Manuel Blancafort (1897-1987) Solemne Cantata Virgo Maria Sis estampes vocals simfòniques I. Immaculata II. Anuntiatione III. Nativitate IV. Aegyptum V. Calvarium VI. Assumptione Piotr Ílitx Txaikovski (1840-1893) Simfonia núm. 5 , en Mi menor, op. 64 I. Andante - Scherzo: Allegro con anima II. Andante cantabile, con alcuna licenza - Non Allegro - Andante maestoso III. Valse: Allegro Moderato con patrioso IV. Andante maestoso - Non Allegro - Presto Furioso - Allegro maestoso - Allegro vivace –Scherzo: Allegro con anima
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Fundació Orfeó Català- Palau de la Música Catalana
Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana
Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya
Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya Director titular: Kazushi Ono Principal director convidat: J. W. de Vriend Fundada l’any 1994 sota la direcció d’Eduard Toldrà, el seu compromís és divulgar la música clàssica i contemporània, tot donant prioritat a la difusió dels compositors catalans. Des del setembre del 2015 Kazushi Ono n’és el director titular. Han col·laborat amb l’OBC directors de gran renom, com Inbal, Celibidache, Hogwood, Koopman, Plasson, Krivine, Slatkin, Kitajenko, Rostropóvitx, Bělohlávek, Kreizberg, J. López Cobos, Minkowski o Sinaisky; i amb molts dels més grans solistes intèrprets de música clàssica d’arreu del món. Ha enregistrat més de 130 discs amb Decca, EMI, Auvidis, Koch, Claves, Naxos, Telarc, Tritó, Columna Música i BIS, combinant el repertori català i el més universal. D’altra banda, l’OBC ha mantingut una activitat artística continuada al país i a l’estranger, amb gires per diferents països d’Europa, Àsia i els Estats Units, que li han permès actuar en les sales més Concert en coproducció amb: Cicle Coral Orfeó Català Sala de Concerts Antoni Ros Marbà Nascut a l’Hospitalet de Llobregat, realitzà els estudis de direcció d’orquestra amb E. Toldrà, S. Celibidache i J. Martinon. Ha estat director titular de l’Orquesta Sinfónica de RTVE i de l’Orquestra Ciutat de Barcelona i director musical de l’Orquesta Nacional de España, així com principal director musical de la Nederlands Kamer Orkest, de la qual posteriorment fou director titular. El 1978 debutà amb la Berliner Philharmoniker, a la que ha dirigit en diverses ocasions. Ha dirigit amb gran èxit les orquestres més importants de França, Anglaterra, Suïssa, Itàlia, Alemanya, Escandinàvia, Amèrica i el Japó. Amb la Nederlands Kamer Orkest visità la Xina en les primeres admissions del país asiàtic de formacions de música occidental. Ha dirigit la majoria dels títols del repertori operístic, tot conreant especialment l’univers mozartià, straussià i el repertori del segle xx. Compromès amb la música espanyola, ha estrenat les òperes Divinas palabras de García Abril i The Duenna de Gerhard, així com les primeres gravacions mundials d’aquesta última i de La Dolores de Bretón. Ha rebut el Premio Nacional de Música del Ministeri de Cultura i la Creu de Sant Jordi, atorgada per la Generalitat de Catalunya. El 2009 Warner Classics i Claves van editar dos discos monogràfics de Ros Marbà dirigint la Real Filharmonía de Galícia, dedicats a Mompou i Falla. Actualment és professor i director titular de la Càtedra d’Orquestra de Cambra Freixenet de l’Escuela Superior de Música Reina Sofía de Madrid. Troba’ns a: www.palaumusica.cat Amb la col·laboració de: Dijous, 7 de juliol de 2016 — 20.30 h prestigioses i ha près part en festivals internacionals com el Proms al Royal Albert Hall de Londres o el de Schleswig-Holstein. L’OBC està integrada en el Consorci de L’Auditori i l’Orquestra, format per la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Barcelona. Des de l’any 1999, té com a seu pròpia l’Auditori de Barcelona, obra de l’arquitecte Rafael Moneo. Blancafort i Txaikovski DL B 13821-2016 Cor de Cambra del Palau de la Música És un dels cors professionals més prestigiosos de l’Estat espanyol. Va ser creat per l’Orfeó Català l’any 1990 amb la missió de difondre la música coral universal, promoure la recuperació del patrimoni musical català i fomentar la nova creació. Jordi Casas i Bayer en fou el director durant els primers 21 anys. Des del setembre del 2011, Josep Vila i Casañas n’és el director titular. La qualitat de cadascun dels components, als quals s’exigeix un alt nivell vocal i artístic, aporta al grup un potencial que li ha permès de travessar fronteres i esdevenir un referent internacional. Ha estat dirigit per grans mestres, com R. Jacobs, M. Minkowski, K. Nagano, S. Rattle, G. Dudamel, D. Barenboim, C. Rousset i V. Jurowski. Des de l’any 