WOLFGANG AMADEUS MOZART Salzburg 1756 – Viena 1791 Simfonia núm. 39 en Mi bemoll major, KV 543 (1788) DMITRI DMÍTRIEVITX XOSTAKÓVITX Sant Petersburg 1906 – Moscou 1975 Simfonia núm. 13 en Si bemoll menor, op. 113, “Babi Iar” (1962) 1a audició Poemes de Levgueni Levtuixenko
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Fundació Orfeó Català- Palau de la Música Catalana
NÚ M. 22 ORQUESTRA SIMFÒNICA DE BARCELONA I NACIONAL DE CATALUNYA KAZUSHI ONO DIRECTOR TITULAR LA TRETZENA DE XOSTAKÓVITX 19 i 20 DE MARÇ DE 2016 SALA 1 PAU CASALS KAZUSHI ONO director NIKOLAI DIDENKO baix Cor d’homes integrat per: COR MADRIGAL COR LIEDER CAMERA COR JOVE DE L’ORFEÓ CATALÀ ORFEÓ CATALÀ Coordinats per: MIREIA BARRERA Comenta aquest concert amb #auditori #obc . PHILLIPS COLLECTION DE WASHINGTON exposició temporal a CAIXAFORUM Visita a l’exposició per als ABONATS A L’OBC Una oportunitat excepcional per contemplar obres mestres de Manet, Courbet, Sisley, Van Gogh, Degas, Picasso, Modigliani i Kandinski, entre d’altres. Una de les millors col·leccions d’art modern i d’avantguarda procedent dels Estats Units. E VISITA TRIEU UN DIA Dç a le s 1 9 h 31 de mar h D ij o u s ’a b r il a le s 1 2 d 2 e t b a s is D CONDICIONS ESPECIALS PER ALS ABONATS DE L’OBC → Visita comentada gratuïta a l’exposició. Entreu a www.auditori.cat i participeu al sorteig de 30 entrades dobles. Teniu temps fins al 23 de març per apuntar-vos. A partir del 24 de març ens posarem en contacte amb els 30 guanyadors. PROGRAMA 22 MARÇ DE 2016 DISSABTE 19 19h DIUMENGE 20 11h Kazushi Ono director Nikolai Didenko baix Cor d’homes integrat per: Cor Madrigal (dir. Mireia Barrera) Cor Lieder Camera (dir. Elisenda Carrasco) Cor Jove de l’Orfeó Català (dir. Esteve Nabona) Orfeó Català (dir. Josep Vila i Casañas) Coordinats per: Mireia Barrera 1/ WOLFGANG AMADEUS MOZART Salzburg 1756 – Viena 1791 Simfonia núm. 39 en Mi bemoll major, KV 543 (1788) Adagio - Allegro Andante con moto Menuetto: Allegretto Allegro PAUSA 2/ DMITRI DMÍTRIEVITX XOSTAKÓVITX Sant Petersburg 1906 – Moscou 1975 25’ Simfonia núm. 13 en Si bemoll menor, op. 113, “Babi Iar” (1962) 1a audició Poemes de Levgueni Levtuixenko 20’ 61’ I. Babi Iar II. Humor III. A la botiga IV. Les pors V. La carrera Nikolai Didenko baix i cors En aquest programa projectarem la traducció dels textos mentre interpretem la Simfonia núm. 13 de Xostakóvitx. Volem afavorir la comprensibilitat de l’obra sense obligar a seguir el text al programa de mà. Esperem que us agradi la proposta i us preguem que ens feu arribar la vostra opinió. El temps i la durada del concert són aproximats. Agrairíem que apaguéssiu els mòbils, desactivéssiu les alarmes sonores i continguéssiu els estossecs. Un mocador redueix notablement el soroll. COMENTARI Joaquim Rabaseda Les simfonies, com les novel·les o les intervencions urbanístiques, són un reflex de les societats que les van veure néixer. Les dues composicions d’avui són una demostració de l’abisme que hi ha sota un mateix nom i un mateix gènere musical. A l’estiu del 1788, Mozart va compondre ràpidament tres simfonies. Nikolaus Harnoncourt defensava que les va escriure com un cicle unitari. De manera que, mentre que la número 39 té una introducció i la 41 una coda final, la 40 té les característiques pròpies d’un conjunt intermedi. Per això la Simfonia núm. 39 funciona molt bé per obrir un programa de concert. Perquè alguna cosa en ella marca el seu rol d’inici i presentació. Durant anys es va pensar que Mozart no havia pogut escoltar cap de les tres simfonies en vida. Fins i tot el musicòleg Alfred Einstein creia que era lògic, ja que les havia concebut, deia, com una «apel·lació a l’eternitat». En qualsevol cas, el més probable és que les simfonies s’estrenessin entre la primavera del 1789 i l’estiu del 1791. Possiblement es van tocar més d’una vegada en presència del compositor. No en va els manuscrits són plens de correccions, rastre habitual