Gioachino Rossini (1792-1868) Petite Messe Solennelle
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Fundació Orfeó Català- Palau de la Música Catalana
Dimarts, 1 de desembre de 2015 — 20.30 h Proper concert Cicle Coral Orfeó Català Sala de Concerts Concert de Sant Esteve DiSSABTE, 26.12.15 – 19.00 h Sala de Concerts Cors de l’Escola Coral de l’Orfeó Català: Cor Petits (Mercè Pi, directora) Cor Mitjans (Glòria Fernàndez, directora) Cor Infantil (Glòria Coma i Pedrals, directora) Cor de Noies (Buia Reixach i Feixes, directora) Cor Jove de l’Orfeó Català (Esteve Nabona, director) Orfeó Català (Josep Vila i Casañas, director) Petite Messe Solennelle Troba’ns a: www.palaumusica.cat Amb la col·laboració de: Orfeó Català Marta Mathéu, soprano Marina Rodríguez-Cusí, contralt Beñat Egiarte, tenor José Antonio López, baix baríton Juan de la Rubia, harmònium Josep Buforn, piano Josep Vila i Casañas, director Programa Comentari Una petita gran obra Gioachino Rossini (1792-1868) Petite Messe Solennelle 40’ I 1. Kyrie – cor 2. Gloria – cor i solistes 3. Gratias – trio de contralt, tenor i baix 4. Domine Deus – tenor sol 5. Qui Tollis – duet de soprano i contralt 6. Quoniam – baix sol 7. Cum Sancto Spiritu – cor 50’ II 8. Credo – cor i solistes 9. Crucifixus – soprano sola 10. Et resurrexit – cor i solistes 11. Ofertori (instrumental) – piano i harmònium sols 12. Sanctus – cor i solistes 13. O salutaris hostia – soprano sola 14. Agnus Dei – contralt i cor Enmig de la vella (i estèril) discussió sobre les definicions entre música religiosa, sacra o litúrgica, caldria afegir la de música rossiniana al servei de la transcendència. Perquè, únic com va ser en el terreny de l’òpera (especialment de la buffa), el músic de Pesaro no va ser autor majoritàriament de música per a oficis religiosos. Però en canvi, entre el millor de la seva producció compositiva cal esmentar ineludiblement l’Stabat Mater i la Petite Messe Solennelle. Dues pàgines que donen fe de les creences religioses d’un dels compositors més singulars de la primera meitat del segle xix. Gioachino Rossini (1792-1868) s’havia retirat a viure a París el 1824 i cinc anys més tard va escriure la seva darrera òpera, Guillaume Tell. Des de la capital francesa el compositor assistia amb cert escepticisme a l’evolució de la música teatral del seu temps. Visitat per compositors que el veneraven (començant per Richard Wagner), l’autor d’El barber de Sevilla no estalviava comentaris mordaços sobre els seus col·legues. I, entre vetllades i experiments a la cuina (és prou conegut el caràcter gormand de Rossini), el músic italià va escriure 150 peces per a saló, normalment per a cant de piano, els Pechés de vieillesse (Pecats de vellesa). Per a Rossini, la Petite Messe Solennelle va ser el darrer d’aquells “pecats”, tot i estar escrita amb devoció sincera, com es demostra en l’afirmatiu i conclusiu “In unum Deum” del “Credo” i en altres passatges de la partitura, menys brillant que l’Stabat Mater però molt més íntima i personal. La pàgina, escrita originàriament per a dos pianos i harmònium, s’interpreta de vegades en un arranjament orquestral del mateix Rossini, però l’aproximació més sincera a la peça és l’original. Es va estrenar el 14 de març de 1864 amb motiu de la consagració de la capella privada de Louise Roulin, comtessa de Pillet-Will, i d’aquí ve el caràcter cambrístic de la composició. Concebuda d’acord amb la formació clàssica de cor mixt a quatre veus i quatre solistes, la Missa s’estructura amb l’ordre propi de l’ordinari catòlic, amb un ofertori instrumental entre el “Credo” i el “Sanctus”. Cada solista té àries, amb pàgines excelses com el “Crucifixus” i l’“O salutaris Hostia” (soprano) i el conclusiu “Agnus Dei” per a la contralt i el