Revista Musical Catalana. Núm. 107 Setembre 1993
Editorial: Deu anys de Catalunya Ràdio / PANORAMA Edgar Willems. L'alternativa als mètodes acadèmics. Carles Lobo / El Cinquantenari de l'Orquestra de València. Francisco Bueno / Nous aires a l'Associació Catalana de Compositors. RRMC / Mikrokosmos: Postal d'estiu. Pere Artís / Del seu affm. : Sra. Monserrat Torrent. Jaume Comellas / 42è Festival de Granada. Celibidache conquerí l'Alhambra. Lluís Millet i Pere Artís / TEMA Musicoteràpia, una nova dimensió del fet musical / La funció terapèutica de la música. Conxa Trallero / El mite d'Orfeu i la seva significació. Manuel Balasch / Musicoterèpia: procés creatiu, procés terapèutic. Patxi del Campo / Educar com escoltar. Patxi del Campo / MUSICALIA La refinada discreció de Gustav Leonhardt. M. Lluïsa Cortada / Liceu, compàs d'espera en alça. RRMC / OCB, una programació de gran atractiu. RRMV / Palau 100 porta el Concertus Musieus. RRMC / Ibercamera celebra el desè cicle amb grans noms. RRMC / Catalunya Música proposa. Eduard Elgar. Victòria Palma / Dansa al Gran Teatre del Liceu. Montse G. Otzet / Qüestionari informal. Antoni Bassas. Mercè Camps de Gispert / Hiroshima. Un català, rector de l'Elisabeth University of Music. Joan Balari i Zanotti / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Al-licient màxim de la temporada del Liceu GUSTAY LEONHARDT Més enllà del bé i del mal ~ ..... !..... A PUNT ELS GRANS CICLES DE CONCERTS 111: "' . ( Diu.24 Diss. 4 Sir Edw:ord Oowncs Nadi n c Dcnlzc, 11/<0ZJ:th<Of mmo Coral C'it'onln o l d lr.: } o.<c>fJ \liltl ) Borodln: l'rinccp 111or "Obertura •Arla dc Ktlntchakol·n:a Da uses Pvlm•tslcmr:.' ProkoOcv: AlcX3nch:r Ncv;ky, op. 78 Diss. 30 VIrgínia )>arramon, mprrmo Ravel: Albòrnda dd G mt·ao..o Fe.rrer: FoU. anc' f<.('l /lt•uart j \', l'oLor) Schubert! Samfoní•t núm 9 Diu. 7 Isaac K'.lr.lbtchcvsky Roman Revuell~, l'fo/f Uanas: Dc mat~ria Khatxaturlan: Conccn pc.or J \'tuli 1 orq. Mablcr: Simfonia mam. l Div. 12 Diss. 13 orquesu-a. en fa Berg: "Tres peces per a o rque>tr:l, o p. 6 Korngold: "The Sea Hawk. Suite Diss. 11 Diu. 14 Div. 17 Diss. 18 Diu. 19 Kurt Sanderling 1\tichael Sanderling, t'ioúmcel Dvorak: Concert per a violoncel i orqucst.ra. op. 10~ Txal.kovskl: Simfonia núm. 4, op. ;l6 Aido Cecculo Joat¡uin Acltúcaa;ro, p itiiiCJ GENER Diss. 8 l'ctrassl: 'lnvcn7.io ne Conc~ natn !Cont·•mo nú91. 61 Raclunanhtov: R:lpsi)<:li:a M)br.: un tema de l'a¡;aninl, op. <lj Beetboveo: Simfonia mim. U Enri.q uc Garcia Asensio Brlglt~e E ngerer, piano Coral Cln:nina (clir.:josep Vilti) Div. 19 Diss. 20 Diu. 21 Sergiu Comissiona Scrgej Stadler, 1•/o/i Glazun ov: "Bac~n.tl Prokoflcv: Conct.>rt per a' ioh i Ol'(¡. núm. 2 BerUoz: Simfonia i':om;l,tíC'J Div. 26 Diss. 27 Diu. 28 lñeodor Gusc:lúbauer Agustin Dumay, r•tolf Haydu: "Simfonla n\un. 9l . .Oxford· Saint.SUCo.s: Conren p<!r a viOlí I orq. núm. 3 Debussy: Danse:. :.:ocr(-.,, ~t profanes Debussy: La ~!er ---- Diu. 9 Aurelia Proko ficv: Romeu í Julieta. Suite Diss. 15 Di.ss. 29 Diu.30 Edmo n Colomer Cecllc Ousset, pltmo Pelegrí: "Di:alogn' RaYcl: Concen en -al m.1jor Dvorak: Simfonia núm 9. op. 97. .:-¡ouMún· FEBRER Div.4 Diss. S Diu. 6 Sergc Baudo Anlo nlo Mcnt.-scs, t•io/(mcel Mcsslae n: 'IX!> offr.ondes oubliécs DutlUcux: 'Tout un Mond!! l.ointain. per a vh,lonC'td I mqu<:>lr:t Schumann : Slmfcmi" núm. 3. op. 97. ·Renana• Fauré: "L\!>osqu.::. el Bergamasques, op, 112 Saint-Saens: Concerr per :a pi:mo i orquest.ra núm. 2, op. 22 Mest.resQuadreny: -Cant a Ma ria Div. 14 Manuel Galduf O rquestra de València Solista a determinar Sch ocnberg: 'l.:o nit tr.•nsngur:td~. op. 4 Mozart: Simfonia conçcrtam, K 297b Strauss: "lntcm1l:7.10, op. 72 Qumrc lnwrludl' S•rnfòn•c. Div. 28 D oms: Diafonia ProkoOcv: Concert per a piano i orque.>tr.t núm. 2. op. 16 Shostakovitx.: ioúonia núm. 15. op. J.¡J Diu. 27 Franz-Paul Deckcr Dlsa Engllsh, Qboi! Sílvia CorlcelU,ja,qo/ Larry .Pass l.n, clfWilll!l David 1'hompson , lmm¡m Diu. 12 Fraoz-Paol Oecker Horacio Gutiérrez, piano Josep Pons NOVEMBRE Div. 5 Diss. 6 Korngold: "Sch:tu.<pid-Ouven urc, op. 4 Gcrsbwln: Co ncert per a p iano i Div. 10 Diu. 31 Diu. S Jlraoz-P:ml Decker Albert Goinovart, picmo Diu. 16 Enrique Garcia Asensio Ramon Coll, piano Beethoven, ".Música per a un ballet. ca\'allere.c Beethoven: Concert per a piano i orquestr:J nún1. 1. op. 15 Rodríguez-Picó: "Simfonia núm. 1 Gin;lStera:. & un cia. Ballet. op. !lb Div. 11 Sè.rgc Diss. 12 Diu. 13 Baudo Schube rt: Simfuni~ núm. ·l, :rrogi<"d· Balada: "Sirnfonl:a n(am. 4 Brahms: Slmfonb nt1m. f, op. 98 Div. 18 . Diss. 19 Diu. 20 Franz.Paul Occke r Bruckncr: "Simfonb núm. 8 Diss. 26 Diu. 27 Vladlmir Valck Orquestra Slrolònica de la Ràdio dc Praga Síbelius: Karclla. Sunc, op. li Smetana: La m~"'·" Pàtria. t~> pocmc.' simfònat., {l)'¡;ehrrul. 11Jm•a, SórkaJ M.artlnu: Simfonaa núm. I Ravel: Shéhérazade Sh osta.kovitx: Simfoni:l núm 7, ·Leningrad- ABRIL Div.8 Diss. 9 Diu. 10 EoriqueBat:iz Larry Passin, clt•rinel R. Balffter: "Tripartíta, op. 25 Niclsen: ·eoocm per a clarinet , orq.. op. ,. Rirnsky-Korsakov: Schéhéra.zade. op. 3; Div. lS Diss. 16 Diu. 17 Karl Osterreicber Annaods Abols, piano (Prr!mi.\Jarta Canals 1992J Mozart: "Simfonia núm. 31. K. 29-, ·Pari.>· Concert per a piano, 3 determinar Beethoven: Simfonia núm. 3, op. 55 Div. 22 Diss. 23 Diu. 24 Lawrc.ncc F oster Mark Kaplao, violí Cerdà: "Sinfonitotta nüm. 2 Barber: 'Conccn p<:.r a violí i o rq., op. li Beethoven: Slmfoni<~ núm. 5 MAIG Diss. 30 d'ABRIL Diu. 1 Gary Bcrtini Mozart: Simfonia núm. -iO, K. 550 Mahler: Simfonia núm. 5 Div. 6 Diss. 7 Diu. 8 Edmon Colomer Misba Dicbtcr, piano Brahms: Concen per,. piano i orq. núm.1 Brabms: Simfonia núm. 2. op. - 3 Div. 13 Diss. 14 Diu. 15 Salvador M as Solistes a determiJUJ' Actors 3 determinar Coral C:ïrmina (dír.:}OSLP l 'ria) Mendelssohn: "SoniDJ d'una nit d'e.,tiu i 5 SUMARI 107 eatalunya músiea t•evista musical catalana EDITORIAL PANORAMA , 3A ÈPOCA ANY X NUM. 107, SETEMBRE 1993 Consell de Oirecciú: Pere Al·tís (edito•·), Pere Burés (Coorilinació amb Catalunya Música}, J aume Comellas (ilirccció periodística) i Lluís l\tillcL(direcció musical) Maquclalge: LR. Secretaria de •·edacció: Teresa Martínez Fotografia: Pau Barceló TEMA Publicitat: Art·Co/ 2000, S.L. Trafalgar, 4, ll è. 8 i C Tel. 2683500 Preimprcssiú: Ormograf, S.A. Impn•ssió: Agpograf Distribució: Diresa Dipòsitlega l: B-34.432/83 Consell EditorjaJ: Fèlix Millet (Presü.lcnt), Montserrat Albet, Pere MUSICAU A Artigas, Josep Ma. Bricall, Josep Ma. Busquets, Josep Caminal, Jordi Casas, Josep Casanovas, Maria Ester-Sala, Gregori Estrada, Gabriel Ferrer, Joan Guinjoan, Carles Guinovart, Oriol Martorell, Xavier Montsalvatge, Marta Muntada, Uuís Oliva, Ramon Pla i Xavier Turull. Col· laboren en aquest número: PERE ARTÍS, JOAN SALARI I ZANOTTI, MANUEL BALASCH, FRANCISCO BUENO, PATXI DEL CAMPO, MERCÈ CAMPS DE GISPERT, JAUME CARBONELL I GUBERNA, JOSEP CASANOVAS, JAUME COMELLAS, M. LLUÏSA CORTADA, CARLES LOBO, TERESA MARTÍNEZ, LLUÍS MILLET, AGUSTÍ MONTELLÀ, MONTSE G. OTZET, VICTÒRIA PALMA, JOSEP M. SAPERAS, CONXA TRALLERO I LLUÍS TRULLÉN. SCHERZANDO CATALUNYA MÚSICA REVISTA MUSICAL CATALANA CONCURS Sant Francesc de Paula, 2 Tel26810 00 08003 BARCELONA DISCOS •• •• •• • •• •• •• •• •• •• •• •• • Ven anys de Catnlunyn Ràdio Eclgur lfi/1/enrJ. L ·attunatiua per Carles Lobo aL~ mètodes ncacl(.mir., El Cint¡Uflltltmari de l'Orquestra cie VtJillnda per Francisco Bueno aires ni'Assodació Catalnna de Compo.,itor.~ pe rRRMC Nou.~ Mikroko.mw.~: Po~tal d'estiu per Pere Artís D1•l seu affm.: Sro. J1ontserrat Torrent per Jaume Comellas -12è FPstival de Granada. Celibidoche conquerí 1';\lhambra per Uui s Millet i Pere Artís llusicoteràpia. una nom dimemió delfetmusiral /,a funció tl'rapèutica de la música per Conxa TraUera El mite d·Orfeu i la seva significació per Manuel Balasch Musicoteràpia: procés creatiu, procés terl•pèutic per Patxi del Campo Educar com escoltar per Patxí del Campo I~n rPjinndo discreció de Gustav Leonhardt per M. Uu..-sa Cortada Lir(•tt, compàs d'espera en alça perRRMC OCB. Ulla programació de gran atractiu perRRMC Pa lmt 100 porta el Concentu.s Musicu.s perRRMC lberramera celebra el desè cicle amb gram noms perRRMC Catalunya Músu·a proposa. Edwarcl Elgar per Victòria Palma Dansa al Gran Teatre del Liceu per Montse G. Otxet Qiiestwnari informal. Antoni Bassns per Mercè Camps de Gispert 1/irashima. Un català, rector de L'Eüwbeth U11iversity of Mu,sic. per Joan Balari i Zanotti per Cesc 3 423 VI Mostra Catalana de Música Contempor ània I Temporada de Concerts de l'Associació Catalana de Compositors 1993-94 Progratnaci6 Palau de la Música Catalana 1 Divendres, 8 octubre 1993 21 h. Orquestra Ciutat de Barcelona Ernest M.artín.e z Izqulerdo, di rector 2 Divendres, 15 octubre 21 h. Duo Gascón-Coll, flauta i guitarra 3 Dilluns, 25 octubre 22 h. Violeta , òpera de]. M. García Morante amb llibret de]. M. Carandell 4 Dimecres, 27 octubre 21 h. Grup Manón (violi, violoncel, clarinet i p iano) 5 Dijous, 4novembre 21h. Orquestra de Cambra de l'Empordà Juan Jos é Olives, director 6 Dissabte, 6 novembre 21 h. Trio Mompou de Madrid (violí, violoncel i piano) 7 Dimarts, 9 novembre 21 h. Ramon Porter, piano 8 Dijous, 11 novembre 21 h. Música XXI (flauta, clarinet, piano, violí, violoncel i cinta) M. Gaspà, director 9 Divendres, 12 novembre 21 h. Groupe de Musique Experlmentale de Bourges 10 Dissabte, 13novembre 21 h. Groupe de Musique Experlmentale de Bourges R. Porter, A. Uanas, X. Benguerel i L. Berio Centre Cultr•ral de la Fundació "la Caixa" C. Guinovart, H. Wessman, E. Varèse, J. Villa-Rojo, A. Grèbol, CI. Prie[Q, J. Rodríguez-Picó iJ. Ibert Teatre Malic (estrena) (coJ.Iabornció amb ell Festival lnrernacional d'Òpera de Butxaca) Centre Cultural de la Fundació "la Caixa• R. Ribas,]. Ross inyol, ]. Guinjoan, A. Zemlinski i B.Bartók Centre Cultural de la Fundació "la Catxa• J. Nu ix, J. Soler, A. García Abril, A. Sardà i F. Taverna Bech Centre Cultural de la Fundació •ta Caixa" B. Casablancas, D. Israel Martínez, X. Montsalvarge i F. Mom pou Centre Cultural de la Fundació "la Caixa" A. Civilotti, A. Bofill, J. LL. Guzman, T. Takemitsu i O. Messiaen Centre Cu filtra/ de la Fundació •ta Caixa• S. Fidemraizer, D. Padrós, P. Casas i altres obres a determinar Instítut Francès Obres electroacústiques d'autors catalans i francesos /nstittll Francès 11 (dola provisional) (Local a determinar) Divendres, 26 novembre 21 h. Orquestra Simfòruca del Vallès J. U. Moraleda, director Amb el suport de R111 lWH Obres electroacústiques d'autors catalans i francesos Generalitat de Catalunya Departament de Cultura 11 LI. Balsach, J. Cervelló, ). M. Quadreny i ]. Homs INSlTTIJT FAANCAIS !E BARCELONE Ajuntament--e Barcelona :J otQUUA~ lllltilli1MDAidplldeMdsica '11\1c:T111\J-.aaul EDITORIAL (1\ uan el juny de l'any 1983 Catalunya Ràdio va comen~ar les se- :> ves emissions, tret de Ràdio 4 i d'algunes ràdios locals; el cüal l'ocupaven emissores que feien els programes exclusivament en llengua castellana. El r epte de Catalunya Ràdio era concebre una programació de qualitat -pensada i feta en català- i situar-la en les preferències dels oients de Catalunya . En aquest sentit el propòsit de Catalunya Ràdio ha estat del tot assolit. Ja fa cinc anys que l 'emissora és líder d'audiència i això demostra la simbiosi que hi ha entre la seva proposta i les preferències de l 'audièn cia. La ràdio nacional de Catalunya ha conjuminat el servei públic amb la competitivitat, per oferir un producte radiofònic atractiu i que tingui la capacitat d'imposar-se en un panorama ple d'emissores consolidades de fa molts anys. Catalunya Ràdio ha utilitzat una infrastructura tècnica sòlida i avançada. Es l' única emissora europea que té una xarxa digital pròpia per distribuir el senyal i aquest fet ha estat decisiu per afermar els seus 4 canàls (Catalunya Ràdio, RAC 105, Catalunya Música i Catalunya Informació). Així l'emissora especialitzada en música clàssica i con- Deu anys de Catalu nya Ràdio .I.• 1: 107 temporània Catalunya Música, ofereix un so de gran fidelitat, premissa indispensable per una ràdio d'aquestes característiques. La formació d 'un equip de treball a partir de professionals molt joves ha estat una altra tasca fonamental. Des de Miquel Calzada (Mikimoto ), que va ser la primera veu del' emissora, passant pel programa de Josep Cuní -el més escoltat de Catalunya- fins a les celebrades transmissions d'en Jo a quim Maria Puy al, són una mostra de la dedicació de totes les persones que han fet possible la realitat de Catalunya Rà- dio. Ens trobem, doncs, davant d'un fenomen insòlit en la radiodifusió pública europea. Tot i que els diferents estats han consolidat els seus models de ràdio, és la primera vegada que la ràdio pública d'una nació sense estat assoleix la tecnologia, la capacitat professional i els índexs d 'audiència de Catalunya Ràdio. Els canvis que la societat experimenta en la seva evolució obliguen qualsevol mitjà públic de comunicació a fer un esforç constant per respondre a les noves demandes que li fa la col·lectivitat que serveix. Superar positivament aquesta prova és el repte que té Catalunya Ràdio els pròxims lO anys. Sort i felicitats!!! s 425 PANORAMA EDGAR WILLEMS I LA SEVA APORTACIÓ A L'EDUCACIÓ MUSICAL DEL SEGLE XX L'alternativa als mètodes acadèmics per CARLES LOBO A iol ..• ~ -! Fil: iol 107 q uesta citaci ó obre l a in t roducció dc Bcatricc W cstphal (Mmc. de C ha p u is), secr e tà ri a d c l 'Associac ió Interna cional d 'Educació Musical W illems, al llibre Sur les pas d'Edgar Willems. csc1·it p er cUa mateix a i p er Jacq u es C hapui s, fundador J"any 1968 dc l'Associació. s uccessot· de Willems i president a Ft·ança de I' Associació de Pt·ofessors d c Piano (EPTA). La citació ja ens prepara suficientment per introduir-nos al Mètode d 'Educació Musical Edgar Willems, i aquest a rticle el presenta a r a qu e s'escau el 25è ~urivers ad dc l ' Associaci ó Inter nacional WWcms . Del lO al16 del juliol passat, a Lió, ti ngué lloc la 25a . edició del Congrés d 'Educació Musi cal i Ins tt·umental ot·ganüzat df's dels p r in cipi s p e l mateix Jacques Ch apuis, arran precisament del seu comp t·omís i amistat amh Edgar Willems. P et· altra banda , aques t mes de setembre a Barcelona tindrà JJoc un petit acte commemoratiu a mb l a p resència del professor C hapuis . Serà el dissabte 4 a l' Ins titut Llon guer es, seu de la rep resentació catalana de l'AlEM WiiJems. L'or ganitza Núria Trias, ¡·eprcsentant a Catalunya , i el C rup d ' Aprofundiment i Divulgació del Mètode. A les 6 de la ta·rda d'aquest dia el professor Chapuis parlarà als assistents a l'act.c dc la figut·a i l'obra d'Edgar Willems . Aquest a rti cle, doncs, va d es tinat a tots aquells lectors amb curiositat que no con eixen aques ta propos- "És del tol impossible fct·-se una idea clara de la música sense fe t·-se ttna idea clara de l'Home". (Ea·nesLAuset·met a " Les Fomlaments d e la Musique daus Ja Conscience hmnaine ") ta altet·nativa als sistemes acadè-mics d ' aprenentatge musical. Mètode d'Educació Musical Willems P er a mi el descobriment d el mètode ha estat una expe.-iència impress ionant , ja que Ics seves bases filosòfiqu es són completament diferents de les que m 'ofereixen els sis temes p eda gògics musica ls acadèmj cs i ofi cial s, o alternatius, amb els quals m' he educat en aquest art. Potser l'aspecte que més m'ha interessat ha estat descobr·ir· <'Om Edgar WiUems parteix dc la psicologia de l 'ésser humà . És a d ir: si establim que tota acció musical és un fet humà, cal partir de la mat ei xa música al mome n t d'aprendre-la i no plantejar-la com una teoria extramusical,fllosòfica o religiosa. S ' ins pira en el mètode global p el qu e fa a l a vivència existencial i el d eductiu i analític al moment de la presa de consciència. Aquest asp ecte és molt important, j a que és el matei..x nen qui després d 'experimentar a tots els nivelJs i partint de la seva pròpia capacitat c r eativ a arriba per mitj à d 'elements absol u tament naturals i vius a l'abstracció del concret passant sense gaires dificulta ts nel'inconscient i instintiu al con scient, i d'aqt.ú a l'automalització (de la tècnica , per· exemple). És sen s dubte un canú absolu tament và lid per arribar a assolit· d'una maner a natural Ja tècnica musical com a eina necessà ria per a ]a r ealització íntima i autèntica del nos tre art (Edgar W illems ens recOt·da que el cant Willems estableix, doncs, unes bases filosòfiques d e l'educació musicali hwnana , q ue serien: interior i la respiració ocupenwt lloc molt important en la pràctica instrumental, ja que cal tocar mitjançant els dits i no amb els dit s, com malauradament encara es preconitza massa). No són 1. La unió entre la música, l 'ésser humà i el cosmos. 2 . Els ordenament.s na,t urals i jeràrquics. 3. Un t1·eball basat en la natu.ralesa íntima dels elements constitutius de la música. ( essencialisme) i no solame nt en els se us aspectes exteriors ( existencialisme o formalisme) . 4 . Un ordre de desertvolup ament semblant al de l'adquisició de la llengua materna . unes regles de joc establertes, el qu e I ' a lumne ha d ' aprendre (les entenbrui o n o) i que p er tant ha d ' interioritzar gràcies a l a r eiter ació i memorització automàtiques i artificials induïdes des dels models exteriors (d els pro fessor s). Edgar Willems estableix la relació dels diferents aspectes d e la música amh el cosmos i 1'ésser humà en acceptar (fruit d e l'expe riència p er sonal i empírica) - PANORAM A - Edgar Willems amb els seus ioves alumnes que el ritme és de naturalesa fisiològica, la melodia de naturalesa afectiva i l'harmonia de natttralesa mentnl. 1 per tant, en fLmció del rendiment de 1' al u mnc en aquests camps, el mestre podrà estahlit· u n pJu de creixement musical i humà del nen absolutament individurtlitzat i global. A parer· meu , un altre aspecte de la proposta Willems que cdda l'atenció, en comparar-la amb altres sistemes, és l'exclusió dels pr ocedimen ts ex tt·amusica ls a J'hot·a d 'iniciar-se en la música. D'aquesta man<'t·a cal un vocabulari de te nn cs estrictam ent musicals. Pet· exemp le la utilització dels n oms dc les notes (do, re , mi, ... ) en comptes de l , 2, 3 ... o groc, vet·mell, vet·d ... , i parla t· als infants, de tempo, subdivisió, compàs de 2, de 3 o de 4, graus d'una escalct o crescendo i a.ccelerando . Sense oblid ar pe1· això la r elació que hi ha entre la m(tsica i les altres disciplines artístiques o científiques: relacions l'Stablertes d c la manera més n attu·al possible. Per acab~u· aquesta p r esentació direm qu e E dgar Will e ms estableix tres nivells d 'iniciació i no qua~·t nivell (dc quatre anys) de solfeig elemental pròpiament dit, al final dels quals s' aconsegueix el crue eU diu l' alfabetitzcLció musical dc crualsevol p er·so- na, dotada o no, infant o aduh, tan necessàt·ia per assolit· un nivell d e vivència interior feliç. Per il·lu s tr·~~~· encara més q u ~ significa el Mhoclc d 'Educaci Íl Musical d 'Ed ga r \Villems lwm parlat amb E ulàlia Caso, diplomada als cu t'l>OS Willems, que actualment està posant en pràctica aquest sistema a l'Escola de Música d e Gràf'ia a Ba t·cclona. -Aquest moviment va començar als Pa'isos Baixos cap a l'any 1925. Quitta ha estat la incicl~n ­ cia del Mètode a nivell in ternacional? -El mètode ha arrelnt molt a Sud-amè rica i també, sobretot, a Portugal, a l'Estat e.spnnyol, et França, Itàlia ; és conegut també a Alemanya, l'ant iga Iugoslàvia, Polònia, Suècia, a molts indrets d'Àfrica i d'arreu del món. - I a l'Esta t espanyol, i aCatalunya en con cr et? -Hi ha molt interès per Willem s a la Universitat cie Vallrtdolid, per exemple, on Clwpuis ua cada any a fer els cursos convidnt per la Universitat . Al Pnís Basc i g ràcies eL .Joventuts Musicals també hi. ha un mo·uiment lfl illems bastant intens; a Galícia, Granada, Vnlèncin, Múrcia. A Catalnnya, els primers passos els donaren Dolors Casajuann , R eina Capde,u ila i R osa Jllampel. Fn uns 7 o 8 an ys, el/(•S van ser les primeres a a11ar als cursos de Formació de Professoral a Lió. 4mb elles, 1\'ziria Tria.