d’un autor que solia revisar en profunditat les seves obres després de l’estrena, sovint quan en preparava la segona interpretació. Un cas ben diferent és la Simfonia núm. 13 de Xostakóvitx, de la qual es coneixen els detalls de l’estrena, el 18 de desembre de 1962 a Moscou. Però els punts de discrepància van més enllà d’aquesta anècdota històrica. Perquè, si bé no se sap el destí ni la finalitat discursiva concreta de les tres últimes simfonies de Mozart, la simfonia de Xostakóvitx posa sobre els faristols un missatge precís: un homenatge a les persones executades pels nazis a Babi Iar i una crítica de l’ús polític de la memòria històrica. Entre el 29 i el 30 de setembre de 1941, 33.771 jueus van ser assassinats sistemàticament en una sola operació al barranc conegut amb el nom de Babi Iar, als afores de Kíev. Durant anys, les autoritats soviètiques van imposar un silenci oficial sobre aquest episodi. Fins que al setembre del 1961, un poeta de 29 anys va publicar un poema dedicat a la massacre al setmanari polític i cultural Literaturnaya Gazeta. Ievgueni Ievtuixenko aprofitava Babi Iar per denunciar també el tracte que havia rebut la comunitat jueva durant l’estalinisme. El músic va quedar corprès per aquesta lectura. I va decidir compondre una simfonia coral, o un cicle de cançons simfòniques. «Van intentar destruir la memòria de Babi Iar, primerament els alemanys, després el Govern d’Ucraïna. Però, gràcies al poema de Ievtuixenko, era obvi que ja no se’ls oblidaria més. Aquest és el poder de l’art.» Així va explicar-ho Xostakóvitx al compositor Iedisson Deníssov. Poèticament, la simfonia repassa la vida quotidiana a l’URSS a principis dels anys seixanta. I ataca igualment tant els oblits volguts del passat com la manipulació dels silencis històrics i socials. Un univers ben diferent del de Mozart. Dmitri Xostakóvitx. Simfonia núm. 13 Poemes de Levgueni Levtuixenko BABIY YAR BABI IAR Khor F Nad Bábim Yárom pámyatnikov net. Krutóy obrïv kak grúboye nadgrób’ye. Mne strášno. Mne segódnya stól’ko let, kak samomú yevréyskomu naródu. Cor Cap monument no s’alça sobre Babi Iar: abrupte barranc com a grollera estela. Tinc por. Avui tinc tants anys com el poble jueu. Solo Mne kážetsya seyčás – i ya iudéy. Vot ya bredú po drévnemu Yegíptu. A vot ya, na kréste raspyatïy, gíbnu, i do sikh por na mne – sledï gvozdéy. Mne kážetsya, čto Dréyfus – ėto ya. Meščánstvo – moy donósčik i sud’yá. Ya za rešótkoy. Ya popál v kol’co. Zatrávlennïy, oplyóvannïy, obólgannïy. I dámočki s bryússel’skimi obórkami, vizžá, zontámi tïčut mne v lico. Mne kážetsya – ya mál’čik v Belostóke. Solista Ara em sembla ser hebreu. Heus ací com m’arrossego per l’antic Egipte. Heus ací com pereixo, crucificat a la creu, i encara ara tinc les marques dels claus. Em sembla ser en Dreyfus, denunciat i jutjat pels filisteus. Estic entre reixes: acorralat, perseguit, escopit, calumniat. I les damisel·les, amb randes i volants, xisclen i em claven els seus paraigües a la cara. Em sembla ser un noi de Belostok. Khor Krov’ l’yótsya, rastekáyas’ po polám, Besčínstvuyut voždí traktírnoy stóyki i pákhnut vódkoy s lúkom popolám. Cor Corre pel terra la sang vessada. Els capitosts fan gresca als taulells de les tabernes i fan pudor a vodka i a ceba. Solo Ya, sapagom otbróšennïy, bessílnïy. Naprásno ya pogrómščikov molyú. Solista Sense forces i havent rebut un cop de bota, imploro endebades al tropell del pogrom. Khor Pod gógot: “Bey židóv, spasáy Rossíyu!” Labáznik izbiváyet mat’ moyu. Cor Sota les riallades: Colpegem els jueus, salvem Rússia!, un mercader apallissa la meva mare. Solo O, rússkiy moy naród! Ya znáyu – tï po súščnosti internacionálen. No částo te, č’i rúki nečistï, tvoím čistéyšim ímenem bryacáli. Ya znáyu dobrotú moyéy zemlí. Kak pódlo, čto, i žíločkoy ne drógnuv, antisemítï nareklí sebyá Solista Oh, poble rus, poble meu! Sé que la teva essència és internacional. Però sovint aquells qui tenen