cor. Homenatge a Enric Àlvarez, secretari de la Junta de l’Orfeó Català L’Associació Orfeó Català vol dedicar aquest concert del Cicle Coral Orfeó Català a Enric Àlvarez, secretari de la Junta de l’Orfeó del 1970 al 2009, que va morir el dia 25 de gener de 2015. El senyor Àlvarez va ser una persona molt estimada per l’entitat, a la qual es va dedicar de manera generosa. Jaume Radigales, professor de la Universitat Ramon Llull i crític musical Textos Gioachino Rossini Petite Messe Solennelle Kyrie Kyrie eleison, Christe eleison, Kyrie eleison. Senyor, tingueu pietat Crist, tingueu pietat Senyor, tingueu pietat. Gloria Gloria in excelsis Deo. Et in terra pax hominibus bonae voluntatis. Laudamus te. Benedicimus te. Adoramus te. Glorificamus te. Glòria a Déu a dalt del Cel i a la terra pau als homes de bona voluntat. Us lloem, us beneïm, us adorem, us glorifiquem. Gratias Gratias agimus tibi propter magnam gloriam tuam. Us donem gràcies per la vostra immensa glòria. Domine Deus Domine Deus, Rex caelestis, Deus Pater omnipotens. Domine Fili unigenite, Iesu Christe. Domine Deus, Agnus Dei, Filius Patris. Senyor Déu, Rei celestial, Déu Pare omnipotent, Senyor, Fill unigènit, Jesucrist, Senyor Déu, Anyell de Déu, Fill del Pare. Qui tollis Qui tollis peccata mundi, miserere nobis. Qui tollis peccata mundi, suscipe deprecationem nostram. Qui sedes ad dexteram Patris, miserere nobis. Vós que lleveu el pecat del món, tingueu pietat de nosaltres. Vós que lleveu el pecat del món, acolliu la nostra súplica. Vós que seieu a la dreta del Pare, tingueu pietat de nosaltres. Quoniam Quoniam tu solus Sanctus. Tu solus Dominus. Tu solus Altissimus, Iesu Christe. Perquè vós sou l’únic sant, vós l’únic Senyor, vós l’únic Altíssim, Jesucrist. Cum Sancto Spiritu Cum Sancto Spiritu, in gloria Dei Patris. Amen. Amb l’Esperit Sant, en la glòria del Déu Pare. Que així sigui. Credo Credo in unum Deum. Patrem omnipotentem, factorem caeli et terrae, visibilium omnium et invisibilium. Et in unum Dominum Crec en un sol Déu. Pare totpoderós, creador del cel i de la terra, de totes les coses visibles i invisibles. I en un sol Senyor Jesum Christum, Filium Dei unigenitum, et ex Patre natum ante omnia saecula. Deum de Deo, lumen de lumine, Deum verum de Deo vero. Genitum, non factum, consubstantialem Patri: per quem omnia facta sunt. Qui propter nos homines et propter nostram salutem descendit de caelis. Et incarnatus est de Spiritu Sancto ex Maria Virgine et homo factus est Jesucrist, fill unigènit de Déu, nascut del Pare abans de tots els segles. Déu de Déu, Llum de Llum, Déu vertader de Déu vertader; engendrat, no pas creat, de la mateixa naturalesa que el Pare; per Ell tota cosa fou creada. El qual per nosaltres els homes i per la nostra salvació davallà del cel. I, per obra de l’Esperit Sant, s’encarnà de la Verge Maria i es féu home. Crucifixus Crucifixus etiam pro nobis sub Pontio Pilato, passus et sepultus est Crucificat després per nosaltres sota el poder de Ponç Pilat, patí i fou sepultat. Et resurrexit Et resurrecxit tertia die secumdum scripturas, et ascendit in caelum, sedet ad dexteram Patris. Et iterum venturus est cum gloria, iudicare vivos et mortuos, cujus regni non erit finis; et in Spiritum Sanctum, dominum vivificantem, qui ex Patre Filioque procedit. Qui cum Patre et Filio simul adoratur et conglorificatur: qui locutus est per prophetas. Et unam Sanctam, Catholicam et apostolicam Ecclesiam. Confiteor unum baptisma in remissionem peccatorum. Et expecto resurrectionem mortuorum, et vitam venturi saeculi. Amen. Sanctus - Benedictus Sanctus, Sanctus, Sanctus, Dominus Deus Sabaoth. Pleni sunt coeli et terra gloria tua. Osanna in excelsis. Benedictus qui venit in nomine Domini. Osanna in excelsis. I ressuscità el tercer