~ de l'lllstilllt Uon¡.p.wres es p ose{ en con tacte amb .Jacques Clwp11is p er convicln r-lo a im partir els cursos d'in iciació i sensibilit:;;ació al M€>todc> a Barcelono. - I tu. com <·l vas conèixt>r? -Gràcies a la que alesh ores era la meva pro.fc>ssora de pia110, Nú ria Cullell. Em ua com en tar /'existènCÍCL d 'a quest m èt.oc/e i elit ua recomanar llegir-ne un llibre, ja que creia que s 'adeia molt amb la meva 111(11tc>ra de fer i de pensar. Vaig anar a wt dels caps dc> setmana a l'In stitut Uongueres i me'n 'Va ig ent11norar de segnida. Qua.n en uaig tenir ocasió vaig assistir a una de les setm anc>s d 'iniciació al mètode i aleshores jo ho uaig tenir clarí-ssim ... claríssim. Mai més no he seguit la línia de pedagogia musical que estava segnint e n nquells mom e nt s (d'ai:r-òfo w1ssis anys). Tot i que 110 abandonaria la meua forma ció musical, sí que vaig deixar de seguir els cursos oficinls al-s collserva toris cat alans i em uaig abOC(Lr cle p le ala m eva formació al Mètode lflillems. -Quin Í's l'aspecte que t' I vu cridar més ]' ul<•neió? -La uivènca emocional. corporal, psicològica . .. de la Música amb majúsculn: això era pern mi, i,per a ff!illems. el més important. .lo intuïa que havia, de ser així, p erò mai ningú no me 11 'havia. donat cap resposta. Mentre estudiava a Lió, tot, absolutament tol, era Música, fins i tot cantar una simple escala de do. Al pian o s 'acompanywuen amb unes harmonitz a cions que et feien v ibra r mentre la canlC/ue.s. Es feia e mor ionnlm ent ... , cie clins cap enfora. -Què t' aportava el Mètode q ue no t'aportessin els altres que ja . . ? con eoo.es. - Per començar , que mai no em 'Va ig enamorar dels altres sistemes . No m 'ha uien e n senya t a "sentir " d es de dins un interval de tercera major, posem per cas. Cada vegada qne el volies afin(tr' PANORAMA 8 428 l'hauies de calcular abans i tw s'arribava a interioritzar mai si no era je11t-lo milions de vegades. Per altre costat, no es donava prou importància a la creativitat dels 11ens, ja que habiwalment se'ls feia repetir models melòdics o rítmics que els donava el mestre. Amb Willems això no passa.. Es parteix de la llibertat nat ur al, física, emocional i espontània del nen per arriba,r més tard it la concreci.ó, a la canalització de la improvisació, a l'estructLtració de la inventiva i a la qtwdratura pròpies de la miÍsica. -Aquesta canalització quan es conct·eta? -El pas de la iniciació al solfeig és un pas decisiu per al nen. Ja ha interioritzat molts aspectes i ha pres consciència que n'és posseïdor, ara cal passar a la consciència de la consciència. -A mb la perspectiva del temps, quin seria l'aspecte del Mètode que trobes més difícil com a mestra? -Sens dubte, estar sempre en actiu, Cada nen té unes necessitats psicològiques diferents, la sevc.t demanda és absolutament particular i cal oferir-li allò que inco11scientment et demana, sense perdre de vista la globalitat de creixement del nen. És una recerca inacabable que esgota molt. No et pots adormir mai. És molt clar que si el mètode no funciona o queda obsolet, és per clt.lpa del mestre i no de l'evolució psicològica dels nens al pas del temps. El Mètode Willems no és un seguit de lliçons que s 'han de passar l'una després de l'altra; hi ha unes bases d'acció, uttS criteris generals i cadascú els ha d'aplicar en Junció del país on viu, de la seva pròpia naturalesa i de la deL~ seus alumnes. És per això que no es poden tenir m~s d.e sis o set nens per grup, sobretot a /.a iniciació. Passem a par·lar de la necessitat o no q ue el nen segueixi els cursos Willems paral·lelament al seu creixement maduratiu i si cal que hi hagi una relació cronològica entre edat i curs. -Millor que sí. És bo que el Mètode s 'iniciï cap als tres anys aproximadament. Però el Mètode, en ser obert, preueu, qtte si es tenen sis o set anys en començar, la iniciació es pot fer, per exemple, en un sol any en comptes de tres. Actualment estic treballant amb un gntp d'adults i els resultats són impressionants, funciona molt bé. Per altra banda, l'objectiu de Willems no és formar músics professio ttals, sinó "alfabetitzar" musicalment: preparar psicològicament el deixeble (sigui clotat o no, estigui sa o sigui disminuït, sigui petit o gran) a obrir-se a l'aprenentatge musical. A l'escola ens alfabetitzen, i ens cal saber sum.ar, restar, dividir i multiplicar ... Per a Willems també cal saber cantar. És obuique, de tots els que passen pel Mètode, només alguns seran professionals; però això és normal i com.ú a totes les metodologies i a totes les matèries. -Com t'estructures una classe? - A partir d'un esquema establert per Jacques Chaptús. En una classe cal treballar quatre elements diferents i bàsics, començant perla preparació auditiva i l'obertura de l'oïda. Però això també depèn de cada mom.ent i de cada grup. Per regla general començo per l'audició, després continuo amb el desvetllament instintitt i corporal del ritm.e i les diferents components d'aquest aspecte. La tercera part està dedicada a la cançó, que normalment ertS ocupa entre 15 i 20 minuts. Cal cau tar molt, moltíssim. Hi ha cançons de repertori, o les que treballen els intervals o les que fem servir per al transport . Per últim, hi ha la part corporal, els moviments naturals del cos (no és gimnàstica, eh!): caminar, saltar, córrer, saltironejar, moviments rotatius, de balanceig, etc. Sempre, però, musicalment, acompanyant una música o seguint una melodia, ritrne, etc. -I ja per acabar, quin és e] material de supot·t que fa ser-vir el Mètode sobretot als tres primers nivells d'iniciació? -N'hi ha diversos i molt pensats. D'altra banda, el mestre s'ha d'espavilar a crear i buscar el seu propi material: i aquest cal que sigui vitt, molt diversificat, fàcilment rnanipulable. I-li ha l'anècdota que aquest mètode es coneix pel de les "campanetes". I és cert, enfern servir moltes, de campanes:famaies de campanes del mateix tirnbre i mides diferents, de naturalesa diversifi.ca.da, etc. També les joguines de fira tenen moltes possibilitats per treballar els timbres, reconeixement, la memòria. També tenim diversos reclams d'ocells (als nens els agrada molt), flautes d'èmbol, clavicèmbals per picar el ritme, tubs harmònics que en fer-los rodar i en funció de la llargada i la velocitat de rodament poden extreure les notes d 'un arpegi perfecte. I , sobretot, també el carilló illtratonal. Es tracta d'un carilló l'extensió del qual és de quarta justa. Totes les plaqu.es tenen la ma.t eixa mida (per tal que el nen les pugui recon~ixer pel so i no per les dimensiottS). Entre el sol i ella es divideix per quarts de to, entre ella i el si per divuitens de to, i mig to ente el si i el do. Aqu.est carilló ofereix mollssimes possibilitats per treballar la capacitat auditiva del nen. El que interessa, sobretot, és que excepte els reclantS d'ocell per qüestions òbvies d'higiene tota la resta del material el poden manipular els mateixos ne1lS. Acabarem l'article citant ara J acques Cbapuis del seu article Aspectes de la vida i la música (revista "Música y Educación", vol. ll , núm. 2-Tardor 1989): "L'evolució de la vida, amb un continuat i prodigiós creixement d'energia, aporta sempre una major complexitat, una major organització de relacions, de coneixements i memòries diverses, d e centralització progressiva i d ' interiorització, per arribar al final a l'últim nivell, el més elevat, que és la creació". PANORAMA El cinquantena ri de l'Orquestra de València per FRANCISCO BUENO na sèrie d '~cte.s a plegats en un festiVal els mesos d c juny i juliol passats han servit per a celebrar el SOè aniversari de I'Orquestt·a de Valèn cia. Els actes h an estat div~rsos. En primer lloc, una exposició commemot·ativa, en ]a qual es distingiren dos apat·tats. L'un, didàctic, al "pronaos" de l'auditori valencià, on -a més de comptat" amb una representació a escala lmmana d'una orquestra simfònica pensada per Daniel Torres- hi hagueren diversos concer ts dc cambt·a, a càrrec d'es tu elia nls del Conserva tori Superiot· de Mítsica de la ciutat. L'altre, documental, l 'exposició pròpiament ci i ta, amb una visió retrospectiva de la històt·ia de l'orquestra; la qual Lra<:tà de 7 aspectes dü"erents: funda ció, dit·ectors, solistes, gra ns fites, seu s, viatges i discografia. En segon lloc, diversos concerts, definits per la pt·csència de batutes mítiques. Així, el 8 de juny hi actuà Daniel Barenboim, al capdavant de la Chicago Simpbony Orchestu, amb un programa compost per obres de Haydn (Simfonia núm.. 48 en do major) i Bruckner· (Simfonia núrn. 4en mi major). El6dcjuliol restà al podi de l'auditol"i Sir Georg Solti, el qual ha estat fins al 1991 d irector de l 'esmentada Orquestra Simfònica dc Chicago, essent substituït en aqu ell moment per Barenhoiru, precisament. Solti visità Va lència dirigint la Scblcswigllolstein Music Festival Or chestr a, executant un programa amb obres de Stravinsky (Petruchkct, vet·sió de 1911) i Bnhms (Simfonia nLÍm. 4). En ter cer Uoc, no hi mancaren les estrenes d'obt·es d'autors va- U Manuel Gahluf, actual titular de l'Orquestra de Val.ncla lencians. Així, el 24 dc juny, coincidint amb l'ani vrt·sat·i dc l'orquestr a, s 'hi estt·cnà el Te Deum, del veterà comp<1sitor Francisco Llacer Pla, una obra encàn ec de l'Àrea de Música d(' l'IVAECM (Institut Valenrià d'Arts Escèniques, Cint>matografia i Música). La pu t·t ilu nt està escrita per a quartet voc:al solista, cor mixt, cor de " infantillos" i orquestra simfònica amb orgue. Paco L lacer ens contava a propòsit d e la seua ct"eació que desitjava fer realitat w t vell projecte: escriure una obra que fóra una rem-embrança de la meua infantesa, on vaig formar part com a "infantillo" de la Capella del Reial Col·legi del Corpus Christi del Patriarca de la ciutat. E l Te Deum, segons manifestà el compositor, empra un motiu constituït per les 4 primeres notes de l'homònim gregorià, amb un to central, el "re", d'intenció solemne i festiva durcmt èpoqnes passades. Per últim, hem de remar ca r un altre esdeveniment, de ca r àcter popular i multitudinat·i: la presentació del cantant de mÍtsic:a lleugera F r an cisco, ara com a ten or líric, de la mà dc Montsen at Caballé. Tingué lloc el 8 de juliol, als Jardins del Palau de la Mírsica, acompanyat p er l 'Orq uestra de València. José María Cet·vera Colla do empunyà la batuta. Na- ttu·alment, la Caballé hi act uà c·oujunlament amb el cantant, el q u al ja havia manifestat an terio.-nwnt la seua vol untat d 'encamimu·-se cnp al món operístic. Francisco Gonziílez, doncs, s'hi estt·f'na en a q uesta nova activiLat. Es calcula q ue al voltant de 20.000 pet·sones assistiren al reci ta I. Breu història E:l naixement d e l 'Orquestr·a remun ta a tm moment mu sical difídl pet· a la història d e la ciutat. Amb un rica activitat operística truncada al termini de la guerra civil, l'Ajuntament de Val ència, presidit per· Juan Antonio Gómez Tt·énor (comte de Trénor) decideix dotar la ciutat d'una agrupació musical estable. Era l'any de 1943. La d irecció del'agru padó orquestral és en comana da al p t·estigiós Joan Lamote de Grignon , ajudat en la subdil·ccció pel seu fill, Ricard. Després d ' un concct·t oficiós al T eatre Principal, l 'Orquestra es presenta davant c.l seu púhlic a la plaça de la Verge cl24 de juny d ' aquell any. l..'etapa del dit·ector català, que conclou el 12 de desembre d e 1947 (últim con cert que dirigí com a batuta titular), fou " briUant", en paraules de Salvador Porter, suposant l'autèntica co- PANORAMA escola de pedé!gogia mus1car MÈTODE IRENEU SEGARRA CURSOS PERA LA FORMACIÓ DE PROFESSORS ESPECIALISTES DE MÚSICA 107 • Educació Infantil • Educació Primària • Escoles de Música i Conservatoris Cursos adaptats a la nova Llei de la Reforma Educativa mm Gene<alol31 M Catalunya Deporla..,.nl d'EnNnyamant Informació: el Portal Nou, 13 08221 Terrassa. Telèfon (93) 783 79 72, de 9 a 13 hores he ió ent•·e c>ls memlm.•s dc la plantilla. En 1948 Hans Von Bcnda succeeix Lamotc de C•·ignon al eapdavantdcl pòdium titular. L'alemany dm·arà 2 anys. e ·sent substittút per· apoleone Annovazzi, especialista en t>l t·epcrlori líric. J osé Tturbi empuny¡m) la batuta titular a partir del 1956. La seua populal'itat, eonqtH•t·idu no tan sols com a pianista, sinó també per les senes " incu rsions" dintre del món cinematogràfic (com a músic i actor), serà aprofitada per l'Orquestr a. És l'etapa de la presentació oficial de l'agrupació per importants tea t•·es de l'Estat espanyol i intcmacionals, com ara la fa mosa gira per Anglaterra i França, amb l'em·egistramen t d'una i-ric de cli eo pera laBBC. P erò,atè quelturbi havia de compli r nombr·o o& compromisos com a pianista, se n'absentava amb molta freqüència, i ocu¡)ava el pòdium el mestre J osé Fet-riz, el qual havia estat un músic fundador de l'agrupació. No obstant això, Fcniz mai no aconseguí la titulal'ita t dUJ·anl els 12 anys de l'etapa Ittu·bi. En octu.bt·e de 1964 li pertoca el torn a Em-i que García Asensio, el qual es manté en el càn·ec fin s all965. És u na i-poca de ~,''l'ans estrenes d 'obt·es, i que compta amb la presència d'important 'olistes, com ara icanor Zabaleta o Alicia de Larrocha. La ta ca de Pedro Pirfano, &egüent batuta titular. s'enfo qtú per una sèrie de qüe tion alienes a la sena per ona. Entre d 'altt·es, la inexi tència d'un local fix per assajar i oferir els concert . la baixa remuneració d els pr·ofcssors . i la mateixa infrautilització de l'Orquestra. o hi havia , tampoc, una voluntat política per resoldre-les. En 1970 Luis Antoni o Ca rcía Navarro es fa càrrec dc l'Orquestra. No obsta nt això, la dramàtica situació antcriormen t descrita es manté. La f ugida de pt·ofessors cap a a lt•·cs forma cions és una tòni ca c·onstant, ja inkiada dUJ·a nt el ma- gistcri de Pidano. T ots aquest pl'Oblemes, sense solució durant la seua estada al capdava nt de l'Orquestra motiven la seua ei.xida. El seu lloc és ocupat a t·a pe•· Lorenzo Martínez P alomo. El nou titular tracta d 'augmentar el nombre de con certs . Ara no ser à només el Teatre Principal l'únic r ecinte d esti natari de la feble activitat concertísti ca, sinó tamhé el Teatre de la Princesa, l 'església de Santa Ca terina, etc . El pedocle que abasta del 1976 a 1980 és, potser, el més crític cle Ja història de l'Orquestra. No hi ha la figura del director titular. José María Cervera Collado, en qualitat de subdirector i mitjançant la participació d'importants batutes convidades, intenta salvar la situació. La incorporació de Benito Laurel empunyant la batuta titular en 1980 no aconsegueix canviar la traj ectòria. Els concerts programats se suspenien per la seua submissió a la pt·ogramació teatral, les oposicions per arenovar la p]an,tillano es convocaven, i els instrumentistes contin u a ven "ernigrane ', una migració delïnitiva. Finalment, en 1983, es troba al capdavant de l 'Orquestra l'actual titular, Manuel Galdtú. Laseua història entra, doncs, en una etapa de consolidació definitiva. La inauguració del Palau de la ~1úsica en 1987 dóna una solució al caràcter itinerant d e Ja formació. És, també, el moment dels grans enregistraments discogràfics, si exceptuem els ja esmentats durant el període d 'Iturbi (efectuats en 1950, 3 LP. dedica ls ala música espanyola, sota el segell "La Voz de su Amo"). Així, cal r essenyar el dedicat a Isaac Albéniz, amb el pianista Enr·iqt•e Pérez de Guzman , iilterpretant el Concierto fantastico per a piano i orquestra, opus 78 i la suite Tberia,. Un enregistrament rcaJi tzat a1 Palau en juliol d e 1991, sota la firma Auvidis (V 4661). Un CD que ha eebut les lloances de prestigioses revistes, com ara " Oiapason. " PANORAMA Nous aires a l'Associació Catalana de Compositors perRRMC D os dc Les acaballes de l'any 1992 l'Associació Ca talana de Com positors compta amb una nova Junta Directiva . És presidida per Francesc Taverna-Bech, J osep Manuel Berenguer n'és el vicr-p t·esident, i hi actuen com a vocals Ernest Martínez l zquierdo, Albert Llanas i Jordi Codin a. Aquest canvi de Junta compor ta també uns canvis d 'actuació. Segons el compositor Taverna-Bech, la nova Junta vol contin uar bàsicament Ja línia traçada per l'an ter ior direcció però canviant els plantejaments. Volem continuar fent concerts però aglutinant els diferents cicles en una temporada única i regular estructtu·ada, més de cara al soci. En aquest cicle únic, encara que fet a diversos llocs i espais, hi lwuria uns concerts dedicats especia.lment al plíblic més ampli. De ca ra al futur , Ja nova Junta de l'Associació té previst iniciar contactes amb diversos p r omotors de Bat·celona pet· tal de conjuntar esforços que beneficiïn la música i els músics catalans. Hem parlat amb lbercamera per fer una temporada conjunta amb l4 finalitat que intèrprets de qualitat estrenin o interpretin obres de compositors catalans, bc"isicament, explica el compositor. Els fu tttrs contactes inclouen altres entilats p romotores d ~ concerts. Altnarge de to~ això , també volem continuar les relacions ttmb l'Orqttestra Ciul a,t de Barcelona. perqlt.è toqui obres de l'Associació, coms'haviafel.fa temps, diu Francesc TnvPrna-.Bech. La idea és establir un nombre concret g_ ..• _; ~= Tavema-Bech presideix la Junta de l'Associació d'obres , les quals haurà d 'escollir l 'Associació, així com també escollir possibles directors i solistes. Per a tot això hi lu.utrà tut comitè assessor p er seleccio11ar les obres a. interpretar, cosa. que trenca el sistema de llista d 'espera que ha fim ciona t, jin.s ara. Aquest comitè assessor pr·obablement el formaran Martínez Izquierdo i Llanas per part de la Junta de l 'Associació, J ot·di Cervelló per part dels socis, i Jo Pp Maria E scrihano i Gerard Clat·ct com a p er sonalitats prestigioses de la música catalana. L'Associació Catalana dc Compositors també té com a obj ectiu principal inct-ntivar la política d 'encàrrecs , ja no sols a nivell associatiu, sinó taml1é institucional. Ningú a nivell instittLcional i públic no encarrega obres mnsica.ls. Per això volem proposar a /.es institucions que assumeixin aquesta, tasca. U na altra activita t que cal conritmar és la de l'cm·cgisLt·amenL discogràfic tol r espeetant el Lorn de petició que existeix, però tam- bé st>leccionant l' ús de la " marca '' Associació Ca tala na de Compos ilo t·s pet· a determ:inats enregistraments. Francesc Taverna-Bech r eswneix la filosofia general de la nova direcció dc l' Associació dient qu e hem d 'aconseguir fer menys mú.sica, però ben f eta. 1 a la llarga no fer cap concert p erquè no som una agència de concerts, i perquè aquesta és una tasca dels pronwtors. El Jet qtte l 'Associació faci concerts és perquè falla el sistema. La nostra feina és fe r qlt.e es faci i es compongui mÍLSica. Des del 1904 al sen •ei del móu musical, actualit:aut dia a dia el seu catàleg \)\10RIAl DE , '(;~"'(/ \..'