les mans tacades han convertit el teu nom sagrat en un so d’armes. Conec la bondat de la teva terra. Quina infàmia que, sense estremir-se, els antisemites s’hagin proclamat amb pompositat Solo / Khor “Soyúzom rússkogo naróda!” Solista i Cor «La unió del poble rus!» Solo Mne kážetsya – ya – ėto Anna Frank, prozráčnaya, kak vétočka v apréle. I ya lyublyú. I mne ne nádo fraz. No nádo, čtob drug v drúga mï smotréli. Kak málo móžno vídet’, obonyát’! Nel’zyá nam líst’yev i nel’zyá nam néba. No móžno óčen’ mnógo – ėto néžno drug drúga v tyómnoy kómnate obnyát’. Solista Em sembla ser l’Anna Frank, tan transparent com una branca a l’abril. I estimo. I no necessito paraules, però sí necessito que ens mirem els uns als altres. Què poc podem veure i olorar! Ens han negat les fulles, ens han negat el cel. Però encara podem fer molt: podem abraçar-nos tendrament en una habitació fosca. Khor Syudá idút! Cor Vénen cap aquí? Solo Ne bóysya – ėto gúlï samóy vesnï – oná syudá idyot. Idí ko mne. Day mne skoréye gúbï! Solista No tinguis por: és el rumor de la primavera que se’ns acosta. Vine cap aquí. Dóna’m els teus llavis, de pressa. Khor Lomáyut dver’! Cor Han tirat la porta a terra? Solo Net – ėto ledokhód … Solista No, és el rumor del desgel... Khor Nad Báb’im Yárom šélest díkikh trav. Derév’ya smótryat grózno, po-sudéyski. Zdes’ mólča vsyo kričít, i, šápku snyav, ya čúvstvuyu, kak médlenno sedéyu. Cor Sobre Babi Iar s’alça el murmuri de l’herba silvestre. Els arbres miren amenaçadors, com si fossin jutges. Aquí tot crida en silenci i ens treure’m la gorra, sento com els meus cabells encanudeixen lentament. Solo I sam ya, kak splošnóy bezzvúčnïy krik nad tïsyačami tïsyač pogrebyónnïkh. Ya – káždïy zdes’ rasstrélyannïy starík. Ya – káždïy zdes’ rasstrélyannïy rebyónok. Ničtó vo mne pro ėto ne zabúdet! Solista I jo mateix sóc un crit sord i sense fi sobre els milers i milers d’enterrats. Sóc cadascun del vells aquí afusellats. Sóc cadascun dels nens aquí afusellats. Cap part de mi no ho oblidarà mai! Kho r Internacionál pust’ progremít, kogdá navéki pokhorónen búdet poslédniy na zemlé antisemít. Cor Que ressoni la «Internacional» quan per sempre sigui enterrat l’últim antisemita del món. Solo Yevréyskoy króvi net v kroví moyéy. No nenavísten zlóboy zaskorúzloy ya vsem antisemítam, kak yevréy. Solista Per les meves venes no corre sang jueva, però sóc detestat amb un odi enfurismat per tots els antisemites, com un jueu, Solo / Khor I potomú – ya nastoyáščiy rússkiy! Solista i Cor i és per això que sóc un rus vertader! YUMOR HUMOR Solo / Khor G Cari, korolí, imperátorï, vlastíteli vsey zemlí, komándovali parádami, no yúmorom – ne moglí. V dvorcï imenítïkh osób, vse dni volzežáščikh vïkholenno, yavlyálsya brodyága – Ėóp, i níščimi oní vïglyadeli. V domákh, gde khanžá nasledíl svoími nogámi ščúplïmi, vsyu póšlost’ Khodžá Nassredín sšibál, kak šákhmatï, šsútkami! Khotéli yúmor kupít’ – da tól’ko yegó ne kúpiš! Khotéli yúmor ubít’. a yúmor pokázïval kúkiš! Borót’sya s nim – délo trúdnoye. Kazníli yegó bez koncá. Yegó golová obtrúblennaya torčála na píke strel’cá. Solista i Cor Tsars, reis, emperadors, sobirans de tota la terra han dirigit exèrcits, però no han pogut amb l’humor. En els palaus de personatges eminents, tots els dies còmodament ajaguts, es presentà Esop el vagabund, i davant seu aquests semblaren captaires. A les cases on l’hipòcrita hi deixà les empremtes amb les seves potes febles l’ulema Nasredin tombà amb les seves bromes totes les banalitats, com si fossin escacs! Volgueren comprar l’humor, però l’humor no es pot comprar pas! Volgueren matar l’humor, però l’humor els féu pam i pipa! És difícil combatre’l: l’han executat una vegada i una altra. El seu cap tallat ha estat travessat per la pica d’un soldat. No liš skomoróši dúdočki svoy načináli skaz, on zvónko kričál: “Ya tútočki!” – i líkho puskálsya v plyas. V potrépannom kúcem pal’tíške, ponúryas’ i slóvno