dia, d’acord amb les Escriptures i se’n pujà al cel; seu a la dreta del Pare. I tornarà gloriós a judicar els vius i els morts, i el seu regnat no tindrà fi. Crec en l’Esperit Sant, que és Senyor i infon la vida; que procedeix del Pare i del Fill i juntament amb el Pare i el Fill és adorat i conglorificat; que parlà per boca dels profetes. I en una sola Església, santa, catòlica i apostòlica. Confesso que hi ha un sol baptisme per perdonar el pecat. I espero la resurrecció dels morts i la vida del món que ha de venir. Que així sigui. Sant, Sant, Sant és el Senyor Déu dels exèrcits. El cel i la terra són plens de la seva glòria. Hosanna a dalt del Cel. Beneït el qui ve en nom del Senyor. Hosanna a dalt del Cel. O salutaris O salutaris hostia, quae coeli pandis ostium, bella premunt hostilia: da robur fer auxilium. Amen. Oh, salvadora hòstia que obres la porta del cel, guerres implacables ens oprimeixen: dóna’ns força, dóna’ns auxili. Que així sigui. Agnus Dei Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, miserere nobis. Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, miserere nobis. Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, dona nobis pacem. Anyell de Déu, que lleveu el pecat del món, tingueu pietat de nosaltres. Anyell de Déu, que lleveu el pecat del món, tingueu pietat de nosaltres. Anyell de Déu, que lleveu el pecat del món, doneu-nos la pau. Biografies Orfeó Català És un dels cors amateurs de referència del país, fundat l’any 1891 per Lluís Millet i Amadeu Vives per difondre el repertori coral català i universal i vetllar per l’excel·lència artística de les seves interpretacions. Aquests valors n’han marcat la trajectòria fins a l’actualitat. Té la seu al Palau de la Música Catalana, construït entre el 1905 i el 1908 i declarat Patrimoni Mundial per la UNESCO. Al llarg de la seva història l’Orfeó ha interpretat les obres més representatives del repertori coral i ha protagonitzat primeres audicions al nostre país d’obres importants, com la Missa en Si menor de Bach o Les estacions de Haydn. Ha estat dirigit per primeres batutes del panorama internacional, com R. Strauss, C. Saint-Saëns, P. Casals, Z. Mehta, F. Brüggen, M. Rostropóvitx, Ch. Dutoit, L. Maazel o G. Dudamel, entre d’altres. Des del 1998 Josep Vila i Casañas n’és el director titular. El juny de 2013 l’Orfeó Català va oferir els Gurrelieder de Schönberg a la Konzerthaus de Viena, al costat de la Wiener Singakademie, sota la direcció de Kent Nagano, i l’1 de juliol va interpretar el Requiem de Gabriel Fauré amb l’Orquestra Filharmònica de Berlín, sota la direcció de Sir Simon Rattle, al Palau de la Música Catalana. El febrer de 2014 l’Orfeó va oferir un concert a la sala Gulbenkian de Lisboa amb motiu de la seva reinauguració; el gener de 2015 va actuar al Palau de la Música Catalana al costat de l’Orquesta Sinfónica Simón Bolívar de Venezuela, sota la direcció de Gustavo Dudamel, i el mes de juliol passat va debutar sota la batuta de Daniel Barenboim al costat de l’Staatskapelle Berlin per interpretar les Quattro pezzi sacri de Verdi a Palau 100. La presència internacional més recent de l’Orfeó Català va ser, l’abril de 2015, el concert al Royal Festival Hall de Londres actuant al costat de la London Philharmonic Orchestra i el London Philharmonic Choir, sota la direcció de Tomáš Netopil, per interpretar la Missa glagolítica de Leoš Janáček. També a Londres va actuar en solitari en un concert de música coral al Cadogan Hall, en el marc del festival Choral at Cadogan! Marta Mathéu, soprano Nascuda a Tarragona, ingressà al Conservatori Professional de la seva ciutat, on cursà les especialitats de piano, orgue i cant, tot obtenint-hi les màximes qualificacions. Cursà el grau superior de cant amb la catedràtica