~-">"~- BO I L E A U ;r/C, ~ l'rovcncn. 2k7 · f!u i Te: I: 21S~3J.~ 0~0)1 • UARC~t.ONA (Es~anya) Edició ibèrica Edicions originats (Urtext) Obres cabdals de la musica Nous compositors Obres pedagògiques Musica escènica 3 Z07 PANORAMA PAPER DE MÚSICA DE CAPELLADES Quan la música esdevé passió i repte personal per TERESA MARTINE.Z uit·eh~ ningú no endevinada a primera vista que, darn~ra la dolç-ot·, prudència i sincC'ritat de Gt>mma Romanyà, hi ha una dona empresària i enamorada dc la mÚbica. Gemma Romanyà , la Gemma. treballa amb lt'nacitat en la xarxa que ha endegat, i q ue no pot parar ningú, i en la qual estan implicats joves músics i personalitats reconegudes del món de la música. Tot plegat es diu Paper de Música. Capell ades és una localitat de l'Anoia , d'uns rioc mil habitants, amb una gr an tradició papcr·ern - allà hi ha eJ Museu Moli Paperer i la impremta Romanyà Valls que dit·igcix la Gemma-, i d'aq1tÍ sor gí la idea d'anomenar els concet·ts així: Paper de Música, i u nint així les seve dues passions els 1übrcs i la música. E ls seus coneixements musicals s· esbossen a l'e cola, a Capellades - olfeig i piano-. però les seves aptitud acadèmiques fan que estudiï llengües a r estranger. Torna a Catalunya, es casa amb Miquel Puj ol i \'ÍU una temporada a Osca, fins que una sèrie d'esdeveniment familiars fan que la Gemma prenE,rui el timó de la impremta familiar. Els seus tres fill s estudien piano. Recordo G 107 ::1 t El ~- !:!... t que de petita em demanaven quin era el meu. somni impossible. Sempre responia: tenir un piano de cua! Els Pujol-Romanyà el compraren , un Chasseigne que segurament fou el darrer 12 .J32 d'aquesta marca que va vendre Josep Jorquera , apunta. Aquell piano feia tant de goig! S 'ap ro- paven els exàmens del,~ meus fills ... Jo pensava que era ww llàstima no poder sentir cle les seves cordes aquelles sonates de Mozart i Beethoveu tan maques ... Joan Moll, Xavier JoaCJUÍll i Enriqueta Tanés. El Comitè d'Honor i Assessor, el formen Alio ns Canillo, M. Núria Corts , Francesca Marlet, Josep M. VaUès i Xavier Turull. Els contactes han La Gemma decidí convidar t•studiants a p u11t d'examinat·-se a practicar amb el seu piano, tot oferint un concert... [ a pat·tir d'aquí l'efecte " bola dc ll(•u '' comença la tardor dc 1988. Els concerts (gratuïts) tenien lloc al menjador de casa. El públic que no hi cabia s'instal·lava al rebedor i a la cuir1a i seguia el concert per un vídeo. Aleshores vingut per si sols. Un Nadal em van presentar l'Antoni Ros-Marbà ili vaig demanar a~ presidir el Concurs. L 'un porta l'altre ... i així ha passat. Guanyar i ser em van donar diverses idees, com la d'oferir un refresc -galetes i cava- en acabar el concert. Després del primer em ·van suggerir imprimir el contingut de les obres en comptes d'explicar-les oralment. ] al segon concert algú va dir-me que coneixia un jove pitznista professional molt competent. Vaig respondre que aquí no cobrava ningú, però va venir igualment. Era l'Antonio Ruiz J1elktdo. Fou realment impressÜJnant, un canvi brutal. Impressionant per a la Gemma fou també la confessió del pianista: músics com ell no teni(•n llocs on tocar. I aquí comen ça una de les seves màximes preocupacions: promocionar eh; jov!'s músics. Aixi neix el Concu •·s per a la Promoció dc Jove~; Intèrprets que organitza Paper· d e Mú!:!ica (enguany ha estat la quarta etlicíó). E I con cu r R té Ma t·ta l"crrusola com a Pr<•Rid<•nla d ' Honor i com a memhreR clc·l J urut: Antoni Ros-Marbà ( p•·csidcnt), Claudi Arimany, Alhe1·LAh·ncllc!, Ben1•t Casablancas. Marçul Ccr-vc•ra, finalista del Concurs ja implica oferir una sèrie de concerts a Capellades i com a mínim a una desena de festivals arreu de Catalunya. També aquest abril ba tingut Uoc el primer Curs Internacional de Música de Cambra a Capelladea, coorganitzat per l 'Aj untament i l'Escola de Música de Cap ellades i Paper de Música (amb l 'ajut econòmic de diverses institucions) . Els professors han estat Claudi Arimany, Norber·t Blumc, Marçal Cervera i Gonçal Comellas. P erò un altre fet important de Ja història de Paper de Música ha eslat la construcció del seu auditori (inaugurat el25 d 'octubre de 1991). El domicili particular de la Gemma quedà ben aviat petit i les seves ànsies d' escampar l'experiència també incloïen el terreny físic. Sorgí l'oportunitat de negociar amb la veïna Caixa de Catalunya una part del terreny adjunt a ]a casa (.i oficines de la in1premta). I nasqué ]'auditori, sota ]es ordres de l 'arquitecte de Ca pellades Jordi Pagèa i amb l'assessorament tècni c <.l 'A lfons Garc.ía Sench ennés - arran de la relació amb RosMurbà , t·esponsable de l 'acústica dc Ja Maestranza dc Sevilla i PANORAMA A dalt: Gemma Romanyà el dia de la Inauguració de la Sala, amb Ros·Marbà I Marta Ferrusola en primer terme. A baix: la pianista Teresa Solà oferint el concert Inaugural. de l'Auditot·i d'Ordino-, i realitzat pel senyor Blasco, d'Alacant. L'auditori de Paper de Música té una capacitat pe•· a cent cinquanta persones i hi han desfilat joves músics com Alba Ventura, Eva León o el Trio Bat·tboldy {no voldríem que ningú s'ofengu és per no aparèixer en una relació extensíssima!). Ara els músics t·ehen un petit caxet general del cobrament d ' una p elita entrada. Actua lment més de deu concerts (no RCS8ions) s'ofereixen a la Sala Paper rlc MIÍAic:u: c'ls d e cada estació dc l'a ny, els <JUC ofereixen els fina listes del Con curs, dos concct·Ls amb inthpt·ct s internacionals, i c' IR conc:(•rts extraordinaris q11c es df'cli(rurn u gènf'- res, com els espirituals n egre , flamenc , blues, jazz, contemporània, etc. La idea és oferir un concert cada mes diu la Gemma. La filosofia de Paper dc Música i I' obsessió de la Gemma -pt·omocionar joves músics- ha fet que ella mateLxa treballi portant la idea a altres pobles per mitjà dels consells comarcals. Estic segura que hi ha gent a qui li agretda la música. A qualsevol poble hi ha wt lloc on poderfer nn concert, i no cal que sigui w1 nnditori o 1.ma. església. Adequant una nnla d'escola és suficient... Els ctjuntatnents tenen molta feitw i és di¡{u:il que engeguin una ta sca així ... Però l 'IÍ.nica cosa que cal és trobar algú que s 'hi vulgui dedica r i una p etita despesa entre les 100 i 120.000 p essetes! 1 és que la Gemma ho té molt clar: i tenim un camp buid i moltes flors per plantar. p er què no les plantem? i més n o, tothom que hagi anat alguna vegada a un concert de Papet· tlc Música ja sap quin amhicnt s' hj res pira, i és la gent de tola la comarca la que hi assisteix. De Cctpellades acostumen a veu it· entre 200 i 250 persones. La resta ve d 'Igualada i d'altres pobles del voltant i de Barcelotut. En fer un. concert en tr·es dies, el públic és molt repart.it. Defet, hi lw el públic del di•v enrlres , el del dissabte i el del diumenge. I cada dia s 'omple. La Gemma afegeix que Paper de Música se sustenta per una base triangular: els músics, el públic i els organitzadors. Si en falla un, tot se'n va a l 'aigua. Els músics troben també un ambient força di tès i sobt·etot familiar, ja que viuf'n i conviuen amb la família Pujol-Romanyà, de forma gratuïta, durant el cap de setmana que dura e] concert. Catalunya Música ha fet diversos enregistraments a la Sala Pa)J<'r de Música. Precisament un dels projectes més immediats de la Cenuna és ]a d'instaJ.lar un equip d'enregistrament de primera magnitud a la Sala per enregistrar tots els concerts i posar-lo a, la disposició de tots els músics relacionaLs am,b Paper d e Música, ens diu. Li preguntem - per cert, la conver sa tingué lloc el passat abril a] jardí de la Sala, on es desenvolupà el primer Curs de Música de Cambra- sí ha pensat algttna vegada crear una fun dació o associació entor-n d'aquesta activitat. EUa ens diu que tinc una manera de treballar i de f er les coses ... i fins ara em va molt bé! I per a qui vulgui inspit'at·-se en Ja tasca de la Gemma , aquí van els principis b àsics: in ~ tèrpt·ets joves i de qualitat, oferir obres music:als assequibles, periodicitat trimestral {pet· anar acoslmnant el pnb]ic), impa·imir un senziU programa de mà , i oferir un r efresc (que allarga Ja vt>tllada agradablement). _;i. - • ¡: 107 13 1:1:1 PANORAMA MIKROKOSMOS Postal d'estiu 107 ;:¡ ~ e ~- !!:!.. ¡. 14 434 Coda període vocacional ens deixo uno petjo indeleble, uno vivència ine· foble, uno imatge que perduro en el record; petges, vivències i imatges que esdevenen, amb el temps, uno meno de postol d'estiu. Per o mi, lo d'aquest any ho estol in· sòlita, oferta graciosament -sense altre peatge que lo pura receptivitat. I, tangencialment, de signe musical. Lo tardo d'agost, dourgdo i monyo· go, declino lentament. Es l'hora en què, sense xofo~or, és bo de retrobar l'encantament d àmbits coneguts però de temps no visitats. Avui escau de fer-ho o un poble en· cimbellot, ben o prop de lo copi tol del Boix Penedès. Ambient mògic: carrers costeruts i polits -regats de poc-, de zigo-zogues estimulants; Rars o les balconades; si· lenci absolut... A coda racó, uno sor· presa: un pitxer, uno majòlica, uno ce· ròmico ... Sense presses, lo meva esposo i jo ens submergim en lo ingrovideso del temps... L'encanteri silent o penes és trencat per un parell de salutacions corteses (-"Adéu"; -"Adéu") que contrapunten humanament lo poesia de l'hora. Pausadament, hem orribot o uno ploceto acollidora. Admirem un edi~ci noble, curosament arranjat, d'on surt uno deu sonora inconfusible: lo Passió segons sonf Mateu de Bach. (No ens costo gens d'endevinar-ne lo versió; és un enregistrament d'Eugen Jochum amb l'Orquestro del Concertgebouw i amb Ernst ~oeAigercom ~Evangelista.) Lo Passr6 en ple mes d agost... Quino sorpresa! Asseguts en un marxapeu, ens rendim un cop més o lo bellesa perenne de l'obro bochiono. I, solto voce, unim lo nostra veu o lo de qui -dins lo cosas'adelito en l'audició i que conto lo melodia dels corals... Durant uno llarga estona, i des del rafal d'uno caso veïna, uno merla ho volgu~ ser-hi, també, ol concert inesperat. I 1uro que el seu cant no desdeia gens de la veu de HaeAiger... Lo severitat de la Passió contrasto amb lo pou de l'hora màgica, feta de llum, de perfum i de silenci en el marc d'uno placeta de poble ... Quina serenor... ! Quina plenitud... ! Alguna cosa així -però més, és clorideu ser lo benaurança eterna? De retorn (quant temps ho passat?) ens sentim mig trasbalsats. Quan, retornat o lo feina, les cabòries i els neguits m'obsedeixin, sé que el record d'oques to tarda única em revindrà amb forço, com un lenitiu segur... ! quan lo Fundoci6"1o Coixa", perOuoresmo, torni a donar lo Passió ol Palau, no po· dré deixar de pensar en lo meva irrepeti· ble postol d'esHu d'enguany. Pere Artís Comen,a les sev es activitats la Jove Orquestra Simfònica de Ca talunya S ota la direcció nrlÍslica de Josep Pons. i despr·és dc quatr·c an ys de gestació. aquellt !l('t('mbt·c comenceu les activitats de la Jove Or·qucstra Simfònica dc Catalun)a, que neix a l'empara de la F ederació dc Jo ves Orquestres de Catalunya i la Generalitat de Catalunya. Aquest projecte pedagògir té t'om a objectiu omplir el buit f•n lt·e les darreres activitats al conscr·vator·i i la vida plenament professional tot clonan t una p ersp ectiva integral centrada en l' activitat o•·queslntl i desenvolupant 1a feina amb una clara vocació europea. El projecte està dil'igit a joves músics catalans (nascuts o r esidents a Catalunya) entre 16 i 25 anys - que formin o no pat·t d 'or·questn:s- que vulguin ampliar conei-xements or questrals, ja si¡,rui estudiants avançats o ja titulats. La Jow Ot·questr·a desenvolupa les activitat~ en forma destage. cinc en total, que es produiran al llarg de tres anys. El primer, dedicat al Classicisme. té llo<~ d el 7 al 26 d 'aquest setemht·e a I ' Alberg Pet·e Figuera de Planoles (RipoU~s). Després d 'aquestes tres setmanes de treball, una altra setmana se•·à dedicada a oferir quatre concerts a Figueres (dia 26), Cet·vera (dia 27), R eus (dia 30) i Barcelona (l d 'oc·tubre, al PaJau de la MúRica). dins t•l cicle Ibercamera , i que compl31'à amb un solista de taJla ÜllernacionaJ per al Concert p er a piano de Mozart (en els altres concerts es comptarà amb j oves solistes catalans). El programa dels con certs es completa amb les obres Simfonia en re major de J. Ch. Bach, Simfonia núm. 52 de Ha ydn i la Suite de Rosamunda de Schubct·'t. Els altres tres stages es repartiran així: el 1994 dues trobades dedicades al Romanticisme (I) i Romanticisme (11) i Romanticisme tardà; el 1995 dues tr·obades més dedicades al segle XX i al Barroc. El q uadre de professors cruc formen aquest primer E ncontre són: Joscp Pons , dú:ector d'orquestr a; Ricluu·cl Luby, violi; Paul Cortesc, viola; Roel Dieltiens, violoncel; Andrew Ackerman, contrabaix; en la secció de vent, Paul Domht·echt Jaume Cortadella, Carles Riera i Jo: sep Borràs; i Benet Casablancas s'encarrega de la part teòd ca amb l'anàlisi. La direcció executiva corre a càrrec de Roser Trepat. Els joves integrants de la J ove Orquestra han estat seleccionats mitjançant unes audicions que tinguet·en Uoc a finals del passat juny. Com hem dit abans, aquest projecte ha estat p ossible gràcies a la col·laboració de la Federació de Joves Or<ruestres de S:atalunya -entitat presidida per Angel Colomer i del Romero- i la Generalitat de Catalunya. P er part de la màxima institució catalaJta hi participen els departamenll! de Cultura i el d' Ensenyament i }a Dir ecció General de Joventut. • Homenatge a Frederic Mom pou amb rigorós accent cata là D os pianistes catalans sobr·esortiots, que han exceJ.Iil en la d edicació a l'obra d e Fr ed e ric l\Iompou (entre altres activitats relacionades amb el compositor hau enregistrat la integral d e la seva obra pianística, en 4 CD pe r a Audiorisuals de Sarrià, i pe r a una producció de Televisió de Catnlunya, dins del programa Cadència), Antoni Besses i l\tiquel F a rré, seran els intèrprets de la Lot.nlitat del llegat pianístic del compositor, en sengles quatre concerts que se celebraran a l'Ateneu Barcelonès els d ies 20, 21, 22 i 23 d'aquest m es d e scl4'mbre. Aquesta iniciativa ha estat integrada en les celebracions de l'Any Miró promogudes per aquesta institució cultural, la qual sc suma, també, a les commeruot·acions d els centen aris d el 93 (Foix, Miró, Mom pou). Els quatr e recitals ser an pt·ccedits d'rut acte acadèmic sohr·e l'obra i la significació d e Mom pou (16 d e setembre), en el qu al es pt·escntarà públicament l'esmentat Àlbum ~fompou d'Audjovisuals dc Sarrià, que ja ha mer escut elegiosos comentaris crítics de diverses publicacions especialitzades. Aquesta iniciativa, 11rom oguda conjuntament per l'Associació Soña P u che, l'Ateneu Bar celonès i Audiovisuals de Sarrià, h a •·ebul també el su port de la Caixa Pened ès, Pianos Jorquet·a i Iniciatives Musicals Pet~:i P alo u. Cal r emarcar , finahnent, que Antoni Besses i Miquel Farr é ja van inte rpretar aquesta integral !\Iompou, l'any 1 991 , a laSaJa Cor tol de la UNESCO a París. • PANORAMA Alicia de Larrocha, Janowitz i Narciso Yepes al Festival d'Ordino L •'s actuacions de la pianista Alícia de Larrocha, de la soprano GunduJa J anowitz i del guita nis ta Narciso Yepes, així com la del Quartet Melos, constitueixen els aHicicnts principals de l'onzena edició del Festival Internacional de la Vall d'Ordino. Aquesta manifestació es desem·otUarà entre els rues 9 i 22 de setembt·e i compt·èn un total de sis concerts, dos dels quals són simfònics . Es tt·a<"ta del que oferirà el dia 12 de setembre l'Orquestra Ciutat de Barcelona, dirigida per Jordi Mora amb Get·ard i Lluis Claret com a solistes, i el que protagonitzarà el dia 22 de setembn: I'Ot·chestre National du Capitole de Tolosa , dirigida pel seu titulat·, Miche! Plasson. En conjunt es tracta d'una oferta especialment rellevant , tota eUa d 'un nivell molt elevat. Narciso Yepes, fundador del Festival, actuar à junt amb els seus fills Ana i lgnacio 1 que formen el Tt·io Ycpes, i obrirà el festival el dia 9 de setembr e amb un programa integrat a Iu p dmera part p er música espanyola ¡n·e-clàssica i a la segona pet· música d 'autors que van de Corelli a lgnac io Yepes passant per Falla i d'al tres. GunduJa Janowitz ofet·irà un progr·ama format exclusivament per àries de concerti operístiques de Mozart. L'OCB interpretat·à el Concert per a ·violí i ·violoncel de Brahms. El Quartet Melos actuarà amb el Quartet Sine Domine ofednt un programa amb obres de Brahms, Prokofiev i Mendelssohn. Alícia de LatTOch a interpretarà obt·es de compositor s catalans -Antoni Soler, Mom pou , Montsalvatge i Granadosi, finalment, l'Orchestre d u Capítol de Tolosa oferirà un programa amb obr es de Mozart , Bizet i Beethoven. • El Royal Albert Hali encarrega un estudi I mànager Horold Holt ho estat contractat perquè realitzi un esdurant dos mesos sobre les mesures que coldria adoptar per fer un rellançament de les activitats d 'aquest prestigiós auditori londinenc. • Nova obra de Steve Reich D ins els Festivals de Viena es pt·escntà el 15 de maig la noVH obrtt de Steve Reich The Cave, ]>cça que combina m1ísictt, vídeo i teatre, al Palau d e Fires d e Viena. També ellS d e maig es presentà el nou treball d ' Alfred Scxúttke Schiwago, al teatre vienès Odeon. Ambdues obres esd evingueren estrenes mundials. • Mesures p er a la cr eació de públic filharmònic a París U na trente na d 'auditod s parisencs van posar en marxa el passat gener una iniciativa d estinada a incitar la presència d 'espectadors als seus concerts amb motittde l 'acusad a pè1·dua d' nssistència que s'està produint dm·rerarnent. Aquesta úúciatint coosisteix a regalar a cada comp1·ador d ' w1a loca}jtat una a lt1·a e ntrada g t·atuïta. L'exp ed ència s'ha fe t tm un total de 14·9 cooce•·ts i es call~ulu que gt·àcies a aquesta proposta s'ha produït un in c r e m e nt e nta·c 30.000 i 50.000 espectadors. • Gonnenwein obligat a dimitir a Stuttgart L -' ex-inte nd ent ge n et·aJ del Wür ttembet·gisch cs Staatsthea ter dc S tuttgat" l (Alemanya), Wolfgang Gi:innenwein , r eb L·à llDa compensació econòmica de 259.000 marcs per tal de paJ.liar el perjudici que li suposà ha vet· dc deixar el càrrec. Gi:innenwcin dimití el seu càrrec el novembre dc 1992, abans que expirés el seu contracte, sota la pressió del persona] del teatre. • Mutter estrena un concert de Penderecki a violinista Almc-Sophie ~Jut­ ter estre n à e l passat 12 de juny el nou con cert pe r a violi de K r zysztof P e nde r ecki, e l segon concert que el