káyas’, prestúpnikom politìčeskim on, póymannïy, šol na kazn’. Vsem vídom pokórnost’ vïkázïval, gotóv k nezemnómu žit’yú, kak vdrug iz pal’tíška vïskal’zïval, rukóy makhal i – tyu-tyu! Yúmor pryátali v kámerï, da čórta s dva udalós’. Rešótki i sténï kámennïye on prokhodíl naskvóz’. Otkášlivayas’ prostúženno, kak ryádovoy boyéc, šagál on častúškoy-prostúškoy s vintóvkoy na Zímniy dvoréc. Privïk on ko vzglyádam súmračnïm, no ėto yemú ne vredít, i sam na sebyá s yúmorom yúmor poróy glyadít. On véčen. On, lóvok i yúrok, proydyót čérez vsyo, čérez vsekh. Iták – da slávitsya yúmor! On múžestvennïy čelovék. Però tan aviat sonà la flauta del joglar, ell ben fort cridà: «Sóc aquí», i es posà a ballar amb valentia. Amb un abric curt i atrotinat, abatut i aparentment penedit, caçat com un delinqüent polític, avançava per ser executat. A tothom mostrava docilitat: «Estic llest per viure en el més enllà». Però de sobte va escapolir-se de l’abric, féu un gest amb la mà... i s’esfumà! L’humor fou engarjolat, però de res no va servir: les reixes i les parets de pedra travessà com va voler. Estossegant, refredat, marxant com un soldat ras, cantant una cobla, amb un fusell, cap al Palau d’Hivern. S’ha acostumat a les llòbregues mirades, les quals ja no li fan mal. I de tant en tant l’humor es mira a sí mateix també amb humor. És etern, és hàbil i destre. Passarà a través de tot i de tothom. Així doncs, visca l’humor! Perquè l’humor és un tipus valent. V MAGAZINE A LA BOTIGA Solo H Kto v platké, a kto v platóčke, kak na pódvig, kak na trud, V magazín poodinóčke mólča žénščinï idút. Solista Unes amb xal, d’altres amb mocador, les dones van a la botiga com una proesa, com a la feina: d’una en una i en silenci. Khor O, bidónov ikh bryacán’ye, zvon butïlok i kastryúl’! Pákhnet lúkom, ogurcámi, pákhnet sóusom “Kabúl’”. Cor Oh, el so metàl·lic dels seus cubells, de les seves ampolles i olles! Fa olor a ceba, a cogombres, fa olor a salsa «Kabul». Solo Zyábnu, dólgo v kássu stóya, no pokúda dvížus’ k ney, ot dïkhán’ya žénščin stól’kikh v magazíne vsyo tepléy. Solista Tinc fred de fer tanta cua a la caixa, però mentre m’hi acosto la respiració de les dones ha anat escalfant la botiga. Solo / Khor Oní tíkho podžidáyut, bógi dóbrïye sem’í, i v rukákh oní sžimáyut dén’gi trúdnïye svoí. Ėto žénščinï Rossíi. ėto náša čest i sud. I betón oní mesíli, i pakháli, i kosíli … Vsyo oní perenosíli, vsyo oní perenesút. Solista i Cor Elles esperen en silenci, —bons déus de la família—, estrenyent a la mà els diners amb tants esforços guanyats. Són les dones de Rússia: el nostre orgull, les qui ens han de jutjar. Han mesclat el formigó, han llaurat i han segat... Tot ho han suportat, tot ho suportaran. Solo Vsyo na svéte im posíl’no, – skól’ko sílï im danó! Solista Res en el món se’ls resisteix: tanta força els ha estat donada! Solo / Khor Ikh obsčítïvat’ postïdno! Ikh obvéšivat’ grešnó! I, v karmán pel’ménï súnuv, ya smotryú, suróv i tikh, na ustálïye ot súmok rúki právednïye ikh. Solista i Cor Enganyar-les amb el canvi és vergonyós, enganyar-les amb la balança és ignominiós. I, ficant-me uns pelmeni a la butxaca, contemplo, torbat i silenciós, aquestes mans pietoses, cansades de carregar bosses. STRAKHI LES PORS Khor I U miráyut i Rossïi strákhi, slóvno prízraki préžnikh let. Liš’ na páperti, kak starúkhi, kóye-gde yeščó prósyat na khleb. Cor Moren les pors a Rússia com espectres del passat. Només en els atris demanen almoina, com velletes, aquí i allà. Solo Ya ikh pómnyu vo vlásti i síle pri dvoré toržestvúyuščey lži. Strákhi vsyúdu, kak téni, skol’zíli, pronikáli vo vse ėtaží. Potikhón’ku lyudéy priručáli i na vsyo nalagáli pečát’: Gde molčát bï – kričát’ priučáli, i molčát’ – gde bï nádo kričát’. Ėto stálo segódnya dalyókim. Dáže stránno i vspómnit’ tepér’. Tánïy strakh péred č’im-to donósom, tánïy strakh péred stúkom v dver’. Nu, a strakh govorít’ s inostráncem? S inostráncem-to čto, a s ženóy? Nu, a