A. L. Chova al Conservatori Superior de Música de València i hi obtingué matrícula d’honor. Ha rebut consells de M. Caballé, H. Obraztsova, I. Penagos, N. Miricioiu, R. Expert, M. Zanetti i W. Rieger, entre d’altres. Ha cantat en importants sales de concerts i teatres d’Europa i Amèrica, dirigida per directors com J. Savall, F. Biondi, E. Onofri, R. King, H. Niquet, M. Hasselböck, V. Pablo Pérez, J. Pons, A. Ros Marbà, M. Corboz, Sir N. Marriner, C. Rizzi, I. Bolton, G. Neuhold, C. Scaglione i també en formacions de cambra i amb solistes com R. Vignoles, A. Guinovart i Trio Jess, entre d’altres. Gràcies a la versatilitat de la seva veu, té a l’abast obres del Barroc fins a la música contemporània, fet que li ha permès estrenar òperes de J. Rodríguez-Picó, A. García Abril o A. Gaos. Atreta també per la vessant d’actriu, ha participat en diferents espectacles teatrals, sota la direcció d’O. Grau, F. Madico o X. Albertí. Ha estat mereixedora de premis en concursos i festivals d’àmbit internacional, tot destacant el segon premi en el Concurs Permanent de JJMM, el premi del públic en el Concurs M. Caballé i el segon premi, el Premi Mozart, el premi al millor cantant espanyol i el premi del públic en el Concurs de Cant Francesc Viñas. L’any 2011, l’Ajuntament de Tarragona li va atorgar el Diploma al Mèrit Cultural per la seva trajectòria internacional i la tasca d’ambaixadora de la ciutat. Té enregistraments discogràfics per als segells Klassicat, Brilliant, Naxos i Opus Arte. Marina Rodríguez-Cusí, contralt Nascuda a Setaigües (València), cursà els estudis musicals al Conservatori Superior de Música de València, en l’especialitat d’oboè i posteriorment cant amb Ana Luisa Chova, tot obtenint-hi el premi d’honor de fi de carrera. Ha estat guardonada en els concursos Eugeni Marco de Sabadell, Festival Líric de Callosa d’en Sarrià (Alacant), Internacional de Música Espanyola a Compostel·la i en el Concurs Internacional de Cant Francesc Viñas. Després de debutar en el rol de Cherubino de Le nozze di Figaro al Palau de la Música de València, començà una intensa activitat en l’àmbit de l’òpera i ha intervingut en un gran nombre de títols als teatres d’òpera més importants de l’Estat. Internacionalment, ha actuat al Golden de Palerm, Alte Oper de Frankfurt, Concertgebouw d’Amsterdam, Musikverein de Viena, Staatsoper d’Hamburg, Salle Pleyel de París, i també al Festival Périgord i Festival Pergolesi-Spontini de Jesi (Itàlia). En el camp de l’oratori i concert interpreta obres de Bach, Händel, Vivaldi, Mozart, Rossini, Mendelssohn, Verdi, Bruckner, Mahler, Chapí, Debussy, Falla, García Abril, Martín i Soler, Stravinsky, Prokófiev, Schönberg, Montsalvatge..., amb actuacions a Roma, Madrid, València, Barcelona, Granada i Los Angeles, entre altres ciutats. Ha participat en l’estrena d’obres de Josep Vicent Bàguena Soler, Manuel Palau, Felip Pedrell, Miquel Ortega, Ramón Garay, Tomàs Marco i Antón García Abril i ha estat dirigida pels més prestigiosos directors tan nacionals com internacionals. Ha enregistrat El sombrero de tres picos per a la discogràfica Warner amb l’Orquesta Filarmonía de Canarias, i els DVD Il ritorno d’Ulisse in patria amb Les Arts Florisants, dirigida per William Christie; Tres sopranos amb la sarsuela, amb l’Orquesta Filarmonía de Madrid, i La guineu astuta de Leoš Janáček dirigida per Kent Nagano i en versió animada en castellà/català. Beñat Egiarte, tenor Nascut a Amorebieta (Biscaia), va estudiar amb José Ramón Arteta, Anna Alberda, Eduard Giménez, Natasha Tupin i Raul Giménez. Ha realitzat cursos de perfeccionament a l’Accademia Santa Cecilia de Roma amb Renata Scotto i ha participat en masterclasses de grans cantants, com Montserrat Caballé o Jaume Aragall. Tot això combinat amb la seva