compositor ha compost per a Mulle r. Aquesta estrena 11nmdial tingué lloc a Leipzig - ciutalnndiun d e P endet·ecki- ruub l 'Oa·qucslra Simfònica MDR dirigida pel mateix compositor. • L Es clourà l'Institut Strauss de Munic L' Institut Richard Strauss de Mu· nie podria tancar les seves P,ortes com a conseqüència de l'acord de les autoritats locals muniqueses de no atorgar més subvencions, en el context d'una política general de retalloda dels pressuP,ostos culturals. Mentrestant s'estudio la possibilitat de crear uno fundació que P,ugui assegurar la conti nuïtot de l'esmentat Institut. • Teatre sobre riu fronterer entre Alemanya i Polònia L -' inte mlcnt d cJ tentJ·c d e In ciutut d e Géklitz (u l'antign Ale m a n ya d e l'Est), Wolf-Dictcr Ludwig, t~ ('0111 u objectiu constrtúr un te atre c 11 un pont sobre e l a·i11 Niessc (fr o nte r er a mb Polònia). L'arquitecte polooès ja té ideat el qu" podria sc>r el futur teatt·e, 1111 edifici d e vicla·t>. Aquest nou tentrc se1·ia cl'iguul ucc·és d es de la dutat alcmnnyn, Gè:i•·litz, com eles In pm·t polonesa , Zgoa·ze lcc. Ludwig veu aquest tc ulre <"Olll e l centre del sc11 projecte E m·opera, que aplega orquestres, ('Ors i g•·ups teah·als del triangle geogràfic format 11e r Saxònia, Bohèmia i P oiÒ1Úu. • Concert d'orgue de Yoo Hee Lee I proppa~;sn t mes d 'a_bril ufci"Í un ronccrl d'orgue la iut{wpt·ct coreana Yoo Hec Lee a Montblan c. Hec Leo ofrrí obr es de Cabezó n , Aguilera de 1Ier·eclia, Bruna , Conl'n d e Ant u xo i Joa n Cab aniUcs, així com també la peça anònima Batalltn de6. Tom. Yoo lle(' L<"e, nascuda a Seiil, obtin¡,rué ht Ui<·enciatura dc piano per· la Facultat cle Música de la Univcr·silat Femenina Ewba de SeüL A p art it· d'aquí es trasllada als Estats U ttil s, 0 11 oompl1:ln la seva fot·mació a difer·ents ciutats. De retorn a Corea es dedic·a a .la pedagogia a difet·cots un j versilats, i combina aquesta activitat amJ> cslades als Estats Units i all r es p àisos amrl"Ícans. El l988 es tt·asUada a Bar·rclona p er ampliar coneixements sobr·e música espanyola antiga, e ntre d 'altres matèries, a l Conser vatori Municipal amb Montserrat Ton·cnt. T ambé particip a en seminaris i c ursos internaciona ls d 'intet·prctrwió d 'orgue, tant a Bnt·celona, com a d 'altres cintats espan yoles i d 'Europa. • E " I ~ :;;;;;~ l~PUBUCACIONS MUSICALS::: Sanra Anna, 10 E 3a • Tel f3/ 318 06 05 09002 Barcelona • Fax f31 301 9'1 82 pedagogia musical música popular musicologia PANORAMA Festival Olímpic Noruec a Barcelona 'uctuurió de In Tr·ondheim Symphony Or·chestra al T eah·e del Liceu , un minicicle d e conr erts dl' c·arnhro i dc virtuosisme instnuncntnl i Iu r·!'prrscntació de Peer Gy111 de Ueini"Ïk Ibsen amb música d ' Erlvur· Crieg, constitueix l'aportació musicHI més destacada d el F estival OlírnJíic Noruec t¡UI' tindr·à lloc a Bor·cclonu del 9 de setembre al 10 d' octubre. Aquesta manifestació és pr·ornogmla nmh motiu dc celebrarse cimes de fcbrm· que ve la dissetena edi<:ió dels Jocs Olímpics d 'Hivern a la ciutat nòrdicn de Lillehnnuuer i hi col·lnhot·cn divcr·ses institucions catalanes, com la Generalitat, l'Ajuntament dc Bm·celonu, el Gran Teatre del Liceu, la Fundació Lu Caixa, l'Institut Municipal Barcelona E sp eclucles, l'Institut del Teatr·e, Fusic, la Filmoteca de lu Generalitat, Catalunya Ràdio, T elevisió de Catalunya , i la Institució de les Lletres Catalanes. L' acte ccotr11l d ' aquest festival és l' exposició tituJada " T erra d ' luver·n ' ', amb la qual es presenta un ampli ventall del món cultural noruec més genuí. Hi destaca , en aquesta mostra , un conjunt d 'obr·es del gr·11n pintor nòrdic expressionista L Edvard Munch. Aquc·sta CX J>OS ICIO serà instaf.lada al Saló tlcl Tinell entre el l O dc setembt·c i d lO d ·octuhr·e. PeJ que fa a la músic·a, cal inoislir· en la importància dc l' ar tunC'ÍÓ dc la Tt·ondheim Syrnphony Orrlwstt·a, lflte obr·irà el Festival en sessió de gala. E s tracta d 'una de l!!s fornutcions simfòrúques dt•l nor·d del conlinent més pr·cstigioses i Sl'I"IJ dit·ib'Ífla p erOle.Kristian Ruucl , que n ' és el Litular. Altres manifestacions musicals són les q11e protagonitzaran el Cl"ieg Trio. El cicle de música de r tnnllt·u i virtuosisme tindrà lloc a Iu SuJa Cultural de Cuja dc Madr·id amb un total de tres concerts a cura de j oves músics no1·uecs, al qual cal afegir· un concert de trompeta i orgut> a cclrbrar en espai no determinat i una Aè-rie de manifestacions musicals de característiques di vet·scs que tindran lloc dins de Ics Festes d t> la Mercè. amb la presè ncia d ' una ba nda dr jazz. duo dc rock. música fogtfolk, etcètera. A part, cal valot·ar la impor·ti1nc·ia de la pr oducció de Peer Gynt . d ' un a gran qualitat i esfor·~ de prodm·ció. • Convocat el Premi de cant Jaume Aragall J oventuts Musicals de Torroello de Montgrí promou el I Concurs Internacional de Cant Jaume Aragall, per o veus d'òpera. Es tracto d'uno iniciativa ç¡ue s'insereix dins del corrent de col·loboroció del tenor barceloní amb l' entitat esmentada, que va començar fo tres anys amb un concert gue va tenir lloc al testivol de lo vila bo¡x-emf?ordoneso i després va continuar amb un curs de conti manifestacions ambdues soldades ae lo manera més satisfactòria possible. El Concurs Jaume Aragall neix amb uns pressupqsits de .9ron ambició. Per uno port el nivell de retribució dels premis és considerablement elevat-entre 1.300.000 i 325.000 pessetes per ols primers i tercers premis dels apartats masculí i femení- i per l'altra es vol convocar un jurat format P,er figures de gran relleu i també per dos directors artístics de teatres d'òpera. Lo primera edició tindrà lloc del 2 ol9 de juliol de 1994. I els premiats intervindran en un recital juntament amb Jaume Aragall o l'edició del 1995 del Festival de Torroella de Montgrí i també oferiran un concert ol Palau de la Música Catalana el mes de novembre de 1994. Lo direcció artística del Concurs és o curo de Sílvia Gosset. Aquesta manifestació formo port d' un conjunt d' iniciatives destinades o reforçar l'entitat del Festival de Torroella amb motiu del seu ingrés o l'Associació Europea de Festivals, que comporto també lo realització d' un cicle de música religiosa que tindrà lloc coincidint amb lo Setmana Santa del1994. • Homenatge a Josep Maria Bernat E 16 436 l composilot· de música p er a cobla Josep Maria Bernat va ser objecte d ' un homenatge, tributat al Palau de ln Músicn Catalana i promogut p er Amics d e Josep Maria Ber·nat. L' homenatge va consistir en un concer·t protagonitzat pet· les cob les Juvenil de Bellpuig, Mediterrània , Sabadell , Tres Turon s de Bellpuig i una da r·rera formada per antics components dc la Medi ter- rània. Són , totes, forrnu eion¡.¡ 11 11'8 quals havia esta L vi neulat .1 oaep Maria B ernat. El Jíi"<>I:P"Oillll t!Siavu formaL gairebé del tot p er ob•·cs del compositor bat·celoní i com 11 d otmda la interpreta ció pe •· part de toles les cobles d e la sr va ~;a l"flana Un racó de claustre dt! Josep Maria Br r·nat, i d e Plan y {imprf•ssió simfònica in memoriam ) dc F èlix Mn1·tínez i Comín. • Primeres audicions de dues sonates de Herschel E n ocasió de la inauguració, el passat mes de maig, de l"obser·vatori astronònlic del Pru·c de Catalunya. a Sabadell. es van fer les p t·imeres audicions a l'Estat espanyol dc ducs sonates per a clavicèmbal amb acompanyament dt> violí i violoncel del músic alemany r esident a Anglaterm i astrònom cl' afecció William H er·schel {1738-1822). El n•í•sic, Frieúrich WiJheim H er scbel de nom autèntic, nasqué a Hannover el 1738 i morí a la localitat anglesa dc Slough el 1822. Músic professional (procedia d ' uua fanúlia dc mÍHlÍcs rnilitars), començà com a violinista i solista d ' oboè a la banda del r egiment dc Hannover. Fou copista musical; ja a Anglaterra, ofer eix diversos concer·ts i compon. i acaba essent l'or·ganista de l'Octagon Cha pd de Ba tb. Allà apareixen pnhlicadcs, el 1769, el conjunt de sis sonates per a clavicèmbal. violí i violoncel. Altres ohr·es es publiquen a Amsterda m i el 1776 ja és el dir ector de l'Or·questra dc Ba t h . Els seus estudis teòrics pet· a la r·edacció d'un trac tat d'harmonia el porten a fr·cqüentar an1bicnts filosòfics i matemàtics que l'apr open al terreny astr·onòmic. H er schel ac1Lbà essent "un dels astrònoms més il·lust:res dc l'èp oca. El compositor B enet Casablancas ha estat qtú ba fet possible escoltar aquestes sonates (Sonata en si bemoll mnjor i Sonata en ln major). Casablancas indagà on pode1· trobar·, si n'hi ha via, alguna edició de les pa 1"titul"es. • E strena mundial d ' una obra de 1\lartín Jaime l passat mes d 'abril tingué lloc l'estr·ena mundial de la p a rà bola simfònica Shadow d el j ove compositor· malagLten y fincat a B a t·celona F rancisco J osé l\lartín J aime. L'estrena tingué lloc al Gerefor·meer·de Ker·k del CuJtur·ele Raa d Wierdc n de la ciutat holandesa d 'Enscbede. L "ob r a fou interp retada per la T wents Ka me1· Orkest. que dirigí el seu titula r· , Lcx Oosthoek. El concer t f ou completat p er obres de Mozart i Bet·thoven , i hi assistiren divct·scs pet·sonalitats de l'àmbit erupresar·ial , polític i cultural holandès, a més de diversos djputats del Parlament Europeu. Francisco .Tosé Martín J aimc, nuarut el 1970, compagina la seva activitaL com a pianista i vioünista amb els t-studis de direcció i la composi••ió. Ba estat deixeble, entre cl'alLres, de C•' mma R. Caparrós , O. Calleya , Antoni Ros-lVIarbà i Salvador Mas. Ln seva obra Shadow està hasacla en un text de J'esct-iptor nord-amer·icà E dgaL· Allan P oe. • E PANORAMA La SGAE promociona l'obra de Morupou mitjançant conce rts L u Societat General d 'At•tors d 'Espanya promocionar·u l' ohra dc Frederic Mompou müjançunt Iu realització d ' una sèrie d e concerts que tindran lloc en els pròxims m<'sos a diver·sos indrets de l'E stat espanyol i a l'estranger. Al¡;uns d. aquests concer ts se n m pr·otagonitzats p er I' Orqueslt·a de Cambra Teatre Llim·e i d ' altt·es a curu dt' l'English Chamhct· Orchestra. Els concerts h an de tenir Uoc u Madrid, Londres, Pru:.ís i Vigo. A més, la SGAE ha col·laborut en ln realització de l'enrcgístrament discogràfic efectuat p er la mateixa Orquestra de Cambra T catt·e LliLu·e amb obra orquestr al i transcripcions orquestt·als d ' obra pianística i obr·a vocal, segons el programa que va set·\'ir per cloure la temporada de l'esmentada orquesn·a barcelonina el mes de juny. • El ministeri italià de les Arts desapareix d'itnlians voturen fa (Jnwts80% m esos a favm· d e la desapal"ició d el Miuistcr·i tic Turisme i les Arts italià (institució que nplega els espectuclcs), el qual ha estnt responsable d e les manifestucions artístiques d es de l'any 1959. El pobl e italià ha participat eu una sèrie de referèndums de cuire politic amb la finalitut de rcphmtcjat· el danyat sistema p olític del país. La proposta que obtingué uquest vol favorable a Iu desnpnrit'ió d'aquest ministet·i ru> nfet·ia , pet·ò, cap alLt·a altet·ualiva cle funcionament. Així, el cabàs que aplega tm·isme, cinema, espot·t i cs¡>cclncles ser à probablement distr·ilm1t pe)¡,¡ difer ents governs t·cgioua1s i els nous comitès d e coOI·dinució. F ins que les tasques d ' aquests comitès siguin establertes, les funcions de l'antic ministeri aniran a càrt·cc dellUinisteri de Cultura i Ar·(¡ueologia. Els pressupostos d esignats pe t· a Ics arts escèniques aqu est any són 850 bilious de lires, la majc>l"ia dels quals Ver edicte del Concurs de Piano de Sitges EI proppassat mes d'abril s' atorgaren a Sitges els premis del 11 Concurs de Piano Compositors del segle XX, organitzat per Joventuts Musi· cals de Sitges juntament amb la Fun· dació Música Contemporània. El primer premi fou concedit a Kazue Nakamura, i el segon premi a Carine Zarifian, tots dos atorgats per unanimitat. El Premi Especial President del Jurat fou per a Steven Neugarten, i el Premi de l'Associació Catalana de Compositors P.er a Cori ne Zorifian. Formaren el jurat d'aquest concurs: Claude Helffer, Josep M. Escribano, Liliona Maffiotte, Charles Miles, Fernando Puchal i Albert Sardà. • Premis de Sant Joan de Vilatorrada E l ver edicte del IV Concurs de Composició Sant J oan dc Vilaton-ada 1993 , organitzat p er l'Escola de Música d ' aquesta població, és el següent: - Premi Sant Joan de Vilatorrada rle Composició Musical p er a Joves fins a 25 anys, dotat amb 100.000 ptcs . , por a Israel David Marlínez Espinosa p er l'obra Tl"io per a violí, violoncel i piano. - Concurs de Composició per u J oves fins a 18 anys: primer i segon p•·emi: deserts; tercer p r·emi ex-aequo pet· a J osep Mateu i Pér·ez p er l' obt·a La calma nocturna del ma r i per a Antoni Castells Delgadot· pet· luwtges. • assigunts nis teatre;¡ d 'òpe•·n, c•ls (¡nul¡~ h ou h agut d c r·eplnnte jua· • ls seus ¡wogr·n nws u cau sa del r1esgave11 f1mmc'l'r i polític que afecta Itàlia. Així, el dan·cr pcrjudic·nt per uquel!ts retalls b a estot in s.-cció jove d el e• or de In Scula dc l\tilu (cantnit·cs de 7 a 14 anys) , Iu supressió del qual repr·esentn uu estalvi ci e 34-0 milions de lires l'uny. El dir·cctot· de Iu secció d 'cdnenció dc In Scalu, Pictro ScEtrdillo, h a dit que menll·C' c·ontimü aqueshl Aitunció dc c.-is i, s ' hmu·u de tt·ohut· alguna uhc•t•nntivn liuaucer·a, com podri u ser· l'es¡}ou soritzució p r·ivadu, per mnntenir aquesta secció d('l cor. Per la !WVa banda, l'intendent d'aquest lC'alre també té pi"Oblemes. Cario Fontnun està pendent d ' mut sen tèn cia judicial que pot cooaportnr el seu cessament c u C'l càrr·cc per· qüestions d'irt"cgulat"itnts en In S<'Vn tnsca. Mcntreslunt Fontonn coulinun deseovolupunt In sevn fcin u nlt catr·e. • Premis euro peus de la N orthem Telecom L aNorthem T elt>com ha a tor gat el seus p r emis ortis tics Europa per a la col-labor·ació entre diverses companyies artístiques d e difer ents països. Dels gairebé cent projectes r ebuts, els escolüts han estat do tze, proced ents de França, el Regne Unit i Ale111anya en col·laboració amb altre pu'iso8 europeus . Entre els guanyadors c:nl destacar la companyia an glesa The Horse and Bamboo Theatre. l' única companyia professional de teatre ambulant d el Regne Unit, que fa gires per Europa en col·la boració amb companyies hongareses, portugueses i irlandeses ; la London Contemporany Dancc Trust , pel seu pro- jccle Da n(•n t>twor·k Europa , qtH' hi implit• n clansnit·es d 'E spanya , Eslovènia, Portugal i Hongr·ia; o t•l projecte Eut·opumusicalc, d 'Alcmonyn, que tindrà lloc dels dies 1 al 31 d 'octt•br·c a Munic, en el qual treutott·cs orqut•stres simfòniques capduvantm·cs ci ' Eu r·opa, provinents de 31 països (incloent-hi orquestr·es nacionals d e Bèlgica , E stònia , Françu , Romania i Espanya), hi estar an presents. Tambr hi pa1·tieiparan Ics or·questr·es del Concertgebonw, la Filharmònica dc> Viena i la Simfònica de la R àdio de Bavie ra. Amb tot!> aquests premis, la or them T el<'C·om ha repartit Ull total dc 50.000 lliun~s. • 23è Concm·s Internacional de Joventuts Musicals Ajornat el dellut d'Òpera de Camilra de Sant Cugat 'ha celebrat a Belgrad el 23è Concurs Internacional de JoS ventuts Musicals (membre de l' Asso- ciació Europea de Concursos), dedicat en9uony al cant. El Jurat lntemac1onal, que fou presidit pel català Manuel Capdevila, atorgà el primer premi a la mezzo-soprano iugoslava Milena Ki ti c. la soprano veneçolana Natacha Valladares, resident actualment a Barcelona, guo· nyà el tercer premi i un diploma per la seva interP,retació de l'obro obligada (Al Japó Cie M. Milovejic), i guanyà també el primer P,remi en la votació realitzada entre el públic assistent. El 24èConcurs, el març de 1994, estarà dedicat al piano i al trio per a piano, violí i violoncel. • causa d elt·elard de la inauguració del nou Auditori d e Sant Cugat, JICr l'cudm..-er·iment del tet·mini de les ohres -In inauguració fou pr·evista per· al pussntjlll1y, tal i com infor·màvcm a Iu r evista d el juny (núm.104), pitgina~O-,eldebutdc les produccions d'Opera de Cambra de Sant Cugat tindrà lloc e ls propers dies 3 i 5 de desembre. La previsió apw•ta que l'Auditori serà inaugurat u final s del mes d'octubre. • A .t.• ¡: PANORAMA CONVOCATÒRIES PREMII~TERNACIONAL DE COMPOSIC/0 MUSICAL CIUTAT DE TARRAGONA 1993. Convoco! per I'Ajunlomenl de Torrogono, el concurs és obert ols composi/ors de qualsevol nocionolilol sense límil d'edol. S'olorgoron dos P!emis: I. 000.000 de pies. i 500.000 pies. Es consideraran optatives ol premi les obres de composició simfònica, amb solistes instrumento/s o sense, i amb mitjons eleclroocústics o sense. Les obres han de ser inèdites i no estrenades. Lo doto límit de presentació és el dia 15 de novembre. Informació: Regis/re genero/ de I'A¡unloment de Tarragona. Plaço de lo Font, 1. 43003 Tarragona. BEQUES PER A PIANISTES POSTGRADUATS. Atorgades p er l'Associació per a la Promoció de Joves lnt è •·prets Mus ic als Sofía Puclu:-. Els candidats hau d e tenir com a mà.x.im 28 an ys el dia 31 de desembre de 1992, teuir nacionalitat espanyola i haver s uperat el lOè. curs de piano eu un conservatori oficial o l' equivalent en un c entre privat amb certificat del professor. S'atorgaran dues be- ques consiste nts en una bonm pe r participar en un concur¡,¡ internacional dc piano amb seu n Europa i la celebració d c dos rceitals previs al concurs. El jurat serà format p e r: Soffa Pucbe, Mi(1ucl Farré, Ramon Coll, Josep l\f. Escrihnno i Ros a ~t. Torro e lla. Duta límit d ' inscripció: 30 d ' o c tubre. Informació: Associació Sofía Pucbe . CI Berlinès, 3 , àtic. 08006 Bn•·celona. Tel. 201 04 96. IX PREMI C::IUTA T DE REUS DE COMPOSICIO PER A CORALS IN· FANTILS. Organitzo! per l'Ajunto· ment de Reus, lo convoca tòria és d'àmbit internacional i està adreçodo o persones vinculades o lo creo· ció i lo pedagogia musicals. Hi ho cinc modalitats de participació. Cantaires de 5 o 7 anys, modalitat A: cançó o uno solo veu amb ocomP,onyomenl instrumental. Cantaires oe 7 o 1O anys, modalitat B: polifonia o dues o Ires veus amb o sense acompanyament instrumental; modalitat C: cànon. Cantaires de 1O o 14 anys, modalitat D: polifonia o dues o tres veus amb o sense ocam· panyo ment instrumental; modalitat E: cànon. S'atorgarà un premi únic de I 00.000 P,les. El jurat el formen: Josep Boucells, Jorai Domingo, Joaquim Miranda i Anton Colom, que actuo de secretori. Doto límit de participació: 30 de setembre. Per o més informació: Institut Municipal d'Ac· ció Cultural de Reus. C/ Sant Joan 27, Caso Rull. 43201 Reus. CURS MONOGRÀFIC "UNA GUIA MUSICAL". Impartit pel músic Josep Mnriu Roger, dies 22 i 29 d 'oclulwc i 5, 12, 19 i 26 d e no vembre al Tcntre P•·incipnl d'Olot. O•·gunitzat Jlet· lu Fundació " In Caixa" i el Teatre Pdncipal d ' Olot. Les diferents sessions es dedicantn n aquests temes: "La música en el temps", "El rondó" (22 d 'octubre), "El tema amb variacions" (29 d ' octubre), " El cànon i la fuga" (5 de novembre), " La forma sonata" (12 de novembre), '"El paper d'altres gèneres musicals" (19 de novembre), i "Una guia llis tòrica,. (26 d e novembre). El preu dc la matrícula és de 5.000 pessetes. Informació: Fundació " la Caixa". Del seu affm. Sra. Montserrat Tor1•ent Gran dama i gran intèrpret d'orgue Estimada amiga: cabo de ve ur~ elseu nom escrit en un Uoc on figura de manera força sovintejada. En un p •·ogramu tl'uua manifestació musical de gran prestigi. Concrt>tament, en el del Festival de Viena. on actuarà amb els dos esplèndids orgues de l'església dels Agustins. Amb un interpretarà música barroca i amb l'altre romàntica, atenent a les C"aracterístiques esperí.fiqucs de cadascun dels instruments. Però aquesta no haurà estat l'única inten·enció seva en un pla de protagoni~Smr de nivell màxim. Un concert a la quasi capital europea -}laastrichti un altre a Aosta. on haurà gaudit del seu extraordinari orgue, són altres manifestacions que s 'afegeixen a les nombroses fites del ~oeu historial tan privilegiat. En un ordre més local. a finals d ·aquestmes de setembre inaugurarà 1a reconstrucció de l'orgue de Yiella, una peça de l~aructerístiques prou remarcables. HP de confessar que tinc el "ici. o si ho prefereix la inclinació. d 'arr el probablement narcisista-masoquista, de repussar el contingut dels programes del grans cicles internacionals amb l'esperança que la presència de noms de casa nostra m'aporti satisfaccion~:~ afet~tives personals. Sutisfaccions que dissortadament rs produeixen més escadusserament del que voldrin. SatiRfarrions que, no ho dic per afalagar-la, una gran part de les vegades me les produeix vostè. 