strakh bezotčótnïy ostát’sya pósle máršey vdvoyóm s tišinóy? Solista Les recordo al poder, vigoroses, a la cort de la mentida triomfal. Les pors s’escorrien com ombres arreu i s’infiltraven en tots els pisos. Poc a poc domesticaren la gent i el seu segell estamparen en tot: on s’havia de callar, ens ensenyaren a cridar, i on s’havia de cridar, ens ensenyaren a callar. Avui tot això ja ens sembla llunyà, ara se’ns fa inclús estrany recordar-ho. Una por secreta a ser denunciat per algú, una por secreta a que truquin a la porta. I què hi ha d’aquella por a parlar amb estrangers? Amb estrangers encara, però i amb la muller? I què hi ha d’aquella por inexplicable a quedar-se cara a cara amb el silenci després d’una desfilada? Khor Ne boyális’ mï stróit’ v metéli, ukhodít’ pod snaryádami v boy, no boyális’ poróyu smertél’no razgovárivat’ sámi s sobóy. Nas ne sbíli i ne rastlíli, i nedárom seyčás vo vragákh pobedívšaya strákhi Rossíya yeščó ból’šiy roždáyet strakh. Cor No teníem pas por de construir enmig d’una borrasca, ni de llançar-nos al combat sota els projectils, però de vegades teníem una por horrible a xerrar amb nosaltres mateixos. No ens van abatre ni ens van corrompre. I no en va, havent vençut les seves pors, ara Rússia fa més por als seus enemics. Solo Strákhi nóvïye vížu, svetléya: strakh neískrennim bït’ so stranóy, strakh neprávdoy unízit’ idéi, čto yavlyáyutsya právdoy samóy. Strakh fanfárit’ do odurén’ya, strakh čužíye slová povtoryát’, strakh unízit’ drugíkh nedovér’yem i črezmérno sebé doveryát’. Solista Veig noves pors que claregen: la por a no ser sincer amb el teu país, la por a humiliar amb mentides les idees que constitueixen la veritat mateixa! La por a vanar-se fins a l’estupidesa, la por a repetir les paraules alienes, la por a humiliar els altres amb la teva desconfiança, i la por a confiar excessivament en un mateix. Khor Umiráyut v Rossíi strákhi. Cor Moren les pors a Rússia. Solo I kogdá ya pišú ėti stróki i poróyu nevól’no spešú, to pišú ikh v yedínstvennom strákhe, čto ne v pólnuyu sílu pišú. Solista I quan escric aquestes ratlles i m’apresso sense voler, només tinc una por: no escriure amb tota la força. KARYERA LA CARRERA Solo / Khor J Tverdíli pástïri, čto vréden i nerazúmen Galiley. No, kak pokázïvayet vrémya, kto nerazúmney – tot umnéy. Učónïy – svérstnik Galiléya – bïl Galiléya ne glupéye. On znal, čto vértitsya Zemlyá, no u negó bïla sem’yá. Solista i Cor Repetien els sacerdots que Galileu era perillós i ximple, però com ha demostrat el temps: el ximple és el més intel·ligent. Hi havia un savi, coetani de Galileu, —i no més ximple que ell—, que sabia que la terra dóna voltes, però tenia família. Solo I on, sadyás’ s ženóy v karétu, sveršív predátel’stvo svoyó, sčitál, čto délayet kar’yéru, Solista Assegut a un carruatge amb la seva muller, havent dut a terme la seva traïció, pensà que feia carrera, Solo / Khor a méždu tem gubíl yeyó. Solista i Cor però l’estava destruint. Solo Za osoznániye planétï šol Galiléy odín na risk, Solista Per comprendre el planeta Galileu s’arriscà en soledat. Solo /khor i stal velíkim on… Vot ėto – ya ponimáyu – kar’yeríst! Iták, da zdrávstvuyet kar’yéra, kogdá kar’yéra taková, kak u Šekspíra i Pastéra, N’yutóna i Tolstógo … (L’va?) L’va! Solista i Cor I va esdevenir un gran home... Així és com jo entenc fer carrera! De manera que visca la carrera, si la carrera és així, com la de Shakespeare, Pasteur, Homer i Tolstoi... Lev! Khor Začém ikh gryáz’yu pokrïváli? Talánt – talánt, kak ni kleymí. Cor Per què els han cobert de fang? El talent és talent, diguin el que diguin. Solo Zabïtï te, kto proklináli, Solista Aquells que van maleir han estat oblidats, Kho r no pómnyat tekh, kogó klyalí, … Cor però aquells a qui van maleir, ara són recordats. Solo Vse te, kto rvális’ v stratosféru, vračí, čto gíbli ot kholér, vot ėti délali kar’yéru! Solista Aquells que van aspirar a l’estratosfera i els metges