antiga professió de metge d’urgències fins a l’any 2014. Finalista del Concurs Internacional de Cant Montserrat Caballé el 2013, va ser l’únic tenor que va arribar a la final d’aquella edició. Guanyador del Concurs Mirna Lacambra 2010, el 2011 va rebre una menció d’honor del jurat en el Concurs Mirabent i Magrans de Sitges. Com a solista, ha cantat els papers principals de les òperes Così fan Tutte (Sabadell), Rita (Split), La fille du régiment (Barcelona, Cornellà), Le devin du village (Terrassa) i ha participat en altres produccions, com Les contes d’Hoffmann i Rigoletto a Sabadell i La flauta màgica a Eivissa. La temporada 2013-14 va debutar al Gran Teatre del Liceu amb Cendrillon de Jules Massenet, dirigit per Sir Andrew Davis i producció de Laurent Pelly, amb il·lustres col·legues com Joyce Di Donato o Ewa Podleś, entre d’altres. Aquella mateixa temporada va cantar al Concert de Nadal a l’Auditorio Nacional de Madrid i Carmina Burana al Palau de la Música de Barcelona. L’any 2015 va debutar al Teatro de la Maestranza de Sevilla amb l’estrena a Espanya de l’òpera de John Adams Dr. Atomic, interpretant el rol del tenor principal, Robert Wilson, amb direcció de Pedro Halffter i amb el premiat regidor Yuval Sharon. Habitualment també ofereix recitals, acompanyat al piano pel mestre Josep Buforn, amb qui ha actuat al Cercle del Liceu, Palau de Música Catalana, Asociación Musical Alfredo Kraus de Bilbao, Claustre de Sant Domènech de Peralada, etc. Properament cantarà al Teatro Arriaga i al Liceu. José Antonio López, baríton El seu èxit recent en el rol principal d’El público de Mauricio Sotelo al Teatro Real de Madrid acredita el gran moment de José Antonio López, la carrera del qual inclou actuacions en sales i festivals com Musikverein i Konzerthaus de Viena, Prinzregententheater de Munic, Berwaldhallen d’Estocolm, Filharmònica de Varsòvia, Halle aux Grains de Tolosa de Llenguadoc i Theater an der Wien, on va oferir un recital amb obres de Schubert acompanyat al piano per Maurizio Pollini, a més d’actuar a les principals sales de concerts espanyoles, com el Teatro Real, Auditorio Nacional i Teatro de la Zarzuela de Madrid, Auditori de Barcelona, etc. interpretant un repertori que comprèn de Bach a Brahms, i que inclou a més els Lieder eines fahrenden Gesellen, Kindertotenlieder i la Simfonia dels Mil de Mahler, Simfonia Lírica de Zemlinsky i els Gurrelieder de Schönberg, aquests darrers enregistrats per a Deutsche Grammophon. Darrerament ha cantat el Requiem de Brahms al Palais de Beaux-Arts de Brussel·les amb l’Orquestra Nacional de Bèlgica, dirigida per Andrei Boreiko. Aquesta temporada, entre altres compromisos cantarà la Passió segons sant Mateu al Musikverein de Viena i Un rèquiem alemany al Festival Casals de Puerto Rico. La seva activitat operística creixent inclou, a més del ja esmentat rol d’El público, el debut com a Germont de La Traviata a Còrdova, Oviedo, Pamplona i Gijón; Lord Enrico de Lucia di Lammermoor a Jerez; Jochanaan de Salome al Festival de Teatro Clásico de Mèrida, i, ben aviat, Amonasro d’Aida. A més, ha cantat, entre d’altres, el Figaro de Mozart i de Rossini, Escamillo, Don Giovani, Papageno, Guglielmo, Malatesta, Ned Keene (Peter Grimes de Britten) i Mario (Una voce in off de Montsalvatge), a més de nombroses sarsueles. Aquesta temporada ha interpretat el paper de Tiridate de l’òpera Radamisto de Händel al Palacio de Bellas Artes de México. Juan de la Rubia, harmònium Nascut a València, i format entre València, Barcelona, Berlín i Tolosa de Llenguadoc, entre els seus mestres hi ha el seu propi pare, Ricardo Pitarch, Óscar Candendo, Wolfgang Seifen, Michel Bouvard i Montserrat Torrent. Igualment, ha rebut classes magistrals de Daniel Roth, Bernhard Haas, Enrico