1 ara em plau fer-li-ho avinent., perquè considero que és de justícia deixar constància ben clarament i concloent que vostè, estimada amiga, és una de les artiHtcs mu!lkals més importants no solament de Catalunya, sinó també de tot l ' Estat espanyol. I és tamLé, contrast colpidor i lamentable, un nom maH!'a def't'Onegut per a la gran majoria d'afPcrionats, ñnsi tot eiA m~s sen ..ihle... A 18 438 Tines entès que ho ha estat també en el seu àmbil de treball pedagògic institucional, on em consta que les estre tot•;¡ d'bor i tzous de mentalitats irreductihlemcn t burocràtiques més d' una vegada han dificultat aqul'll pcrnús neeessul'i per a una escapada que no feia sinó potf.'nriar el prestigi dc la institució. Les cuw;e¡, HÓn e":plicab1es en part per la condició, m'atreviria a qualificar de ''secr etista'', en què es mou c1 roncc1·tisme organístic a casa nostra. No podrem parlar d'un ambient musical plenament madur fin s que no s'entri t>n una viu de normalitat plena en ¡;ector·s mu!liraJs roncrets, crostificadament marginab. entre el~> quals figura aquest. lJn altre factor que ha contribuït decisivament a fer qur vofitè no gaudeixi del reconeixement social ctut' mereix, é~> vo~>tè mateixa. O més exactament la seva actitud dnvant la professió. Per a vostè fer música és pf'r damunt dE> tot un acte dr devoció i d ' amor profund i ¡¡entit. I, és clar. com a tal manifestació amorosa i íntima , no prnnet que sigui prostituïda p er r es fJUI' s'allunyi de lamé!. absoluta autenticitat. Pe•· això r·efusa tan .íntimament tota mena tle temptació exhihi<"ionista, pe•· insignificant que sigui, i tot allò qut• no lingui a vrm·e amb l'essència d el fet excels "fer mÚKicu". En un moment en què afanys d 'un altre t.i.pus molt difert•ut et!lnn tr·ansforrnan,t l'ofici seu en un mercat atapc'i t d ' upunulorij d'ull "disseny mercadolÒbrie". arlitud!l rom la Rf'Va no es pot ni imaginar· cotn aconhor·ten. Pc•r uixèl, i pE>r molt més, rebi est.i.mada ¡wnym·a MontJwrrlll, e• I nwu r<~rmtri,wment més f!Ïnc:('r i autèntir·. Drl 1wu affm.Jaume Comellas e PANORAMA e R T e A XVI FESTIVAL DE MÚSICA ANTIGA Millora su,stant de l'audiència per LLUIS TRULLtN E .. I Festival dc Música Antigu, organitzut uoualment pet· la Fundació la Caixa , ha assolit una tl'mpot·ada més-i són ja setze- i els objectius que calia espenu·: una ofc•·tu musical vadada i utt·activa , la presència d ' at·tistes l't'coneguts internacionalment, una sèt·ie de classes mubristnds - impartiries enguany p e•· p•·ofessors de la categoria dc Piel'l'e Hantaï, .J os van lmmtn·sccl o Andreas Staler- i com u complrmrnt idoni i fonanwntal, l'altu assistència de públic als conc:erts, omplint pràcticnmenl sempre la sala del Palau Macaia, seu dels nou concerts quf' han i11tcgrat definiti vament la p•·csc>nltempot·ada. El elia 20 d ' ahriJ s 'obda el XVI Festival amb un concer·t integratmonogt·àficameut pel Qua rt llibre de madriga ls crue Claudio Montcvm·di. compositor de qtú es commcmot·a el 350 aniver·sat·i d e la seva mort; els seus intèt·pt·ets, el conjunt Concerto Italiana, dirigit pet· Rinaldo Alessanddni, C[Lle des de la seva fundació r any 1984 ha desenvolupat un intensiu r epàs de pat·titiii'CS pertanyents prcfet·cntment a l pel'Íod.e ban·oc. La formació italiana va plantejat· amb una afinació veritablement esplèndida en .Ics seves veus u n Monteverdi ric en matisos, n :finat en el traç, amb Wl R clinnmismcs true ofel'icn notòria vistosita t a caduscun dels vint pocmes insct·i t·s en l'esmentat Llibre de madl'igals. Si tècnirnment l'execució va voreja•· lo perfecció, estilísticament no hi ha cap dubte que aquest grup romà p osseeix una sensibilita t i musica litat certunwnt cncisadot·a. Un bon ütici dc tcmpot·ada complementat dos dics desp •·és amb l'actuació del r econegut claviccmbal ·lis ta Jos van Immerseel, que va oferir al pianofort e obres de Clcmeuti, Beethoven: Sonatct en d o menor. op. 13, " Patètica ", i Mozart: Fantasia en do menor i Sonata en do m enor. op. 457. Sobre el papct·, una de Ics actuacions més att·al'tivcs dc la tempor ada era sens dubte la que havia de fer el violinista F'abio Riondi, que ha demosh·at el ~:~cu profund coneixement de la música tlcl set-cents mitjançant unes gravacions que jtJ hun esdevfugut pa•·adiglllàtiqum¡: di •·igiut l'oratori Ca.in d 'Alcssnndt·t'l Scarlntti al conjl.Ul t. Elll·upa Gu lnnto quo ell mateix Cl'eà l'any 1990, o nctunnt com a solista en unu vct·sió t•·epiuant dc les Quatre estacions clcJ Vi vult! i. Pc•·ò, a voltea, lc-s grans cstJ'tllh·s no brillen a mL la intensitat qur cul cspc•t·ar, i Biondi , ucomJianyat ul pianoforte per And,·eas Staic·t· - tm dels alln:s capdavantet·s en Iu int c•·pt·ctur ió dc la música del XVIU amb instruments originals i <rue desenvolupa la st•va tasca a la Schola Cantonun Busiüensis- va ofet·ir unes vet·s.ions dc sonates de 'Mozart (K. 379i K . .J.S<J.), Schub ert (op. 137) i B eethoven (op. 23) certament desconcertu nts. Biondi i Staier van peca1· d ' Ot·iginalitul i ciu ganes de reflectit· el seu inr¡ücstionable talent virtuosístic; aq uesta voluntat pet· deixar ben oiat· el domini que posseeixen ambdós del seu t'C'!:Ipectiu instrument es va sob1·epo~u•· al missatge de les obres i tot el classicisme vienès t·eflectit en Ics sonutes de Schubert i B eethoven s'esvaí un cop i un altre; aL-ú mateix un so excessivament tallat i un tempo pn?cipilat tampoc no vrut ser aspectes idonis p er aprofundh· la propo•·ció clàssica r eflectida per Mozart en lt•s seves Sonates. Dies després actuà al F esti va l el clavicembal·lista ft·ru1cés nascut l' any 1964 Pierre Hantaï - primer concert que ofer eix a Ba rcelona- i <rue, malgrat la seva j oventut, gaud eix ja d ' un r econegut prestigi intct·nacional. Poc ba d 'en vejar Hnntaï dels mestt·es Leonhardt, Pinock o Bob van Asperen. Oferinl un progn•ma integrat per obres de compositot·s d el XVII-entreeUs de l' eclèctic J ohn Jacob Froberger- i complemen tat amb Sonates de Scar.l a tli i dc Jolwnn Sebastian Bach, Hantn'i va demostrar C[Lle és un clavicembal·lista que té WJCS condici.ons extt·aorclinàrief!: musicalitat, claredat en l'exposició de les idees, en la col·locació de dinanúsmes i 1ma execució tècnicament impecable. El vi1·tuosisme que va exhibir durant les pàgines de Sendal ti es veia acompanyat amb una elegància de traç excep cional. La seva pulsació ràpida i brillant va rcfl ectit·-se novament durant la Sonata BWV 964 de Bach , en una versió plena de clarobscurs propis d el barroc i que lògicament Hantaï va r eflectir· alternant els distints teclats d el clave . Claredat a l'hora d 'exposar Ics fugues o clistints elements contrapuntístics, majestuositat i ser enitat van ser molts dels aspectes crue van envoltar les seves ver sions, aplaudides constantment pel públic i que van obtenir com a recompensa ja fora d o programa un encore crue mostra lo sensibilitat d ' aquest jove clavicemhal·1ista: el tema de les 'Vt1.riacions Goldberg delmateLx Bach. En l'edició d 'enguany també hun passat pel Festival conjunts intcrnocionals tan significatius com TheTallis Scbolars, qttc oferiren un p•·ogt·ama integrat pm· piigines dc Mo•·alcs, Guet·t·ero , Whytr i Tallis, o 11 St•minruio Mosicale acompanyant el con- tratenor Gét·arcl Lesne enw1 probrrudedicat ui barroc italià: Bononcini , Caldara i Vivaldi. D' ultra bru1da. l'organització Sl'lllprc ha mostrat predisposició a incloiiJ'e en la p t·ogr amació artis t~::s d<·l nostt·e país, en conct·et els clavit'l~mbu l ·lis tcs Mireia H er n àndez i Albert Romaní, i una orquesta de proelució pròpia en l'edició d 'enguany: I'AcuMmin Musical de Barcelona, que cada auy " r en aixerà" amh signific;atius cnnvis entt·e els seus components segons Les necesaitats inter pretatives del progt·ama ; en Ja pt·rsc nt edició van ofer ir un concert integral per obres de Mozart (Gran Partita ) i de Martío i Soler (Divertim ent per a octet de vent, sobre àries de "Una cosa rara·'). Aquest conjunt orqucstt·al, que té com a condíl'iÓ indisp r nsable, trunbé per a p rope•·es tempoi'Udcs, incloure en el seu p•·ogt·ama alguna obra pertanyent al •·epct·tot·i del nostre país, està dirigit pr t· J osep Pons, i oeix per 11na vohm tnt dd mateix F~::stival, afegint-se als proj ectes realitzats pet· altt·es festivals t:'lll'Opeus (lnnsbruck , Utrecht o BL'llges). I pet· al final heru reservat el que, a parer nostt·e, va set· el punt culmimmt del Festival: l ' actuació del Quartet Mosaïques, un s instrwnentistes esper:ialitzuta -en el sentit absolut del terme- en Ja música antiga, pet·tanyents a l'Ensemble Mosaïques, i que en nombroses ocasions han tt·ebuiJat al costut de Nikola us llarnoncourt. Música del classicisme, en conc•·et Haydn , Mozart i Boccberinl -compositor del C[Llal se celehra el250 anivet·sari del naixementva servir per posar en evidència la sensibilitat, Ja sinceritat en la interpretació, el pel'fecte domini de la tècnica que posseeixen aC[Llests C[Llatre instrumentistes . Lectures de C[LlBrtets coherents en l'elecció dels tempi, dotades amb un fraseig deliciós; la seva vet·sió de l'Adag io del Quartet " La Caça " serà t·ecordat per la seva elegància i majestuositat interpretativa. Entre els quatre músics existeix una comunicació absoluta, WJa cohet·ència en l'exposició del seu missatge que ve complementada tècnicament per unu afinació perfecta, lllt detall a assenyalar en les interpretacions ofet·tcs en di t·ecte amb instruments odginals. E n línies genet·als, aquest XVI Festival ha complert-com hem p ogut veure- els seus pt·opòsits, i per sobre de tol s'ha evidenciat un fet: cada cop és més {,'"l'an l' atenció del públic del nosiL·e país envers la música antiga o interpt·etada amb instruments originals. 111!1 19 .J.39 e PANORAMA e A T R 42è FESTIVAL DE GRANADA Cefi,idaclte conquerí l'Afltam,ra per LLU IS MILLET I PERE ARilS uaranta-dues edicions han .convertit el Festival Internacional dc Música y Danza de Granada en un dels festivals p eninsulars d ' un solatge més consolidat, un fet lfUe ha comportat, inevitablement, al Uarg d'aquestes quatre dècades, un en sible p rocés d ' adaptació al canvis substancials, polítics i socials que ha viscut el país. E n efecte, un festival confegit per les instàncies públiqu es de la capital de l' Estat -visitat per ministres, alts funcionuis i pels est aments més t·epresentatius de la burgesia de l'antic r ègim- s'ba convertit en una manifestació amb voluntat d 'integració a la vida cuJtural autòctona de la ciutat, sostinguda p er les administracions locals, autonòmiques i estatals, amb un equilibri de vegades difícil. En un pròxim futur , p er tal d ' unificar, coordinar i racionalitzar els esfot·ço s en fa vot· de la vida musical de la ciutat -cada vegada més puixant-, integrar les iniciatives que gener en les instàncies locals (el Patronat del F estival, el Patronat del Centro Cultural Manuel de Falla, que gestiona les activitats del magnífic Auditori Manuel de Falla, la Fundació Granada para la Mttsica i l' Orquesta Ciudad de Granada), optimitzar els r ecursos i aconsegtúr més patrocinis de l'esfe t·a privada , hom anuncia, p er al mes de gener de 1994, la constitució del Consorcio Granada para la Música , integrat per les esmentades entitats, el Ministerio de Cultura (a través del'INAEM), la Junta de Andalucía , l 'Ajuntament de la ciutat i la Diputació provincial. Q 107 ;:1 ... É El !al. é!. i... Les controvèr sies que genera la possible estructura definitiva d ' aquest Consot·ci, encara subjecte a un substancia] debat entre les parts implicad es, semblen indicar les difer èn cies que en cara cal superat· per an·ibat· a un acord a plena satisfacció de tots. P er r etornar al contingut del F estival , al marge d ' altres consideracions, h em de t·cmar car el seu equilibri entre les actuacions estel·lars (que enguany han p erfilat , potset·, una de les edicions més brillants de tota la seva història , amb figures com Teresa Berganza, Sblomo Mintz, Rafael Orozco, Elena Obraztsova , Kalia Ricciar elli, Sergiu Celibidach e o Georg Solti i agrupacions com les Orquestres de Cambra d 'I srael, Filharmònica de Moscou , Filharmònica de Munic i de Schleswig-Holstein) i les apor·tacions de conjunts del país (orquestres Nacion al de España, Ciudad de Granada , Ciudad de Malaga , Principado de Asturias, Cor o Nacional de España), que, a més, han inclòs molta música de compositors p eninsulars contemporani (J. Gómez, P. Rivièr e, X. Montsalvatge, C. Halffter , T. Marco, J. L. Turina , J. A. García, sense comptar una audició dels improperis de Frederic Mompou , en ocasió de la celebra ció del seu Centenari). En l'altre vessant del Festival, cal r emarcar les sessions coreogràfiques, enguany pr·otagonitzades pel BaUet del Teatre Marünsk y de Sant P eter sburg (amb l'orquestra del teatt·e) i p er la Compañía Nacional de Danza , amb la direcció artística de Nacbo Dualo. En el segon tram del F estival en s fou donat d'assistir a una " Noche de flamenco", amb l 'estrena de Elegía a Carmen. Amaya, en homenatge a aquella figur·a mítica , d'una tan arrelada vinculació barcelonina. Sobre la base d ' elements documentals, gràfics, visuals i sonors pretèrits, Eduardo Serrano " El Güito" muntà un espectacle presidit p er la for ça arravatadora del ritme. Certament, no sabríem adverar la idoneïtat de cada númer o al r efer ent en què es basava; pero sí que ens cal confessar que, en molts moments, la vetllada assolí un grau de comunicació notable (malgrat la moderació , en l' acceptació pública, dels assistents al Teatro del Generalife), fruit del lliurament del r eduït grup d' intèrprets, en una comesa on era perceptible l'elaboració particular d ' un material primigeni. Un altre asp ecte, la presentació de 1'Orquestra de Cambr·a d 'I srael , a l'Auditori Manuel de F alla , amb la direcció del violinista israelià, de naixença moscovita i formació americana , Shlomo Mintz , fou un dels punts àlgids d 'interès musical. La seva actuació com a violinista, amb el Rondó per a v iolí de Schubert i el juvenil Concert en. re rnenor d.e Mendelssohn , mostt·à una atenció als antípodes d.e qualsevol propòsit de v edettisrne innecessal'i, d'una puresa no pas atenta a l'exhibició d'un virtuosisme brillant (evident, per altra part). Com a director pràctic i musical, excel·lí, en el segon concert, en les execucions de màxima genuïnitat de sengles obres del repertori rus: dos excel·lents arranjaments per a PANORAMA e R T e A El dire ctor romanè s fou l'estrella de l Fes tival cOL·des, deguts a Rudolf Bal.·shai, de les Visions fugitives de Prokofiev (procedents d ' un cicle de peccs pianístiques breus) i de la Simfonia de Ccunbra, op. llOct de Shostakòvi tx (adaptació del Quartet de corda homònim). Cal r emarca r la procedència russa de bona part dels components de l' Orques tra de Cambra d' I srael (e pecialment visible en les peculius característiques de la seva tècnica instrumen tal) per comprendre Paulenticilal corpt·enedot·a amb cruè intet·preta t·cn e)s tt·ets incisius de l'obra de Pt·okofiev i l' intens dramatisme, tan personal, dc la S in~fonia dc Shostakòvitx. E ls mateixos dies, al pali del Pala cio dc C¿;u·los V, la FiiJun·mònica dt• Moscou acredità el bon ni veU cstlm<hu·d dc les formacions simfòniques de l'antiga Unió Soviètif'a , particularment visible en el virtuosime col ·lectiu de la corda. En d os ])rogrames íntegrament dedicats al repertori romàntic r us (en el qual la commemoració txaíkovskiana tingué un lloc destacat) sobresortí la inter pretació impecable, al mateix temps sensible i espectacular, del Primer concert d e piano dc Txaikovski, confiada a Rafael Orozco. mentre que la profusa Segona Simfonia de Rachmaninov es b eneficià d'una versió altament engatjada -dirigida per V assily Sinaisky, com la r esta dels dos programes-, d ' un nivell superior, segons la nost•·a apreciació per sonal, a J' intet·ès implícit de l'obra. El punt culminant dc les manifestacions de luxe fou , pe1·ò, l' actuació de l'Ot·qu estr a Filharmònica de Munir, en dos concerts memorables dirigits pel seu titltlar, el mític Srr giu Celihidache, qui va pt·ecedir la seva actuació musical amb una singu- la t· roda de premsa , majoritàr iament dedjcada a l'expo ·ició de la e' a per sonalíssima visió ftlo òfica del fenomen musical. Cal dir que, en aque t conf'erts . poguér em constatar un fcnomen que ja només es dó11a molt rarament en l'àmbit actual, tan uniformitzat, de la intcrpr·etació musical: l'evidència de la funció d ' rut dit·ectot· estable en la definició de la per sonalitat d ' un conj unt simfònic, un ca r àcter que dep assa fins i tot, en lHtuest cas, la seva inoïda cap acita t tècnica. Celibidach e ha transmès al conjunt bavarès lma intcl·ligència col·lectiva inusual, per ceptible, entre molts altres detalls, en la naturalitat amb què els seus m úsics van pre et·var un equilibri miraculós dels diver sos grups instrwnentals en condicions acú tiquf's que no són les habituals d'una sala de concerts. l ho ha aconseguit amb aquella austeritat i maduresa d'uns més de vuitanta anys que ja són lluny d<' l'espectacularitat de les seves actuacions d ' antany. Així, el Don Joan straussià, tan a-n-ela t a la tradició muniquesa , transcon ·egué amb una morbidesa i len titud inhabituals i assolí uns momen ts de p lenitud i d'equilib ri q ue mai no van for çar la sonodta l de l' orquestra; els edificis simfòni cs de les respectives Cinque11es de Txaikovski i de P r·okofiev mai no van caure en la temptació de la vulgaritat i evidenciaren un control exemp lar en la dosificació dels seus clímax; i la Simfonia Oxford de Ilaydn incorporà un tempre dàs ic transcend ent, no pas renyit amb la dimensió ingràvida del seu joc espiritual ni amb la subtilitat de la seva dimensió instrumental. En definitiva, ve•·sions atípiques i personals, (mjques en el sentit que tampoc no pod rien set· un par adigma vàlid per a la seva imitació mimètica. El F estival es va cloure amb una altt·a actuació d 'elit, la de Sir Georg Solti, a l cap davan t de l' O rquestra de Schleswig-Holstcin, que també va poder escoltar·, uns dies abans, el p úblic de Barcelona. .