que van morir de còlera: aquests sí que feren carrera! Solo / Khor Ya s ikh kar’yér berú primér! Solista i Cor Les seves carreres com a exemple prenc Solo Ya véryu v ikh svyatúyu véru. Ikh véra – múžestvo moyó. Ya délayu sebé kar’yéru tem, čto ne délayu yeyó! Solista i crec en la seva sagrada fe. La seva fe és el meu coratge. I jo faig carrera perquè no en faig pas! Traducció: Monday Translations ORQUESTRA SIMFÒNICA DE BARCELONA I NACIONAL DE CATALUNYA KAZUSHI ONO DIRECTOR TITULAR / JAN WILLEM DE VRIED PRINCIPAL DIRECTOR CONVIDAT PRIMERS VIOLINS Ladislau Horvath, concertino coNvidat Cristian Chivu, concertino associat / Raúl García, assistent concertino / María José Aznar / Sarah Bels / José Valentín Centenero / Walter Ebenberger / Ana Isabel Galán / Natalia Mediavilla / Katia Novell / María Pilar Pérez / Anca Ratiu / Jordi Salicrú/ Alfonso Aldeanueva*/ Judit Bofarull*/ Paola Caballero*/ Ana Chiu*/ Clàudia Farrés*/ Ana Urpina* SEGONS VIOLINS Alexandra Presaizen, solista / Emil Bolozan, assistent / María José Balaguer / Jana Brauninger / Patricia Bronisz / Assumpta Flaqué / Mireia Llorens / Melita Murgea / Antoni Peña / Josep Maria Plana / Robert Tomàs/ Adi Haroni*/ Eugenia Ostas*/ Annedilia Riestra*/ Marina Surnacheva* VIOLES Ashan Pillai, solista / Josephine Fitzpatrick, assistent / Franck Heudiard / Christine de Lacoste / Sophie Lasnet / Michel Millet / Miquel Serrahima / Jennifer Stahl / Andreas Süssmayr / Irene Argüello*/ Victor Gil*/ Lidia Miranda*/ Daniel Perera*/ Marc Tarrida* VIOLONCELS José Mor, solista / Vincent Ellegiers, assistent / Núria Calvo / Lourdes Duñó / Jaume Güell / Olga Manescu / Linda d’Oliveira / Jean-Baptiste Texier/ Irma Bau*/ Daniel Claret*/ Marc Galobardes* CONTRABAIXOS Christoph Rahn, solista / Dmitri Smyshlyaev, assistent / Jonathan Camps / Josep Mensa / Albert Prat / Roger Azcona*/ Enric Boixadós*/ Nenad Jovic* FLAUTES Julie Stewart*, solista invitada/ Bea Cambrils / Sara Ureña*/ Christian Farroni, assistent / Ricardo Borrull, flautí/ OBOÈS Disa English, solista / José Juan Pardo / Dolors Chiralt, assistent / Molly Judson, corn anglès . CLARINETS Larry Passin, solista / Francesc Navarro / Jaume Ivorra*/ Josep Fuster, assistent i clarinet en mi b / Alfons Reverté, clarinet baix FAGOTS Silvia Coricelli, solista / Noé Cantú / Thomas Greaves, assistent / Slawomir Krysmalski, contrafagot/ Francisco Miguel Martínez*, contrafagot TROMPES Juan Manuel Gómez, solista / Joan Aragó / David Bonet / Juan Conrado García, assistent solista / David Rosell, assistent/ Olaf Jiménez* TROMPETES Mireia Farrés, solista /Adrián Moscardó / Angel Serrano, assistent/ Nacho Martínez* TROMBONS Eusebio Sáez, solista / Vicent Pérez/ Gaspar Montesinos, assistent / Raul García, trombó baix TUBA Daniel Martínez* PERCUSSIÓ Roxan Jurkevich, assistent / Joan Marc Pino, assistent / Juan Francisco Ruiz / Ignasi Vila/ Manuel Roda*/ Miquel Vich*. ARPA Magdalena Barrera / Marta Jarne* PIANO Daniel Espasa* ENCARREGAT D’ORQUESTRA: Walter Ebenberger RESPONSABLE DE DOCUMENTACIÓ MUSICAL: Begoña Pérez RESPONSABLE TÈCNIC: Ignasi Valero PERSONAL D’ESCENA: Joan Luis * col·laborador Kazushi Ono director Kazushi Ono està convençut que la música té el poder d’acostar les persones. Fotografia → © May Zircus Gràcies a les empreses que donen suport al mestre Kazushi Ono Director titular de l’OBC a partir del setembre del 2015, en la seva primera temporada es va presentar a tota la ciutat en un concert extraordinari al temple de La Sagrada Família de Gaudí i tancarà la temporada amb la Missa de Bernstein. D’altra banda, l’abril del 2015 Ono va tornar a la seva ciutat natal per convertir-se en el director de la Simfònica Metropolitana de Tòquio i ha assumit la responsabilitat de liderar el seu desenvolupament artístic i d’elevar-ne el perfil internacional. A més dels compromisos a Tòquio i a Barcelona, continuarà dirigint l’Òpera Nacional de Lió, de la qual va ser nomenat director