id: https://arxiu.cedoc.cat/omeka/iiif-presentation/3/item/69411/manifest
type: Manifest
behavior: individuals
behavior: no-auto-advance
viewing direction: left-to-right
label:
  none: Simfonia del Planeta Terra. A Dues Bandes
summary:
  none: CRISTÓBAL HALFFTER Madrid 1930 Tiento del primer tono y batalla imperial (1986) Instrumentació per a banda de Franco Hänle (2004) PHILIP SPARKE Londres 1951 Dance Movements (1995) I. Ritmico II. Molto vivo (per a fustes) III. Lento (per a metalls) IV. Molto ritmico JOHAN DE MEIJ Voorburg, Holanda 1953 Simfonia núm. 3 “Planeta Terra” (2006) I. Planeta aïllat II. Planeta Terra III. Mare Natura
provider:
  id: https://arxiu.cedoc.cat/omeka/
  type: Agent
  label:
    none: Centre de documentació de l'Orfeó Català
see also:
  id: https://arxiu.cedoc.cat/omeka/api/items/69411
  type: Dataset
  label:
    none: Metadades del recurs
  format: application/ld+json
  profile: https://www.w3.org/TR/json-ld/
metadata:
  label:
    none: Nivell de descripció
  value:
    none: Unitat documental simple
metadata:
  label:
    none: Tipologia documental
  value:
    none: Programes de concert
metadata:
  label:
    none: Registre documental
  value:
    none: Cnoies 2016-03-13
metadata:
  label:
    none: Title
  value:
    none: Simfonia del Planeta Terra. A Dues Bandes
metadata:
  label:
    none: Date
  value:
    none: 13 de març de 2016
metadata:
  label:
    none: Data inici
  value:
    none: 2016
metadata:
  label:
    none: Data fi
  value:
    none: 2016
metadata:
  label:
    none: Creator
  value:
    none: de Meij, Johan
    none: Halffter, Cristóbal
    none: Sparke, Philip
metadata:
  label:
    none: Abast i contingut
  value:
    none: CRISTÓBAL HALFFTER Madrid 1930 Tiento del primer tono y batalla imperial (1986) Instrumentació per a banda de Franco Hänle (2004) PHILIP SPARKE Londres 1951 Dance Movements (1995) I. Ritmico II. Molto vivo (per a fustes) III. Lento (per a metalls) IV. Molto ritmico JOHAN DE MEIJ Voorburg, Holanda 1953 Simfonia núm. 3 “Planeta Terra” (2006) I. Planeta aïllat II. Planeta Terra III. Mare Natura
metadata:
  label:
    none: Gestió de drets
  value:
    none: Fundació Orfeó Català- Palau de la Música Catalana
metadata:
  label:
    none: Intèrprets
  value:
    none: Adams, Henri
    none: Banda de l'Escola Superior de Música de Catalunya
    none: Cor de Noies de l'Orfeó Català
    none: Cor Voxalba
metadata:
  label:
    none: Nom del cicle
  value:
    none: Concerts externs Orfeó Català i EC
metadata:
  label:
    none: Accés
  value:
    none: Lliure
metadata:
  label:
    none: Localització
  value:
    none: L'Auditori (Barcelona)
metadata:
  label:
    none: extracted text
  value:
    none: Àlex Fernández Més de vint clarinets, vuit trompes, el doble de saxos... i així fins a cent intèrprets. La Banda Municipal amb l’ajuda de l’ESMUC afronta tot un repte: dissecar tres obres complexes, de grans dimensions i amb un gruix harmònic impressionant. Durant la direcció de Joan Lamote de Grignon, es va superar amb escreix la xifra de vuitanta instrumentistes. La banda no havia desenvolupat encara un repertori propi sinó que es nodria en gran mesura de transcripcions de melodies cèlebres de l’època, en part amb l’objectiu de fer-les arribar a les classes populars. Així doncs, el director adaptava les particel·les d’orquestra a la seva plantilla. A poc a poc, aquesta va minvar cap a un nombre adient als nous repertoris, ja originals per a banda: entre cinquanta i seixanta músics a tot estirar. Tanmateix, hi trobem excepcions que remeten a la megalomania d’aleshores. Al segle XX, Cristóbal Halffter va recuperar la forma musical del tiento, una mena de fantasia per a un sol instrument en què unes veus imiten les altres. N’agafà dos dels més reconeguts, el Tiento de primer tono, del mestre renaixentista Antonio de Cabezón, i la Batalla imperial del quinto tono de l’últim gran compositor del gènere, el valencià Joan Baptista Cabanilles. La versió d’avui ens els presenta sense maquillatge: el primer tema, introduït amb els saxòfons, i més tard el de Cabanilles, caracteritzat per la fanfàrria victoriosa de metalls. Després, però, explora i obre els acords originals de l’orgue fins a dissonàncies insospitades, multiplica les veus i pinta els sons amb una paleta de colors infinita. El resultat és, senzillament, sorprenent. Tan sorprenent com l’èxit de Dance movements, partitura que Philip Sparke va firmar l’any 1995 i amb la qual obtindria el reconeixement per part del públic. Tot i que aquest recull de rítmiques d’origen divers és un dels més programats arreu del món, la nostra formació no l’havia interpretat mai. Sparke assumeix la influència del compositor Leonard Be…
thumbnail:
  type: Image
homepage:
  id: https://arxiu.cedoc.cat/omeka/s/orfeo/item/69411
  type: Text
  label:
    none: Item in site: ORFEO
  format: text/html