~... •PJI' l:.ï 107 ;:¡ i •lI!!.. t PANORAMA e R T e A Un Barber fien rasurat perRRMC I passat juny acabat·en les 50 fu ncions de la vcr·sió catalana de l'òpera dc Rossini El barber de Seuilla que el ¡:,rrup teatral El Tl"icidc adaptà i d ir igí per a escolars (fet del qual vam informar al nírm . I 01 de .la nostra revista) al Teatre Victòl"ia de Barcelona. Així, i superant les previsions inioin ls d ' assistència dc p1jblic -gairebé 35.000 espectndors-, aquesta experiència pot salchu·-sc amb un notable alt quant al seu contingut general. Anant pet· parts, si bé el conj u nt musical - reduï t a trio: piano, fl auta i rontr abaix- ha r esulta t un xic escàs, la labor dels cantant ha estat positiva. La E part vocal, cOtTecta, s'ha vist afavorida per una part dr amàtica exceH en t, molt ben actuada i resolta quant a l' ús, no gens abusiu i mesu rat, de gags . La versió catalana del text ha estat ben resolta introduint-hi expressions que han r·eforçat la comicitat de les situacions. Finalment, cal destacar l' excel·len t lab o•· i resolució de la figur a del nanador (Pere Sagristà). Si més no, hem d e consider ar que la finalitat d ' aquest mun tatge ha estat apropar l ' òpera als joves i desmitificar-la com a gènet·c avorrit , cosa que creiem que s'ha aconseguit al cent per cent presentant una adaptació força amena i divertida. Les dades concretes apunten que del total d 'espectador s (gairebé 35.000) el 99,12 % han es tat grups escolars d e tot Catal un ya i d'altres p r ovíncies de l'àmb it dels Països Cat alans, i el 0,84% ha estat públic de taquiUa. D'altra banda, els organitzadors tenen previst iniciar una gira amb a quest Barber aquesta tard or per tot Ca talunya (existeixen j a diverses peticions) i possiblement es porti a la resta de l'Estat, per la qual cosa el text seria traduït al castellà. Pel que fa al futur m és llunyà, no es descarta elfet de p r oduir un altre muntatge, que seria estrenat o bé aquesta nova temporada o la que ve. PRIMER CURS DE MESTRATGE EN MÚSICA TRADICIONAL I POPULAR L'Itora elel •afanf 107 ;¡ ... ~ 1!1 ~­ èl i per JAUME CARBONELL l GUBERNA I fïna l de curs és l' hora de la veritat, l' hot·a dc mü·ar enrera i veuJ.·e si el que s'ho fet era allò que calia. E n el cos de l'Aula de Música Tradicional, imp ulsad a p el Servei de Cultura Tradicional dc la Generalitat de Catalunya , el baJanç del p rim et· Curs dc Mcslt·atge en Música Tradicional i P opular havia de resultar, i ha result.at, força positiu. Ha estat una ex')leriència innovadora tant des del punt de vista pedagògic com musical. i alhora es tracta d ·un projecte que respon a les necessitats posades de manifest des dr feia temps en el camp de la música tr·adicional en l'àmbit de l'ensenyament. Les caracteriStiques dels cursos que s'hi han impartit i la gent que els ha dut a terme, gent dir ectament relacionada amb les disciplines, gent de l'ofici capaços de transmetr·e la tècnica i el nervi, n ' han assegurat el nivell i l'efectivitat. Destinada a oferir uns ctu·sos de pcr·fcccionamen t sobre p ràctica instrumental trudicional, el Mestratge en Música Tn1dicional i P opular va néi.xer amb Iu intenció dc dotar els músics dC'I r am dl'ls elements necessaris per assoür un nivell qualitatiu E que afavoreixi l'execució, la comprensió i el treball -en definitivadels músics, que sovint han après In pràctica de l 'instt·Lutlcnt for·a dc l'academicisme de conserva tods. La r ealitat h a estat que el nivell de matriculació ha superat les expectatives de la direcció i ha fet n ecessar·i d'establir di ver sos nivells en un futur. Però els ensenyaments que s'hi imparteixen no es r cducixrn cstd ctoment al de la tècnica o el donúnj instrumentaL S'han or ganitzat diversos blocs temàtics que, aplegats, constituei.xen "tot allò que caldria saber sobr e música tr·adicional" . Existeix un bloc comú, integral per les matèries referents al Llenguatge musical i teoria, solfeig, instrumentació, educació de l'oïda , acompanyament... ; un apartat dedicat a les matèries més relacionades amb el món de la r ecer ca , com etnomusicologia, formes pr·òpics de la música tradicional, acústicn... Finalment, entren en joc les matèr·ies pròpies d 'especialitat de l' instr ument tr iat p er cada alumne: gr·alla , Oabiol o acordió diatònic. La coordinació del cur·s ha anal a cura de Marcel Casellas, i el pr·ofessorat, com hem dit, l' han format especialistes com Josep Cr·ivillé, Jaume Aiats, Maria Antònia Juun , Ferran Mar tínez, Xavier On·iols, Isabel P la , Toni Xuclà, entre d ' altres, tots ells prou coneguts especialistes en les matèr·ies que han h agut d'impar tir. Cal esmentar que el curs de mestr atge crueda atTodonít amb els taller s i les activitats complementàries, com conferèn cies, taules rodones i debats per tractar de temes potser més d'actualitat, com el de la r ecuperació i actualització o "ri proposta" en música tradicional, que ban portat gent de la vàlua de Vicent T orrent, J ordi Fàbregas, J osefina R oma o Jaume Arnelila per completar el mosaic temàtic del mestratge. Ben segur, els alumnes que han seguit el primer curs del mestratge han assaborit el privilegi de les sessions en grups r eduïts i en contacte directe i continu amb el mestre, que alhora és col·lega i coneix els pt·oblemes de l' ofici, i haurà trobat els mitjans p er apr oftmdir o simplement iniciar-se en matèries que fins aleshores cone'ix:ia poc, fet que r epet·cutirà neccssàl"iament en la seva posterior tasca personal, tot millorant substancialmen t el nostre patrimoni i la cap acitat cullnral. E sperem poder tornar· a fet· el proper any una valor·ació tan positiva del segon curs i alhora de la continUitat de l'Aula de Música Tt·adicional. - TEM A .... a incidència del fet musical sobre zones molt profundes de la sensibilitat humana ha estat objecte d'una intensa preocupació intel·lectual al llarg de la història. Des dels grans pensadors clàssics de 1' antiguitat fins als nostres dies s 'ha anat succeint una línia de preocupació que ha ocupat, amb un rigor i conseqüència indiscutibles, un important nucli de pensadors i intel·lectuals d'índole diversa. La transcendència del fet musical, més enllà de la simple dimensió lúdica, intel·lectual o " evasiva, es quelcom que està absolutament acceptat; i expressions com ''la " amanmusica seix les feres'' resulten indicatives d'aquesta realitat, que ha arribat al nivell del llenguatge i assumpció popular. Ens trobem en un terreny relliscós, ple de conceptes que en la seva juxtaposició perden concreció definitòria i acaben convertint-se en un tot nou, complex i de difícil delimitació. Un exemple clar del que estem apuntant és la delinütació entre sensibilitat i psique i la seva dllnensió interactiva, que se situa al bell 1nig del ten1a que ens ocupa. L'actuació de qualsevolelementnl otivacional sobre la sensibilitat difícilment no incideix en unes concretes reaccions psíquiques. A partir d'aquest fet s'obren unes vies de consideració científica molt riques, al bell mig de les quals es troba justament el Ten1a que ens ocupa en " aquest nuniero. Els avenços científics accelerats en diverses branhan ques permès que, al mateix ten1ps, es pogués desenvolupar l'estudi de les capacitats terapèutiques del fet musical a partir de les que posseeix pel que afecta la sensibilitat humana, segons que hem apuntat al principi. A través d'un aplec d'escrits, obra d'especialistes, assistim a un recorregut que, primer, mostra les bases històriques i, després, entra decidida1nent en la matèria concreta de la Musicoteràpia; una especialitat o una via científica que cada dia compta amb una base o substrat més ampli. Musicoteràpia~ una nova dimensió del fet musical TEM A La funció terapèutica de la música per CONXA TRALLERO E ¡;¡ .s...E: f 1!1 107 ls nit<' ris de malaltia i de salut han variat molt segons les èpoques iles cultures. En c>ls nost1·es dies es tendeix cada vegada més a una visió global (holística) d<' lu persona, en la qua] és vista com un tot sensc escissions ni divisions. L'ésser humà és un con.}unt , un pntit univers, i com a tal està subjeetc a les lh•ia nnivorsals: som un petit "tot" que forma parl d'un f,rt·an "'rot" . Si alguna cosa ens afecta emocionalment, hi ha una t·cpet·cussió a nivell físic: la pot·, la ràbia o l'ex<·itació, pet· exemple, produei.'lten una altnació en clt·ec sanf,'llÍni, el pols s 'accelera, el cor batega més dc pressa. Una pena ens pot fer perdre la gana i l'arumuladó de preocupacions ens pot produir una úk~t·a. Igualment, quan ens sentim sense fot·ccs físiques per un excés de treball o per una malaltia, el nostre estat d 'ànim s'altera i tendim al pessimisme. La malaltia és, doncs. una manifesta<"iÓ qu<> tf reqsonància en tots els nivells de la persona. L'esta Lideal dels éssers vius és el d' equilibri en i re tots aquest nivells: ñsic. emocional, mental, energètic, espil'itual. Quan no ens sentim bé, quan ens sentim malalts, deprimits, cansats, etc., és pcrq uè alguna d'aquestes parts que componen la persona no està en hannonia. El súnptoma és el senyal rl'allu·ma , t>l que ens indica que alguna cosa no funciona bé en la nos I ra vida. Per tant, el que cal fer· és anar a l'arrel dd problema i eliminar-ne l'origen; només així eliminarem el símptoma de forma pcrmaucnl i sense Ja intervenció de fàrmacs. Hem de tc•nit· en compte qtw des de la perspectiva global no hem de pensar en nosaltres com si estiguéssim ('ornvat·timentats, sinó eorn una unitat que respira. pensa, sent, c::.tirna i pateix des de tots els ni vells. El nou cniocamt'nt del guariment fa una valoració completa dc Ja r ealitat del pacient: el seus conflictes, l'entorn social en què es mou,les seves expectatives i anhels no ualilzats .... en definitiva, tot el que afecta la pet·sona internament i externament. Això és vàüd tant pel que fa a les malalties importants com pel truc fa a les molèsties més habituals dc la nostra vida quotidiana. El problema és que hem perdut el contacte amb el nostre cos, amb el nostre interior~ no coneixem els nostres desigs profunds i autèntics ni lc•¡; nostres emocions i normalment actuem en contt·a de nosaltres mateixos. Hem oblidat la nostra saviesa interior i això ens produeix un desequilibri que porta com a conseqüència el patiment. A pa •·tir d'aquest enfocament holístic de la persona s'han implantat les anomenades teràpies alternatives, algunes (') e les quals són molt antigues i proven<> o dc les mil·lcuàr·ies cultures orientals, com ara l'acupuntura. D'altres són més recents i han nascut a Ü<"c·idcnt, com l'homeopatia, descoberta per Samu<>l Ilahnrmann (Meissen, 1755-París, 1843) i que en molt pa'lsos és una especialitat de 1a medirina oficial. Totes acluf'n pet· tal de mobilitzar les energies naturals i despertar les capacitats autoreguladores (auto<:urati vcs) clclmateix individu. Relació cie l'home amb la música En l'a ntiguitat la relació de l'home amb la música era molL estreta. L'acompanyava en els moments m¿;s importants de la seva vida, simbolitzant les forces de la ten a i d~>l cel, els misteris de la vida ila mort i, pn gt>nt>r·al, tot allò que era ocolt i incomprensible per a l'homP primitiu. El ritme de la música represcntav a el ritmt• de la nahU·alesa i del seu propi cos: els dics, lrs nits, les marees, la respiració, els batecs del cor ... ~ és fàcil suposar que a partir de 1' observació i dc> la imitació dels sons naturals van aparèixer els cants i pm>Leriorment els instruments. La música tenia un caràcter màgic la majoria de les vegades i servia com a forma de comunicació dels homt•s amb els déus, als quals manifestaven les pors, les alt•gries, les angoixes, els precs i les lloances. Tots l'ls esdeveniments importants se celebraven amh cauls i danses: el canvi d'estació, la bona collita, la mori. .. JJa mósicaformavapartdela vida dels homes i JWl' mitjà dc Ja música es manifestaven els scntimc~nts. Tenia tm caràcter eminentment social i servia per estrènyer els llaços cl'unió entre els tnt"mbres de la comunitat. La figura del bruixot tenia un gran p<>s específic; coneixia i dominava t'ls misteris df' la música en el guariment dc les malalties. El Sl' U poder era gran i venja clonat justament per aquest conci.xcment secret dels ritus per fer sanar. Moltes tribus primitives creien que les malalties (especialment les mentals) eren produïdes per la inten<>nció d'un esperit del mal que posse'la el malalt. Tamhé es considt"rava com un càstig per haver transgredit la llei, la qual cosa equival a dir que era uua r·cacció desfavorable davant la transgressió de la llei univer·sa1 de l'equilibri. ],a mÚAÍ<'a ètnica o folklòrica t·epresenta una ev?1ució tle la utilització pt·imitiva del so musical. Es l 'expn~ssió de la tcn·a natal i és encara un j)roductc col-lectiu. Més tar·d es converteix en l.lJ1 producte individual, però c•ncat·a és cooperativa i anònima iles s<>ves arrels es trobem en Ja transmissió oral. Postedo•·m<>nlla míulica va adquirint més el valot· d'obra d 'ar-t i va mar·cant la diferència entr·e el músi.c i l'homc del <'anc·r. Es defineix la figura del compositol', de l'intèrpret i del públic, de manera que ja dei.xa definitivament dc ser un acte de creació coJ.Jectiu. TEM A I La música en el seu aspecte més elemental, és a dix el so, és present des d e l'inic·i de la nostra vida. Així, el fetus r·ep informac~ió Òt'l món extel'ior amb les vibracions sonon~s: els so r·olls corporals de la marc, les veus dels qtú són a prop, els sons ambientals ... tot l'afecta d ' una manera o altra. És el seu primer i més important contacte amb el món que J'rnvolta. Posteriorment aqtwsta presèn cia contínua dt> sons i música ens acompanya diàriament, moltes vegades sense que en tinguem una clat·a consciència. Si ens preguntem per· què és tan màgica , la música, podem t·espondrc com ho f a Robert Stewru:L: "Perqu(> és un eco de l ' impuls original de Ja ct·eació divina" . Moltes cultures i r eligions atribueixen a la paraula l'acte de la C •·earió, fin Ra arribar a les noves te01·ies ñsiques que explique n aquest instant com una grau explosió. La música en el procés cie curaci6 f La música és ]'expressió de l'í:sser humà; la persona manifesta així el seus sentiments, les seves inquietuds, en definitiva tol el S!'li món interior, semprf' en un llenguatge no verbal. La música en s arriba com un conjunt de sons har mònicamen t combinats que es posen en conta e· te dü·ecte amb les nostres emocions, amb la nostn1 imaginació, a mb la nostra inttüció, sense r ajut de les idees prefixades~ posa e n movimentla nostra CIH'r{,ria , la nostra ca paritat de "ser" (no rle pensar). El nos tre cerve1l està dividit eu dues parts, h emis feri ch·et i hemisferi csqueJ'I'e , cadascun dels (¡ttals t(• una fun ció igualment important. El costat esquerre és (en el cas dols dretans) l'hemisferi ved>al , l'en carrega t de la lògica i I' estructura delllengu a tgc ~f·s analític i ¡·acional (I" aspecte masculí de la pcr11ona). La part dreta controla les facultats oposadet.: permet la visió dt> conjunt, restructuració de conceptes superiors, l'abstracció, la fantasia i la imaginació (part femeni na). Entre tots dos hemisferis hi ha un intercanvi constant de dades a través del cos ca1Jós que els un(>ix. El llenguatge, doncs, ens arriba a través rle l'hemisferi esquerre, m<•ntrc que pe•· escoltar o fet· música utilitzem el dret. Í~s evident que cap d'aquests hemisferis n o és més important qucl'altrt'i que l'equilibri de l a perliona passa p er la unió i acceptaeió dels aspectes masC'ltlins i femenins (<[llf' no són oposats sinó complenwntaris) o, dit en altres pat·aules. per la supr•·aeió de la polaritat i la consccuc·ió de la mütat. P erò també és cert que la valoració de les capacitats humanes ha variat molt. Les eivilitzacions que han a¡:;solit un grau més alt dc progrí·s u tots els nivells han estat aquelles que h an sa but harmOJúlZar la inhúrió amb el coneixement. Rn d moment en què vi.. im es te m sortint d'una època ronamentalmentracional i anem novament cap a la s uperació d e les pola r·itats, cap a la integració (lt• la persona. La música complch un pupc•r molt impot·tant en aquest procés rl 'integ:ruc•ió (de t'U ració), p erq nè t' n H ujnda a estimulat· la pu1·t intuïtiva i imaginati\a, tan mancada d 'ate nrió fins ara. Ens t·ctornu n lc·s fontil cssenciah de l' indi"idu i pt·ruwtla comuuic·ació e n un estadi p tu·, st•nsc (•om•c·ptt•s, sense e stnrctun~s pred etet·minude!l. \mh Iu mt'tsieu ens JJO ~:oc m en contacte de nou amh e l~> rilnws dt' la naturalesa, olu·im f"ls canals dc comtmic·arió amh nosaltre~"~ matc•ixo!l i amb l't>ntm·n. Si t•sc·olrt•m la músiea :..t'lht' pt•n¡;ar·. stmse analit;.~a r i nm h plena consciè nC'ia . poJ(•m arribar a l'cl<pt•ril-ndu s ublim de fu sió total amb l' univers. Aquest fenomen es dó11n u o I un Hols quan nscoiLem, sinó principalnwnt qnnn./f.m mí1sica, penpu~ la a eació, en si matt•i,a. Í'H M'lll]H'eUn acte curati u , un acte d'autorcalitzat'ió, en <h·finitiva, un acte diví. L'objectiu és exprcssu 1·-~c· i comunicar-b<: per mitjà dc la música, sens1· u na anàlisi crítica i t•stèlica del resuJtat. És clar qu<> si t'I qtw busquem Ps unu obt·a d'artrecorrert'm als rnírsks i composi tot·¡.¡; JWJ'Ò ar·a pat·lem de la ui ilitza<·ió ll•t·apt>utira dc la mírHit a i e n aquest tc rt·tmy 1o tHl<•nim lc¡; t:apacilals nceessàries per crear. La mílsica rus transporta u mons imaginads dc· ls quaJs toruem amb una viHic1mrK complt'tade la renli t a l ; després podem entt•ndn• què ens h a p assat o definir què hem expcrimt·n tal. p <'rÒ el monwnt t'n què connectem amb la m úsica no té parauJes ni conceptt·s. no existeixen el tc·mps ni r espai; senzillament som i això és 1ma c>xp <•riènc·ia que ens transform a, qut' ens fa entendr·c la vida des d'una pt'rsp crti va m és elevada i més autè nti ca. Teràeies que es basen en la utditzaci6 cie la música Gairt'bé tots els sislf'lllf'S quf' husquen restablir l'equilibri de la pet·sona e!l basen e n la utilització d'elements naturals, com una for·ma de r ecupt•r·a•· la unió d els homes i dones amb la T e rra. Ai>.í, s' utilitzen els colors, IE"s olors, l<·s flors, les plantes, c•ls son s, la música ... En t'(•alita t són diferents •~u ­ mins p er arrillar a un matl'ix objectiu i la tria d ' uns o alt1·es mètodes d epi-n , alnaeu en tendre, d c la JH'C'disposició natural d c l' individu que es vulgui sumu·, dc Ics seves prcfcrl- n c it·~; o dt· Ja seva sensibilitat ver s un o altres dels possibles " remeis·'. Així, c•nun moment determinat dl' la "Vida hom es pot sentir més inclinat (o més re('t>pti u ) rap a uns s is temes o ahr·es. Hi ha persones més A('llllihlt•s a la música qtw als colors o a les olm·s. O poi A<'r p rcfc•·it·em fer taixi o eutonia, o tal vegada r·t•flex ologia , acu¡mntura o aplicar la bioenergèticu . Ji~ l més impot·tant és Ít'r allò que Ja nos tra intuïció <'nHdemana, i b uscar un hon professional qu e ens ajudi. La resta , Ja fa el nos tre propi organisme, la nostra ¡wòpia voluntat el 't>star bé i la confianç a que tenim ja dins nostt·e totel:! les cines nccessàr·it•s; d s cl<~ments externs fan de d cst'ncadenant del pt·oeés. TEM A .Algunes dc IeH teràpies que basen Ja seva eficàcia In utilitzac·ió de Ja música són: el Mètode Tomali.