titular el setembre del 2008. Allà, la crítica internacional el va aclamar després d’actuacions incomparables en obres com ara El jugador de Prokófiev, Lulu de Berg i Parsifal de Wagner. Le Figaro l’ha descrit com «una de les ments musicals més fascinants de la nostra era». Ha estat convidat a teatres tan importants, com el Metropolitan Opera de Nova York, La Scala, la Bayerische Staatsoper, la Deutsche Staatsoper o l’Òpera de París. La seva capacitat extraordinària com a director s’ha refinat gràcies als seus compromisos com a convidat d’orquestres simfòniques com les de la BBC, Birmingham, Boston, Mont-real, Londres, Ràdio de Viena, Leipzig Gewandhaus i filharmòniques d’Israel, Oslo i Radio France, entre d’altres. La seva discografia abasta un ampli repertori. El seu àlbum d’àries de Joyce DiDonato i l’orquestra de l’Òpera Nacional de Lió va rebre un Grammy el 2012 i el seu enregistrament de L’heure espagnole i L’Enfant et les sortilèges de Ravel, fet al Festival de Glyndebourne al 2014, va rebre un premi Gramophone. Nikolai Didenko baix Nikolai Didenko col·labora amb l’OBC per primera vegada en aquest concert. Didenko es va graduar en cant i direcció a l’Acadèmia de Moscou. Del 2003 al 2004 va ser solista de l’Òpera de Moscou i membre de la Houston Grand Opera Studio fins al 2005, on va participar en produccions com Turandot, El barber de Sevilla, La flauta màgica i Tosca. És un cantant molt versàtil que interpreta obres clàssiques com Il Turco a Italia (Don Geronio) amb la Royal Danish Opera, I Capuleti e I Montecchi (Cappelio) amb l’Opera North en gira pel Regne Unit, Aida (Ramfis), Norma (Oroveso), Simon Boccanegra (Fiesco) i contemporànies com Rayok de Xostakóvitx al Liceu de Barcelona. Va inaugurar la temporada 2015-16 de l’Òpera de Colònia, ha estrenat l’encàrrec d’A. Raskatov al Regne Unit amb la Filharmònica de Londres i al Concertgebouw d’Amsterdam i té previst representar Don Pasquale al Teatre Bolshoi. També ha cantat amb l’AlteOper, de Frankfurt, al Festival Rheingau i a l’Auditori Txaikovski de Moscou. En concert ha cantat, entre d’altres, la Petita Missa Solemne de Rossini a Colònia, la Simfonia núm. 13 de Xostakóvitx al Festival de Música de Canàries i, més tard, amb la Simfònica de Malmö i la de Tòquio, la Simfonia núm. 14 també de Xostakóvitx amb l’Orquestra de Bamberg i amb la St. Paul Chamber, el Rèquiem de Verdi al Festival Beethoven amb l’Orquestra del Mozarteum de Salzburg i A. Shelley i el de Penderecki amb la Simon Bolívar i dirigit per mestres com P. Summers, V. Spivakov, H. Graf i M. Pletnev. COR MADRIGAL Mireia Barrera direcció Fundat per Manuel Cabero el 1951, el 1993 Mireia Barrera en va assumir la direcció. Ha estat dirigit per mestres com Celibidache, Cambreling, Frühbeck de Burgos, Decker, King, Mena, Pinnock, Pons i Rostropóvitx. Mentre Cabero hi va ser al capdavant, va cantar en l’estrena mundial d’Atlàntida de Falla. De les darreres temporades cal remarcar diverses produccions al Gran Teatre del Liceu, gires amb l’Orquesta Sinfónica de Galicia i amb l’Staatskapelle Weimar i un enregistrament de Granados amb l’OBC i Pablo González per a Naxos. La temporada 2011-12 el cor va iniciar una residència artística a l’Auditori de Vilafranca i des de la temporada 2012-13 és cor adscrit de L’Auditori i l’OBC, amb qui ha interpretat, entre d’altres obres, Jeanne d’Arc au bûcher de Honegger, amb l’actriu francesca Marion Cotillard. El Cor Madrigal va col·laborar amb l’OBC per darrera vegada el mes de gener d’enguany, interpretant la Simfonia núm. 9 “Coral” de Beethoven. Lieder Càmera Elisenda Carrasco direcció El so càlid i expressiu, propi i característic de Lieder Càmera va ser una de les prioritats de treball del seu fundador J. Vila, i ha continuat així posteriorment amb X. Pastrana, i E. Carrasco, l’actual titular. En tots aquests anys ha treballat amb directors i orquestres nacionals i internacionals. Ha estat cor adscrit al