2010, la formació és membre de The European Network for Professional Chamber Choirs (TENSO). Aquesta temporada el Cor ha protagonitzat una gira amb Les Musiciens du Louvre, dirigits per Marc Minkowski. Orfeó Català (Josep Vila i Casañas, director) Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana (Josep Vila i Casañas, director) Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya Antoni Ros Marbà, director Programa Comentari I És escassa la música de caràcter religiós entre els compositors de la generació de Blancafort i Mompou. Encara que el caràcter íntim de les seves músiques assenyalen una vocació de transcendència. Potser va ser més notòria en l’obra de Cristòfor Taltabull. Manuel Blancafort (1897-1987) Solemne Cantata Virgo Maria Sis estampes vocals simfòniques I. Immaculata II. Anuntiatione III. Nativitate IV. Aegyptum V. Calvarium VI. Assumptione 45’ Són sis “estampes simfonicovocals” en què la part vocal resulta d’una tria de versicles dels oficis divins (en llatí) corresponents a les principals festes marianes que Blancafort selecciona i tradueix. II Piotr Ílitx Txaikovski (1840-1893) Simfonia núm. 5 , en Mi menor, op. 64 I. Andante - Scherzo: Allegro con anima II. Andante cantabile, con alcuna licenza - Non Allegro - Andante maestoso III. Valse: Allegro Moderato con patrioso IV. Andante maestoso - Non Allegro - Presto Furioso - Allegro maestoso - Allegro vivace –Scherzo: Allegro con anima Podreu trobar els textos i les traduccions de les obres interpretades en la fitxa del concert al nostre web www.palaumusica.cat Als anys seixanta es promouen els canvis del Vaticà II, tot intentant dinamitzar i acostar la producció artística a la religiositat, i entre altres expressions a partir de la utilització de la llengua pròpia de cada país. Al marge dels impediments del règim de Franco en l’ús del català, Manuel Blancafort –que portava anys pensant a compondre un cant de gràcies i lloança a Déu pel do de la música– rep el 1965 el Premi de l’Orfeó Català per la seva Solemne Cantata Verge Maria. 45’ L’obra és plena de contrastos i situacions variades, i, en paraules de l’autor, deixa veure: “la poesia del diàleg entre Gabriel i Maria, l’alegria de Betlem, la intensitat dolorosa del Calvari i l’exultació triomfal de l’Assumpció” i, “a tall d’intermedi, una evocació de la fugida a Egipte”, part que el cor canta sense paraules. La gran orquestra adquireix en molts moments un rol autònom que assenyala caràcter i no només fa el seu paper al servei de les veus. L’estrena va tenir lloc al Palau el 1968 i hi va participar Gaietà Renom; la direcció va ser de Lluís M. Millet. La Simfonia núm. 5 de Txaikovski que tanca el programa és un dels exponents més fidedignes del gènere orquestral romàntic i la seva energia temàtica és equivalent, per força expressiva, al seu discurs orquestral. Jorge de Persia Catalunya Música enregistra aquest concert. Per tornar-lo a escoltar, consulteu la programació a www.catmusica.cat Biografies Proper concert Carmina Burana DiMARTS, 19.07.16 – 21.00 h Sala de Concerts Cor Jove de l’Orfeó Català; Cor Mitjans de l’Orfeó Català (Glòria Fernández, directora); Percussions de Barcelona; Josep Buforn i Josep Surinyac, piano; Marta García Cadena, soprano; Beñat Egiarte, tenor; Josep Ramon Olivé, baríton; Esteve Nabona, director C. Orff: Carmina Burana Orfeó Català És un dels cors amateurs de referència del país i enguany celebra el seu 125è aniversari amb un seguit de concerts i actes. Va ser fundat l’any 1891 per Lluís Millet i Amadeu Vives per difondre el repertori coral català i universal i vetllar per l’excel·lència artística de les seves interpretacions. Aquests valors n’han marcat la trajectòria fins a l’actualitat. Té la seu al Palau de la Música Catalana, construït entre el 1905 i el 1908 i declarat Patrimoni Mundial per la UNESCO. Al llarg de la seva història l’Orfeó ha interpretat les obres més representatives del repertori coral i ha protagonitzat primeres audicions al nostre país d’obres importants. Ha estat dirigit per batutes destacades del panorama internacional, com D. Barenboim, S. Rattle, R. Strauss, C. Saint-Saëns, P. Casals, Z. Mehta, F. Brüggen, M. Rostropóvitx, Ch. Dutoit, L. Maazel o G. Dudamel, entre d’altres. Aquest mes de maig ha protagonitzat una exitosa gira per Itàlia amb la Novena Simfonia de Beethoven al costat de la Mahler Chamber Orchestra, sota la batuta de Daniele Gatti. Els últims anys ha actuat al Royal Festival Hall i Cadogan Hall de Londres, Konzerthaus de Viena i Sala Gulbenkian de Lisboa. Des del 1998 Josep Vila i Casañas n’és el director titular i a partir del setembre de 2016 ho serà Simon Halsey.