<;, la Cromonmsicoteràpia.la ldusicosofin- i. molt esp(•rialmt•nt. la Musicoteràpia. EJ ¡'l-/ètode Tomatis es fonamenta en els descobriments dd !:l('U creador, Alfred Tomatis, respecte dc la relació rxjstcnt entre l'escolta i la parla. S'ha demosu·at que modillcantles facultats auditives de la persona es pol aronsegtúr la transformació del compot·tanwnt i rld llenguatge. Per mitjà de sessions en què la persona escolta diferents músiques, filtrades dectrònicu mcnt per tal de deixar passar només detcnninados frcqi ièncics, i sons, com ara la veu de la mart' clins d 'u n mNÜaquós com l'intrauterí, es resolc>n prohlomes ò'ap1·enentatge, manca de concentració, retard en la lectura, prol)lemes d'adaptació i comuni<'ació i fins i tot situacions d'estrès o alteracions dc tipus funcional. Aquests descobriments van ser presc>ntats a París l'any 1957 i des d'aleshores el Mètode s'ha estès per diferents països. La Cromomusicoteràpia treballa a partir de l'absorció cromàtica mitjançant la música. Aquí la músita no s 'u tilitza sola sinó en combinació amb el color. Tant la música com el color emeten vibracions que són assimilades i codificades per la nostra mt>nt i per mitjà d'ella actuen sobretot f organisme i sohre tols f"ls nivells energètics. Els membres del Centre Adrab han investigat durant vint anys l'efecte Jcl color i la música i ban creat un conjunt de tècniques destinades a restablir el correcte flux energètic dc la persona. A partir dels tres colors pt·imaris i les seves raracterítiques s'estableix una ¡·elació amb la m6 sica, de tal manera que si el color vermell ap ori a energia de base, el blau, moviment, i ol gr oc r c¡)resenta Ja ment, igualment trobem en la música (considerada en el seu aspecte melòdic) les mateixes característiques que en el color. Així hi ha música "vermella " que dóna energia, música "blava" que mou aquesta energia i música "groga" que l'estructura. Després tenim les mescles dels colors primaris i el mateix passa en la música: el verd set·à el moviment estructurat (barreja de blau i h'I"Oc), el taronja serà l'energia intel·ligent (mental), formada pel groc i f"l vermell. i en el violeta trobem ]'impuls sense direcció (blau i vermell). El color de la música és un principi que ha nascut d<" l'cxpcrimc·ntació dels efectes que causa en els individus, que són iguals als que produeix el color. La Musicoso.fia és un corrent filosòfic creat a partir de les idees de George Balan, musicòleg romanès nascut l'any 1929. Parteix de la importància d 'escoltar la música com un acte conscient per aconscgui1· una transformació interior i desenvolupar la sensibilitat cap al que és autèntic, profund i beU. La Musicosofia educa la facultat de l'escolta, amb especial atendó cap als que no són músics. Per començar es fa una primera audició de l'obra que es vol trcbaJlar, després es fan successives audicions en què es va estructurant la comprensió dc la forma. Aquest apropament a l'obra musical inclou c~n 107 26 446 el cant i la memorització, si no total almenys sí pardaL Tot el procés d'aprenentatge comporta una gran concentració i atenció; es fa una petita partitura amb súnboJs gràfics (no musicals) per tal dc clarificar bé l'estructura i es van introduint moviments amb lt>s mans que tenen la funció de fer entrar m~s profundament la música a l'interior per mitjà de la implicació corporaJ, de la sensació física. Aquests moviments tenen un sentit, no són gens gratuïts i es podr·ien comparar amb els del tai-xi; permeten experimentar la música a nivells diferents dt>ls que estem acostumats. La Musicoteràpia Entenem per .'l-1usicoteràpia l'm·t de comunicarse per mitjà dc sons, creant un espai de relació interpersonal idoni per al procés de curació. Una de les diferències més importants entre la musicoteràpia i els sistemes desnits més amunt és que, si bé tots utiLitzen la rn(Jsica amb una intenció terapèutica, J' actitud del "l'acicnt" és força cüferent. És cert que la musÍ<'oteràpia inclou l'audiciópassiva albrunes vegades, però el treball més important (i potser el que es coneix menys) es r ealitza a partir de la participació total de la persona afectada que actua "musicalment" per mitjà del seu cos, dels instruments mmsicals i dc la veu. S'estableix d'aquesta manera un diàleg entre ella i el terapeuta o entre ella i el grup, si es TEM A ... tracta d 'una sessió col·lectiva, en el qual l'expressió i la creació van rleixant emergir d que hi ha dins, la part inconscient. En tractar-se d'un llenguatge no verbal es podt>n establh·Jlous codis de relació, sortir dels esquemes de compor·tamcnt apresos i anar al fons de les emocions i reaccions. llem dit que tot aC'tc rreatiu és en si terapèutic. En el cas d c la music·oteràpia tt·obem com a valor afegi t el fet que rada una de les actiluds en el moment de cr·ea r estan cod ificades i són xeconegudes pel terapeuta ; tot té importància , tot té LLn significat: triar· un instt·w1rent i no un altre, cantar o tocar d' una determjmula manera; tot és una manifestació dol que som i de com ens sen tim. P er mitjà d e la improviRació i de l'execució ens mostrem tal com som i podem conèixer com són els alt1·es, sense les barreres de Ics convencions socials o del llenguatge. En els casos dc pcr·sones amJJ deficiències mentals greus, amb les quals no és possible una comunicació verbal, la música representa l'única possibilitat d'establir· un diàleg i d'ajudar-les a delimitar unes pau tes de compor·tament. La musicoteràpia permet fer surar· les parts més sanes i positives que hi ha en nosaltres i ens per·met, mitjançant la creació, conèixer i acceptar la nostra realitat divina. Els principis de la musicoteràpia vénen de molt lluny. Els grecs ja practicaven la depuració de les emocions per mitjà de la catarsi i aprofitaven representacions dramàtiques i musicals per a aquest fi. Per Ics seves idees sobrc el valor mèdic de la música podem consider ar Plató i Aristòtil com els precm·sor s de la musicoteràpia. Pitàgores va utilitzar la múaica en pacients mentals . Durant el segle XVTTJ es van fer investjgacions sobre els efectes fisiològics dc la música i les seves relacions amh l'organisme. A partir dc la Segona Guerra Mundial es comen ça a tenir en <'ompte la utilització de la música per tractar els ft>rits de guerra i alleu gerir els seus patiments físics i psicològics. L'any 1950 es crea als Esta is Units la Nalional Association for Music Thcrapy. De llavors ençà la musicoteràpia s'ha anat estenent quant a Ja seva utilització i s'ha anat estructm·ant des del punt de vista científic i acadèmic fi ns a an-ibar a la categoria de carrera universitària en diversos països. Serafina Poch la va introduir a l'Estat espan yol l'any 1977 creant l'Associació Espanyola de Musicoteràpia. La musicoteràpia és la utilització científica de l'art (o la utililzarió artísti<·a de la ciència). Representa per ella mateixa la unió entre dos corrents que moltes vegatles ha n estat separats, la unió dels dos aspectes dc tLuè parlàvem (científic i màgic, racional i imaginatiu). lntogra totes les parts do Ja peesona i atruestu Mmh d seu entotn. Desenvolupa les capacitats creadores i canalitza les emocions. Ens ohre cap a In percepció i ens ajuda a tt·obar e] propi so intcr·n (el Jo); estimula la imaginació i mobilitza les encr·git•s adonnides. És un camí cap a la rcaü tzació pcr·somt l. Les apli<•acions dt> la musicoteràpia són molt di- ver ses i ' un des dd "~>imple" treball de creixement personal, fins als tr·uctameuts de persones amh clisminncions fí~iq u e~, p11íquiqnes i sensorials, passant per le~ nl'uro~is, psicosis i addiccions. Dins la medicina gt~ n cntl s 'aplira també en l'assistència als parts. intervencions i tot tipus de malalties o situacions qu<' cxigcixt•n nn suport psicològic del pucient (malalti<'s tt>rminals, gcdatt·ia). En l'àmbit social és útil en els casob de marginació o inadaptació i es pot utilitzar com a romplt•ment de la pedagogia. L'experiència de l'Escola de Musicoteràpia de Vitòria És inten•ssant fer rcf~>rènóa a la feina que pot·ten a Lt'rmc dcf! de fa uns any~> el col·lf'cliu de professionals dc l'Escola d c Musicotcr·àpia i Tècniques Crupals d e Vitòria. A partir dc la creaeió d el Centro dc l nvestigaeión Musicotet·apéulica de Vi tori a el 1983, neix, tr·es anys més tar·d. aquesta Escola, qu e té rom a objectiu la formació dl" pt·ofcssion uls amh els cu rsos de postgt·au, seminaris, cursos d'estiu, entre altres acti' itats. L'Escola dc Musicoteràpia dc Vitòr-ia ocupa nn Boc dcstacal en la difusió i investigació dc la mati-da i està en contacte amb les associacions d' àmhi t internacional. La forrnarió de mut~icott>rapeutes que es du a terrne a Vitòria s'cmmar·<la dino el criteri unificador de la pcr·sona i avor·ta els coneixements musicals, psicològics i pedagògics necessaris per al treball posterior del professional. Bibliografia Atrs I(U fl lu mnlòt·irt dclc]uÒtrnctnaqne.!lt ¡uticlc) é~ enc-oru bu Rtunt novn, 0111 sembla O(HWI Íl fer unn petita llistn dc llibres que set•vit•un pN· umpliur- ncJ c•IJ¡ ll'lut·M, pet· u lots uqul'Us que hi ¡•stiguin intoruRRnts. Són molts c•IR llllWr~ quf' hun f'sc•·it sobre uquf'S!Jl tctucs, des dc la s<-vu <'!1]11.'t·inlit nt de (Jsic•òlegs, músics, musicoLct·opcuLc·~, llll'tgeM, psiquiuh·c·s, t•Lc·. Pet· lllnt, uu es u·uc·ta ni moll mc.-ny11 d'unn t·clnri6 cxhuu~tivu, ~in6 d'una selecció orirntativa. Mu,~icotc•rapia. Paidós Edo(·adot·. l.aescucha conuieme. Mwicosofía. - Rulando BENEi\ZO~: Teoría de la Musicoterapia. ~1andala Edicione~. - Charlc-. V. W. BllOOt.S: Consciencia sensorial. Edil'ionc, Ohclisco. - Thor·wuld DETIJIA•: FSEN i Riidiger OAHLKE: L.a enfPrmedad como ccmrino. Pluza & Jnuéo editores. -Di' c•r~ooN uu LM~: La nttPua salud. Ec.litorial Kairós. Col·lecl'ió Ensovo. - EquÍp Ad a·as: Mauual del cromoespecialista. Edicioucs Ohelisco. - Mm·ilyn FI.:BGUSO\: l.a n•uoludón del cerebro. ll rptndn ·Edirion••s. - Curlos f•'Jl EG'I'MAN t Mrí.~iculrunJJpcrsouul. EcJitot·inl Kai- .Juli!'lh' ALVIN: - Gcor·~c.·lll\t,AN: •·ós. Col·lrrric'l PAit·ologíu. - HEMSY DE GAJNZA: Corwersaciones con Gerda Alexander. Vit/a y pi>ll.~amitiii.LO ric la ,.,.norlorn de la ErLtrmía. -A br·aha m MAS LOW: [,a per.,onalidad creadora. Editor·ial Kait·óa. Col·lc.·rc.•ió P~kología. - Roltct·t S'l'E WA HO: Mrí.11ico y concicncio. M:wdala Edicio· ncs. -Alfred TOi\L\TIS: El oíclo )'el lenguaje. Editorial l\1arlÍn(':t. Rol" a. - Kcn WILDEH: to co11ciencio sin fronteras. Editorial Kairó~. Col-lc•c·c·iíl P~>ic·ología. 27 TEM A El mite d'Orfeu i la seva significació per MANUIL BALASCH, pvre. t nin'r~ilnl Autònumu tl!' But·r·t>lonn es línirs directives de l'exposició <HLtÚ intcntHda, les trobem en un text del prcstib'ÍÓ!:! t'u tedrà ti c dc FiJologia Grega dc la Salamanca, Dr. Antonio Univ<~rsitat I ,óprz Ein1, que rn una referència~ el context de la qual ur·a no v~ a tomb, apunta: 1 "Orfeo ... el no.rnbrc dd pl"imero p•·oclnc~> inmeòiatas 1·esonancias cultut·alNl y rdigioNaS ultirmpo que evoca la irnagen de un jovcn hénw barlmro que tañendo Ja lira atrac a pajuros y cicrvos, los nmles. al oú·la música, se queclan atónitos, de pater olvidados, escuchando ... ". El profrssor López Eil·c s 'ha referit a altres figures. i postil·la, referint-se a totes. però amb plena ,·alidesa p<•r u la nm;tra figut·a: '·Todos t>llos son. rom o' e mos, seres humanos exceprionaLnente protegido!l por· las divinidades. favoritos de los dioses y po!wct.lorcs de un efecti\o poder en la es fen religiosa. To<ios cllos C'nseñan. purllican y propagan ritos y cultos dctt't·minados. Son «hombres divinos», taumaturgos, r<•alizadores de prodigios, profetas, vatcs especialmente sensibles al estímulo que los dioAcs , sus protectot·es. les envían" . L'àmbit geogràfic del qual surt 01-feu són els paratges de l'Olimp. al nord de la Tessàlia, i els dc m(•s al not·cl t•nca ra. Era fill d'una musa, que alguna font dd 'un tiguitat concreta: de Cal·líope. Elseu parc ha{,rué d<• ser Apol-lo, amb la qual cosa quedaria rcff'rmada Ja Reva naturalesa doblement apol·línia, perquè Cai·Hope era la musa d e la poesia. El país on va n fixe 1· Orfeu fou la Pièria, el de les muses olímpiques. Tel seu mestre en l'art de la lira fou el mateix Apol·lo, que rensinistrà amb J'instrunwnt que, a C'lt li ha ... ia regalat Hermes, el déu viatger. I Apol·lo t'u féu ofrena a Orfeu. Inicialment p els barrancs boscoso¡; de l'Olimp el jove cantor aplegava cnlorn f>ll. amb el seu canti les melodies dt>l seu instrurnf>nt, f>ls arbres i les feres. El nom '·O ,.feu" només amb di fieu] tat, media tam en t, es rdaciona amb la llengua grega: s'emparen taria amb el terme OIJJhné, que vol dir "tenebres" , però no es p<IL cx<·loun· dc cap manera que el nom, tal com <'I tenim, "Orfeu", sigui en gt·ec una paraula no grega, un <'lem<•nt dC' s ubstrat que en w1 moment i.ndt>Lerminat , dt' tola manera molt antic, els grecs van inf'orporar· al Reu vocahulari. Tanmateix, p el que fa a la tcm·br·a, sembla que no és casuaHtat que Orfeu. que par·ticipà en l'cxpedjció dels Argonautes, es dn~cés ala proa de la nau Argo amb la lira a la mà i vestit d'una túnica negra. Els dofins salta- L 107 uc a· 28 ven per· damunt del seu cap, i els peixos seguien encisats en comitiva el rastre de la nau, fetillats pel rant i la música d'Orfeu. Però Dionís, déu també rl'ultralomha, no és irrellevant en el mite òrfic. Perquf. l'àrnbit d'ultratomba és determinant en aquest món òrfic. En efecte, el fet més conspicu dc l'cxit>tència d'01·feu és la seva davallada a l'Hades, en rcccr·ca d(•la seva dona, Em·ídicc, aquesta amb un nom grec ben dar: " l'amplament jnsticiet·a" . No ~s Orfeu l'únic mortal que havia davallat als inferns. Tes!'u i J asó, això p er no parlar de Perseu ni rl'Hè>racles, també van emprendre un tal viatg~>, però no per amor a una dona, mortal o immortal. Aquí !'I mite d'Orfeu s'encreua amb el de Teseu. Efecti\ ament, tal com Ariadna fou seduïda per Dionís. J' lla des, el déu infernal. segresta la seduïda Eurídiee, la clona d'Orfeu. La història comf'nçà en el sen mat·c històric natural, la Tf'ssàlia. A la fresca vall de Tempe el pastor Al'istl'u b'l.tard ava els seus ramats i tenia cura dels seus rus<.'os, d<• què ell es vanava que eren els rnil1ors. Arist<>u significa , en grec. "'el ho i millor''; el producte nutural del rusc és la mel, i Zeus, el màxim dels déus grecs, amb l'epítet de " mel·Wlu", er·a el suprem dels déus del món del més enllà. Per tant, t>r·a molt adient que Aristeu seduis Eurídice. Tot u punia cap al món subterrani. Doncs bé, AristNt Ruplantà Or-feu en l'amor d'Em·ídicc, i ella el seguí, però C'n la marxa una serp verinosa li mossegà el taló. Les Dríades, companyes d'Eut·ídice, en gcmcgan~n pels alts cims dc les serralades de la Tràcia, Orfeu Ics acntí i va córrer a salvar la seva dona. Però ella ja havia estat raptada per Hades, el df.u de l'infern. Provant d'encalçar-los Orfeu travessà Grècia df' punta a punta, cantant enyoradament. fin s a l'extrem sud del Peloponès, el cap de Tènar·, u la Lacònia, on tradicionalment es posava un dels accessos ur altr·c món. Aquesta ruta hel·lenitzà totalment la iigura d'Orfeu. procedent d'un país de fronl('ra i no inequívocament grec en el seu origen. Rrfiat de la seva lit·a, Orfeu emprengué decicliclam!'ntla davaUada. El harcruer Caront, a la Jlaf'una Estígia, rcc:or·dava molt bé els qui havien pr·ecctlit Orfeu en aquest insòlit viatge, Teseu i .Jasó, Pe~·se u , i pt·incipalment Hèracles. 1 contràt·ianwnt al seu ca pteniment amb aquests, ara la música d 'Orf<'n el vl'mcé: arribà a baixar de la seva barca i el seguí. Però el prodigi és ara onnúpresent: per Or·feu , que anava a executar el seu cant davant de la divina pat·ella d ' Hades i Persèfona, el Cancerber no bordà. la roda d'Ixion es deturà, les Danaides TEM A r r r «'cssareu dc traginat· les gerres d'aibrua que mai no s'acaba,•en d'omplir, Sísif reposà d 'empènyer indefinidament la penya muntanya amunt. i els ocellots deixaren de pirar el fetge de Tici: fins i tot Minos i RadamanL. eh> jutges de I" altre món. s'enternir·en i es posar·en a plorar. I també plorava la munió infinita dc Ics ànimes d els morts que s 'havia aplegat al voltan t deJ diví cantor. tret d'Eurídice, que no hi era. Encara es trobava en el grup dels qui caminaven cap a la seu definitiva de l'Hades, entoq>id a en la seva marxa pel mal que li feia la moss«~gada de la ser·p al taló. Pt·imet·a deducció: e] poder sob••ehumà c.Je la música. L'escena es féu hahilual a la pinturu ccn\ micagrcga : són molts els vasos ce•·àmies en què veiem Pcrsèfon a que fa un gest benèvol a Eurídice; té O..Ceu al seu costat, i Eurídice és ja tan a fre<: d 'ell, que Orfeu li pol tocaria mà. Sense mirar·, tanmateix , sense mirar ningú, ni P ersèfona ni Eur·ídire. en aqu eU moment, perquè som al regne en c¡uè no es veu , no es pol veure res: el sentit sobirà. i únic, és l'oïda, el de la música i la veu. Al regne dels difunt::;, només hi era permesa la veu. la qual feia mir·ades; eJ que no podia era sostrew·e de la mort, arrabassar algú del poder dels déus infernals. Ara bé: E urídice pogué seguir Ol'feu, que oh tingué el p t·odibri amb la st>va música. El retorn de mo•·t a vid a, un motiu que esdevindrà clàssic en el pensament c•·istià, actuí no es consuma. Perquè mentt·c s'és al n•gnc de la tenebra la prohibició de mirur· roman intacta. Pe•· amor, per cm-:iositat o pc•r una boger·ia momentània (venjança del d éu Dionís?), a ba ns dl' Lt·aspassar en sentit invers la fr·on Lera en u·e f' ls dos mons Orfeu mira Eurídice, la qual , arTahassada ptw Hermes, df'sapareix d efiniti vament. Or·fcu, ara sí que l'ha perduda. El que segueix. del mite ens és més irreJlevant. Després d'Lm intent inútil de tornar a l'Hades, Orfeu s'absté dc l'a mor femení, i és l'iniciador de les pràctiques homosexuals. Zeus. indigna t perquè Orfeu revelava als seus adeptes els secrets que havia vist al món df' l més enllà. el matà amb el seu llamp. En efecte, aquesta era una de les característiques més impor·tants dels cultes òdics.l'explicació r·aonada dc la vida del més enllà. En altres ver sions del nútc, Or·fcu mor d'altres maneres. Per a la interpretació del mite d 'Orfeu tenim un Uoc dt• val01· excepcional del nostre poeta i humanista Carles Riha. És l'inici de la desena Elegia de Bierville, qualificada d'òrfica pel mateix autor: He .~omiat wuú Orfeu. a l~;L porta obertll de l'Ombra tw a ctúsèncio d'espill ha devorat els meus ulls ebris enrar de mit·ar-.se pn el maig turbulent dc les [coses, pels d'nbocar sobre el cel tantes ottrores del cor. Fou això: de sol)te morir al present de puixança i redreçar-me enllà (olt immensament !) dels adéns, pur anhel tot jo i, secreta dins l'clninw. orefla que la desperta i pc>r on tota reviu en l'obscur. Orfeu at:ompan) a amb el seu caut la lira d '.