Festival Castell de Peralada, ha actuat amb la companyia Carles Santos fent gira per festivals europeus, així com al TNC en un espectacle sobre Joan Maragall. Aquesta peculiar trajectòria fa de Lieder Càmera un cor versàtil, amb una extraordinària flexibilitat i una especial capacitat de comunicació amb el públic. L’interès per la preservació i difusió del patrimoni musical propi, ha dut el cor a dedicar a la música catalana, quatre dels cinc CD enregistrats. Des de la temporada 2012-13 Lieder Càmera és cor adscrit de l’Auditori i l’Orquestra. Lieder Càmera va col·laborar amb l’OBC per darrera vegada el mes de gener d’enguany, interpretant la Simfonia núm. 9 “Coral” de Beethoven. Cor Jove de l’Orfeó Català Esteve Nabona direcció Forma part de l’Escola Coral de l’Orfeó Català i està integrat per cantaires de 16 a 25 anys. Fundat el 1986 i dirigit per Conxita Garcia durant els primers setze anys, actualment Esteve Nabona n’és el director i Josep Buforn el pianista. Ha col·laborat amb l’OBC, la Simfònica del Vallès, The Sexteen Orchestra, Ensemble Pygmalion i Ensemble Méridien, entre d’altres. També ha treballat amb directors de prestigi com H. Christophers i R. Pichon. El 2010 va enregistrar el CD Aigües de primavera i el 2013 el CD Rèquiems de Mozart i de Fauré per a Columna Música. Aquesta temporada 2015-16 ha interpretat el Rèquiem de Fauré a la Sagrada Família en el concert inaugural de la temporada de l’OBC, sota la batuta de Kazushi Ono. El proper mes de juliol actuarà en el Festival Internacional de Música y Danza de Granada amb el Rèquiem de Fauré i obres de Taltabull. L’Escola Coral de l’Orfeó Català rep el mecenatge de la Fundación Banco Santander. El Cor Jove de l’Orfeó Català va col·laborar amb l’OBC per darrera vegada el mes de setembre de 2015 a La Sagrada Família. Orfeó Català Josep Vila i Casañas direcció És un dels cors amateurs de referència del país, fundat l’any 1891 per Lluís Millet i Amadeu Vives per difondre el repertori coral català i universal i vetllar per l’excel·lència artística de les seves interpretacions. Aquests valors n’han marcat la trajectòria fins a l’actualitat. Té la seu al Palau de la Música Catalana, construït entre el 1905 i el 1908 i declarat Patrimoni Mundial per la UNESCO. Al llarg de la seva història l’Orfeó ha interpretat les obres més representatives del repertori coral i ha protagonitzat primeres audicions al nostre país d’obres importants, com la Missa en Si menor de Bach o Les estacions de Haydn. Ha estat dirigit per primeres batutes del panorama internacional, com D. Barenboim, S. Rattle, R. Strauss, C. Saint-Saëns, P. Casals, Z. Mehta, F. Brüggen, M. Rostropóvitx, Ch. Dutoit, L. Maazel o G. Dudamel, entre d’altres. Des del 1998 Josep Vila i Casañas n’és el director titular. L’Orfeó Català va col·laborar per darrera vegada amb l’OBC a l’abril del 2014 interpretant la Simfonia núm. 8 “dels mil” de Mahler. INFORMACIÓ Abans de cada concert podeu consultar el programa de mà entrant al web de l’OBC. També hi trobareu tota la informació de l’emissió del concert per Catalunya Música i Radio Clásica de RNE. Per als abonats de l’OBC, l’entrada al Museu de la Música és gratuïta el mateix dia del concert. La resta dels dies el preu és reduït → 3.50€ www.museumusica.bcn.cat SUGGERIMENTS DISCOGRÀFICS  Wolfgang Amadeus MOZART Symphonies Nos. 39 & 40 FREIBURGER BAROCKORCHESTER · René Jacobs director HARMONIA MUNDI (2010)  Dmitri XOSTAKÒVITX Symphony No. 13 in b flat minor, op. 113 “Babi Yar” HUDDERSFIELD CHORAL SOCIETY & ROYAL LIVERPOOL PHILHARMONIC ORCHESTRA AND CHOIR · Alexander Vinogradov baix · Vasily Petrenko director NAXOS (2014) ALTRES CONCERTS CAMBRA: COR MADRIGAL → 1 ABR / SALA 2 ORIOL MARTORELL → 20.30h Preus de 8€ a 12€ OBC: PIRATES DEL CARIB. LA MALEDICCIÓ DE LA PERLA NEGRA → 1, 2 i 3 ABR / SALA 1 PAU CASALS → 20.30h, 19h i 11h Preu 32€ BMB: TARDA DE SARSUELA → 3 ABR / SALA 1 PAU CASALS → 18h Preus de 12€ a 16€