Viccardi, Wolfgang Zerer, Olivier Latry i Ton Koopman. Els darrers anys la seva activitat concertística ha estat incessant i l’ha dut a les catedrals de Barcelona, Lleó, Sant Sebastià o Colònia, a més del auditoris de Madrid, Barcelona, Las Palmas de Gran Canaria i Leipzig, on ha debutat aquest 2015. Actualment és professor a l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) i organista de la basílica de la Sagrada Família de Barcelona. Ha enregistrat set discos com a solista. El seu repertori abasta des de la música antiga fins a l’actualitat. Per bé que li ha arribat el màxim reconeixement en quatre àmbits: les interpretacions de Johann Sebastian Bach, les improvisacions, la música per a teclat del Renaixement i el Barroc espanyol, i les grans obres del Romanticisme (incloent-hi transcripcions d’obres de Wagner i Brahms, de qui ell mateix ha transcrit íntegrament la Primera Simfonia). Obert a altres disciplines artístiques, col·labora amb personalitats destacades del món de la cultura, enregistrant per exemple la banda sonora del documental en 3D La rosa de fuego sobre Barcelona que prepara Manuel Huerga amb Mediapro; posant música a Cobalto, el darrer espectacle del coreògraf Nacho Duato amb la Compañía Nacional de Danza, i improvisant amb l’orgue sobre la pel·lícula Faust de F. W. Murnau. Josep Buforn, piano Nascut a Barcelona, va estudiar al Conservatori Superior de Música del Liceu. Va fer els estudis de piano a The Associated Board of the Royal School of Music (Anglaterra) i al Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona amb Maria Jesús Crespo. Ha rebut classes magistrals de Luiz de Moura Sousa, Nina Drath, Nina Svetlanova i Peter Bithell. Va guanyar el primer premi del Concurs de Joves Intèrprets de Vilafranca del Penedès i també del I Concurs de Piano Ricard Viñes de Lleida. Recentment ha obtingut el premi al millor pianista acompanyant estatal al Certamen Intercentros de Madrid. Té una àmplia experiència com a pianista repertorista, acompanyant i en música de cambra; igualment, ha col·laborat amb l’Orquestra Simfònica del Vallès, Jove Orquestra Nacional de Catalunya, Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i amb la Banda Municipal de Barcelona. Actualment, en la seva faceta com a pianista repertorista és constantment reclamat per reconeguts i prestigiosos intèrprets de l’escena operística internacional. Igualment, col·labora amb el Cor del Gran Teatre del Liceu, el Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana i l’Orfeó Català. Des del 2001 és el pianista del Cor Jove de l’Orfeó Català. Josep Vila i Casañas, director de l’Orfeó Català És un dels directors de cors més reconeguts de Catalunya i de l’Estat espanyol. La intensa tasca que du a terme en l’àmbit de la direcció coral i en el terreny compositiu li ha valgut un ampli reconeixement de la crítica i el públic. Des de l’any 1998 és director de l’Orfeó Català. Des del setembre del 2011 és director del Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana i des de l’any 2005 exerceix de professor de direcció de cors a l’ESMUC. Format amb Manuel Cabero, Lluís Vila, Pierre Cao, Laszlo Heltay, Josep Prats, Johan Duijck i especialment Eric Ericson, ha estat fundador i director durant setze anys del Cor Lieder Càmera de Sabadell, director de la Coral Càrmina de Barcelona i del Coro de Radiotelevisión Española. També ha dirigit altres formacions (Coro Nacional de España, Orfeón Donostiarra, Cor de l’Acadèmia Franz Liszt de Budapest, Coral Juvenil Nacional Simón Bolívar de Veneçuela, Orquesta de RTVE, OSV, etc.). Com a pedagog ha impartit seminaris i classes magistrals a ciutats com Barcelona, Palma, Lleida, Múrcia, Segòvia, Ljubljana, Budapest, Bregenz, Melk, Caracas, Mendoza i Puerto Madryn (Argentina).