-\pollo, i el podt'r del:, sen:, acords conunou els arbres i lt>s mqut>s d t• l'Olimp. Però també t>ncisa les ft>rc>s . fetilla t'l pen en•. É~ r ambivalència de l'art. <¡llf' pot t>:.ral ar·l«~s piqtws dt'l suhlim, i t>S pot d egradar arribant a t''\.«'t'MiO!' rt>pugnants. Carles Riba ens ho \'a dir finanwnt quan aptmlà que els seus ulls s ' havien mirat «'11 el muig turbulent dc les coses . L'absèneiu d 'espill (•a lu fonanwntal foscor òrfica. Però 1'1 poema lle Hihn ilwo1·pora t>l v1'ssm1L més positiu tll' lmite d'Od"eu quan ens d6na la vivència que mo•·í («'tl rm o :o. ímo rnn seb'1H·ameut no presst>nli l) i fJll«' es l"Cdn-..ça més enllà dt'ls acU•us, par·adoxalmt•.nt., crec, eu aquest món. Riba intcrpt·cl a la vid a. Més avall, c•n u nH t•xpresHió molt justa, el poc tu ens parlarà dc l"'amlligua sendera" tlipositada en Ja nit : " el risc· lunar dt• l'impensable profund". La naturalf'¡.,a d 'Ot-feu Rt> ' ns r evela plenamentl.'n l'episodi dt> l'anuw a Eurídice. Esrriu Riba , a la mutà,.a Elegia O<'M·nu: Tot quant lwt>ia per mi (tprè.\ l'oïda. i , amb ella, com tm començament. /"oc te callet del seu fi, i alt inl'xplicable! tot qunnt, Pelada Eurídice. és únic dins el tcrtnom amb tu f.'tllre la mort i el meu cant, feia un rPmlme immer1s c¡ue tornat•a a la ceu del seu prúu·ep unrt pàt,-ia l'xpertanl .. . L '{mica reulitat que pot salvar Orfeu és Eut-ídicc, cosa t¡ue al final uo reïx a fer perquè Orfeu eB distreu trivialment (l' d ement dionisíac triomfa sobri" l' apoHini ). El mite d.' Euddice és simpl«•ment l'estat dr l'ànima d 'Orfeu , la Sl'va història. Em·ídice êR el coAla l Rnhlim d '0 rfeu, la seva fot·ça arlol·línia dc conct•ntradó, Iu mort defmitiva d 'Em·ídic«• simbolitza l11 min va d«>l sublim , Ja mot·t dc l'ànima d'Or·fcu, la SI'VU caiguda en el trivial , la mirada (pensem en el paral·lcl bíblic de la dona dc Lot), la dispersiÍl dioni'!Íaea. Però Riba no fracassa. Aq1ú la seva E urírlire f.s la pàtria, Catalunya, "'velada Eurídice·· en l'è-pora que el poeta componia les Elegies de Bien•ille. L'aventua·a vital de Riba no és de fracàs, és d 'angúnia: no l'ha aturat amh el dubte de l'aigua negra l'immòbil blanc xiprer de r oblit ... ' l'ba prc¡.¡ la <-rida eternal d c pura tendresa . I de \'Í Ctòria. Com¡wcnsió c·om la dels primers cristians, que vl'iN·cn «>n Orfeu una figura d e Crist. De tola manera. pel que aquí interessa, Orfeu simbolitza prr primer-a vegada a la història la sublimilallle la míasica, <¡ue ens pot traslladar a un món dc mcr avrlla , a un àmbit diví. Des d 'alguna perspectiva , una t·cvclació natural de Déu en aquest món eom les que Uf.HULta BaJJt Pau a la Carta als Romans. Nota I. \nlonio Ló¡wz Ein•. Orígenes de la Poética. SnJamanca, 1980, JlÒ!.(. !58 i 159. I • ¡: - .; 107 ~ l" • 1: f TEM A Musicoteràpia : procés creatiu, procés terapèutic ~ ¡¡¡¡- -r- ~ El 107 ;:¡ ~ • ~ I perPATXIDELC~PO a Musicoteràpia no és cap innovació, en<·ara que els seus fonaments científics es Lt· ohin en ple desenvolupament. L'ús d els sons i la música com a elements fonamentals dd d~senvolupament global de l'individu ha estat emprat en cultures anteriors a la nostra. Tanmateix, malgrat els anys transcorreguts des que l'ésser humà va començar a ordenar els sons que ct·a capaç de produir, ja fos per imitació d'altres éss<'rs vius, ja fos la seva capacitat de creació, actualment ens trobem davant d"un sistema d'educació ben aiJunyat de potenciar la sensibilització i la cr<'ati\ i tat pet· mitj à de r art de la música. L La Musicoteràpia com a ciència La música com a art i la musicoteràp ia com a ciència possibiliten tres funcions importants en el procés d c sensibilització , integració i globalització de l' individu: -L'exploració dc l'univers afectiu i emocional dc la persona, per una banda, i del seu món relacional, per l'altra. - La m obilització df' la creativitat, o sigui, dels sentiments constructius i de la imaginació creadora. -L'alliberament de les diferents formes d'expressió que posseeix l'ésser htm1à. Aquests punts ens acosten a la definició d e la Musi~o tel'àpia sense establir 1ma separació entre música (art) i teràpia (ciència). ''Allò que terapèuticament és intct·essant és el fet de c1·ear música. No és que estiguem tots malalts, en el sentit estricte de la paraula, però sí que patim una certa incapacitat per comunicar ... ''. Aquestes paraules del compositor al~m any Kagen enllacen amb la definició de Musicotf'r àpia; la musicoteràpia és r aplicació científica del so, la música i el moviment, que, per mitjà de l'entr·enament de l'escoltar i l'execu ció instrumental sonora, contribueix a la integració del cognitiu, afectiu i motriu tot desenrotllant la consciència i potenciant el procés creatiu. I així pretén: a) facilitar la comunicació, b) promoure l'expressió individual, e) afavorir )a integració social (Patxi del Campo 1989). Passem breument a explicar respostes fisiològiqu es i psicològiques a la música que ens permetin valor·ar· i determinar els obj ectius d el tractament musicotet·apèutic. A) Respostes fisiològiques Corn sabem, el fenomen ñsic de les vibt·acions mecàni<¡ues (es diu que un cos vibra cruan està realitzant un moviment osciJ·lant respecte d e la posició dc t·cfcrència) és capaç d 'estimular, en deter- r TEM A minades condicions, tres dds nostres receptors sensorials: receptors pròpioceptius, tacte i audició. Sense estendre'm en això, només vull apuntar, que sahent qtJe la sensació auditiva i la tàctil és d'importància bàsica en els processos dt> rehabilitació, resulta imprescindible partir d'una rica estimulació sensorial. Avui la ciència ens permet mesut·ar els efectes galvàrucs de les vibracions musicals sobre la pell, i observar reflexos pupil·lars involuntaris durant l'experiència musical. Els canvis dc la resistència elèctrica de la pell, causats per la música, han estat detel·minats amb electrodes que registren en Ull ga1vanòmett·e les reaccions de l'oient. L'im pacte emocional de la música, per feble que sigui, pot provocar determinades respostes fisiològiques involuntàries, com canvis en el ritme o la rcgularita t de la circulació sanguínia, o el procés respiratori. Els esquemes de ritmes i seqüències musicals estan molt estretament lligats a determinades funcions físiques. En la música hi ha, igualment com en qualsevol organisme vivent, una alternança perceptible de tensió o relaxament, d'activitat i repòs, que existeixen fins i tot en les vibracions d'un so simple. B) Respostes psicològiques f Les respostes psicològiques a una expenencia musical no depenen necessàriamen t de la qualitat de la música, sinó del nivell d'execució. La fantasia, les associacion s ol' au toexpressió tr·obades provenen del que ja existeix en I 'individu: hem dc descobrir-ho i sol ésser-nos revelat per la pròpia experiència. E ls pr·incipa]s efectes psicològics de la música sobre l'individu poden provocar: comunicació, identificació, associació, fantasia, coneixement de si mateix, socialització, autoexpressió. Cal parlar breument de la comunicació, que considero important i bàsica per desenrotllar objectius superiors. El que és tràgic de Ja malaltia és que desencadena sempre aïllament o inseguretat; perjudica els contactes i les relacions nol'mals amb el medi. Molts dels processos perceptius, mentals i. emocionals pels quals J'home es comuruca amb el món són deformats per Ja malaltia. L'home és una totalitat i, per tant, la seva forma de comunicar-se amb el món s'esdevé per canals simultanis. Aquests canals emeten i reben senyals i missatges de maneres conscients i inronscients. Compr·ovarem que el desenrotllame nt de l'ésser humà passa pels diferents sistemes de comunicació en què manifesta el seu jo. Així, doncs, entenem la comunicació com una necessitat d'expressió i de creació; com una necessitat de desem·otllame nt i crcÍÀcment, tot considerant-la corn una ncct'SHitat de mantenir ruta Hl'titud autorcflcxiva i d'harmonització de les vivències pròpies. E1ruilibrar i coordinar els sontimcnts, les vivi'·ncies, el moviment, Jes sensacions, la desinhibi1·i6 i ln sociabilitat mitjançant el joc de l'atenrió pos~ibilila el dest•nr·otllameut de la creathitat, tot provocant sensaf'ions que dl'lcnninen un estat d'ànim i vida dins de l' univer·s pt1rsonal del subj ecte. Aquesta atenció per la nostra part s'ha dc mtmtcrur constant per vivificar totes les manifestacions que siguin evocades des de la realitat interior, i d'aquesta maneJ·a desc:odifi.car. elA diferents miRsn t ges. Pet· això comp l~m amb la pcr·cepció, el pPnsament, el sentiment i la intuïció. En aquesta aetitud "d'atenció flotant " la percepció sensorial ens assenyalarà que passa alguna cosa, el pensament s'cncancgarà d e di1:·-nos què és, ol sentiment ens dirà si és agradable o dcsabrradable i la intuïció ens indicarà d'on ve i cap on va. La teràpia és, doncs, un acte <'t'Pudor en qu(• <'I terapeuta possibilita l'exploració sobt·e un mateix, extra ient les potencialitats del suhjcctc, obstwvant, elabonmt i creant noves sensaciuns que possilliliten nous missatges comunicatius d'acord amb les seves accions i sentiments. Els objectius en Musicoteràpia es marquen a partir de formes i estructures elementals i genèriques del desenrotllame nt bumà i la seva relació amb el món sonor i Ja música: r·itme, melodia, harmonia, vida fisiològica, vida afectiva, vida mt:ntal, acció, emoció, simbol.ització. Dintre de les línies d 'actuació del musieotcru~ peuta podrem trobar tres nivells que s'expressen simultàniamen t: 1) llenguatge sonor (sons, sot·olls, entonacions ... ). 2) Uenguatge corporal (ges tus, posicions, posats ... ). 3) Uenguatge verbal. A partir de l'expt·essió integrada d'aquests tres nivells elaborem i rescatem el paper i la importància del cos i dels son s en el procés terapèutic. E l treball d'aquests tres nivells, es realitza en sessions dedicades a l'expressió ~:~onoro-m u sical i corporal. Les passes que hem de seguir· per aconseguit· la integració dels objectius, són: 1) Relaxament (tracta d'aconseguir un grau de concentració o predisposició al tn·ball). 2) Audicions musicals (es tracta de familiaritzar el pacient amb estímuls sonors va riats, aconReguir un coneixement de les reaccions i actituds pròpies de caê:Iascú i obtenir material que pugui proporcionar dades referides al contingut dc les fantasies dels pacients). 3) Activitat rítmica simple -ecos rítmics, pre- TEM A gunll•s i respostes rítmiqucb- (tenen com a objectiu upt·opar d pat•it•nt a una forma de comunicació, estimulant, a més. la integració grupal). tl) E'-plot·ació d e sons corporals i instrumentals (rccPrca dPis possibles sons provinents d el cos i elf>ls im.tt·umcnt¡; pet· a la seva pobtf>rior utilització C'\":pres:-.iva). 5) Ex ploraeió de ¡;o ns vocals. 6) Improvisació sonoro-musical i dramàtica (uqucsta activitat, a més dc rcsuJtar generalment p laent. uJs nt·ns , permet observar el comportament i uspcctcR dinànlic:s com: conductes estet·eotipades, possibilü nts d'expressió i cr eació .. . ). Perspectives històriques de la Musicoteràpia E n t•l segle XX. {~s a partir de la Primera Guerra Mundial que la música es prescriu per al tractamt>n t cic la upu rosi de guerra, els desordres de lleuguatgf' produïts pet· ferides cerebrals i fin s i tot par àlisi¡;. El 19·11 la Junta ~a<·ion al de Música d els Estats U nhs realitza una enquesta sobre la utilització de la músic·a als hospitals psiqtúàtrics. De 341 consultes es van aconsc::,'l•ir 209 resvos tes : 30 hospitals van conside•·ar que la música era un fac tor recreatiu. 23 la van consider ar factor terapèutic i 134 un facto•· recrea ti vo-Lf't·apèulic. Rll 950 neix als Estats Units la N ational Asociation for Music T h erapy i es cr ea una carrera universitària en aquesta matèria. E l1958 , p1·omoguda peJ.· .Juliettc Alvin, es constitueix a 1a Gran Bretanya la Brillis h Society for Music Therapy. El mateix any es (TCen els cursos especialitzats a l'Acadèmia dt' Música de Viena . Ell 965 , a Buenos Aires. els doctors Rolando O. Benenzon i Julio B. de Quiros cr een la comissió d·es tudis dc musicoteràpia. e] treball de Ja qual porta a Ja t·ealització de les primeres Jornades LlaLinoamel"icanes de Musicoteràpia . Ell966 comen~ a el programa de formació a la Universitat de El Salvador. Actualment es poden cursar estudis universitat·is oficial~:~ de Musicoteràpia als països següents: Argentina, Aust rà lia, Àustt·ia. Brasil, Canadà , Dinamarca, Estats Units, França. Alemanya, Gran Bretanya , Israel, Itàlia , Japó, Holanda , Noruega, Polònia , Sltd-àfrira , Espanya, Suècia i Suïssa . Serafina Poch introdut>ix la Musi coteràpia a l'Estat espanyol i •·enlitza diverses inves tigacions a C<'ntres cl'educació especial. El1977 crea 1' Associació ~:spa n yo l a de Musicoteràpia. TSME-Espanya formà en els seus comeu~aments un grup d·est-udi de music·otct"àpiu (Cristina Madroñero , Pilar Lago, Paloma Camacho. etc.) que va pt·omoure nombros- sos cun;ns, entre d s quals destaquen dos simposis nacionals els au ys 1977 i 1979. EI 1983 es crea a \1tòt·ia-Gastciz el Centre d'Investigació Musicotcrapèutira, Cfut' realitza Ltna tasca divulgativa de la Musicott'ràpia: 25 seminaris anuals (1984-86) per diver'lPS ciutats dt> rEstat espanyol, i creació d'uns fons de docLUnentació bibliogràfica {500 documents) i fonogt·àfica (4.000 registres sonor s) . E l 1985 s'estableixen contactes i intercanvis amb Ji'ran\'a i Anglaterra de~:~ del Centre d 'Investigació Musicotet·apèutica. E l 1986 se celebra a València u n seminari nacional de Musicoteràpia promogut per Fran ciAco Blasco , i a Vitòria-Gasteiz té lloe la primt>1·a trobada intt'macional de Musicoteràpia , a la qual assistt·ixen més de 150 persones, impLLlsada pel Centrt' d' Investigació Musicoterapèutica . En aquesta r eunió es p resenta el primer programa dc Formuc·ió dc Musicoterapeutes de l'Estat espanyol i fou C'l mes de d esembre de 1986 quan comen çà Ja formació de musicoterapeutes a càrrec de rEscola de Musicotet·àpia i Tècniques Grupals, amb t>l supm·t tt>enic i jurídic de l'Associació p er a rEstudi i Tm ebtigació dc la M{tsica.la Teràpia i la Comunicació-'Vlusicotcràpia. Així rna t<'ix , des del juliol de 1987 se cel ebra tots els estius a Vitòria-Gasteiz una E scola d 'Estiu de Musicolt'ràpia a la qual e al s umar el1989 el Pl"imer St'minari E m·op<'n cif' Musicoteràpia gràcies a l'inlc>t·ès df' l'Associar ió de Professionals de Musicoteràpia cfAnglatt>rra en promoure aquest tipus d'experiències a n ivell intemacional. Aquest juliol s' ha cclebr·at a Vitòria-Gastciz el VlJ Con¡,q·és Mundial dc Musicoteràpia i el I Congr és de la Federa<'ió Mundial d e Musicoteràpia, organitzat per J'Eseola de Musicoteràpia i Tècniquf'R Crupals. AquE-st rongrés ha permès als professionals d e la Musicoteràpia estudiar i desenvolupar e:.tàndards en el terreny científic de la professió. La Musicoteràpia no és una especialitat simple. aïllada, amJ) límits immòbils i claraments defmits. La sc\ a naturale~a é::. transdisciplinària. essent una combinació dinàmica de moltes disciplines situades entorn de tres àrees tt>màtiques principals: música. t('ràpia i comunicació. Curriculum de postgrau en Musicoteràpia Prf'n<'nt com a model el pos tgrau que es fa a l 'Escola d c MuF!ir.oter àpia, aquest inclou l'estudi i la posada eu p r àctir a de la Musicoteràpia , en consonància amb una fonamentació i un mat·c referencial tt~òr·i c d 'al'ot·d amb les necessitats delfutur musicotcrupeuta. Prenent com a model l'cstructUJ·a global, conc<'bem la formació com un procés de l'evoluc-ió individual. Mantenint una actitud investí- TEM A gadora, el pla individualitzat permet un enrif)uiment d'aportacions teòriques i/o experimentaJs, i possibilita la posada en com(t d'aquest coneixement adcruiril per cadascú en la tasca grupal. La formació compr èn les àr·ees que especifiqut>m a continuació. 1. Àrea dc Musicoteràpia Didirctica. És or·iontada com una experiència d'autoconeixement i reflexió amb una finalitat centt·ada en el desenvolupament de lE>s potencialitats latents del futur musicoterapeuta. Aquestes són: a) viure les expE"riències que afrontarà e] musicoterapeuta més tard, i alJueUes en què particiJHII·à en la seva tasca pt·ofessional; b) adquirir una p<.•rccpció creixent dc la seva pt·òpia identitat sonora i diferenciar-la dc la resta de persones: e) prendre consciència vis a vis amb les seves pròpies capacitats i mancances afrontades en el context no verbal, rodificant-les posteriol-ment en el context verhaJ, i augmentant la capacitat per· a la globalitza<;ió; d) entrenar·-sc a afrontar· els nusos inconscients no coneguts i tornar· fàcilment a In consciència dc l'aquí i ara; e) promoure r autoconci.xement i el desenvolupament dc la creativitat pt>r mitjà del llenguatge no verbal i musical, carar.tcrístiques del procés musicolerapèutic. 2. Àr.-a musical. Enten~m 4ue un musicoterapeuta ha dc tcnir aptituds i sensib ilitat musicals, i cal valorar l'actitud i el potencial davant la creació sonora (música): a) aprenentutg<' bàsic del codj nmsical en Music-oteràpia; b) tn~baU amb l'instrument sonoro-music:al més utilitzat actualment nnstt·u- mental d'Orff, estructures sonores Baschot, inl:ltruments autòctons, etc .); e·) t•sturli i valoració cic' ls diferents sistemes de pedagogia i cJ·ea tivitat mu¡.¡ical; fl) entrenament audioperceptiu. 3. Àrea dc Psicologia i PNiagogia. Es pr·oposa el coneixement dels fonaments dc~ la conduc:la humana tant e n la seva evolució corn en les patologi.cs que suggercd -xcn intenenció terapèutica: a) c~om·i­ xement dels diferents aspectes de comportanwnt mitjançant l'estudi de Jes teor·ies psieològiqueb actuals; b) <'studi dels comportaments humanA desadaptats pm· conèixer les sev('s causes i avançar respecte de la detecció, eltnwtament i la p.-evcrwió; e) estudi dds enfocaments psicotempèulics i coneixement de la seva apücauilitat; J) coneixement d(• les tècniques que actualment es fan servir en el diagnòstic psicològic (àmhit t•scolar i clínir): e) t·oneixement de les diferents escoles psicològirJU~h i pedagògiqn~>s que es dediqawn a l'estudi dt• Iu romunicac-ió humana ; f) tlinàmil'n de grups. 4. Àr·ea de tè<~niques d'expr·essió i comunicació. A partir de la vivència i t•:..perimentació dc h·s diverses tècrúques. aquesta àrea pretén ampliar Jcs possihilitatb d'expressió i eomuni<•ació dd futur professional. Dins d'aquest!'s s'inclouen: a) Lèrnic¡ues corporals: psicomotricitat, dansa i consri(mcia del moviment; b) tècnjqucR (h·nmiitiques: psicodmma, exercicis gestàltics. etc.; t') tt·cniques plà~Stiques: trebaU sobre la forma i el color: d) expressió i comunicació en d context dc la dinàmica grupal: e) activitats creatives de suport a la Musirotcràpia. TEM A Educar com escoltar per PATXI DEL CAMPO ctualmenl C'ns tt·obem immergits en un " paisatge sonor·" ple d'estímuls que ens t·om-lueixcn a u11 estat d'alerta continu cntr·c l'atcnei6 i la disper sió . Aquesta s' cxplif·a pet· l'entorn acústic i Jes seves conseqüèncjes inJlueixen en f'l desenvolupament de la persona. El tema clau d 'n ixò t'!'! el so i ]es possibilitats que ~s eapttç de dciipcrlar· pet· a l'estimulac-ió de les funcions cogniti ves afct'tivcs i mot1·ius de la comunicació humunn. Continuamcnt comprovem que, des de diferents àmbits professionals (oto-rino-laringòlegs, mcstrt•s, educadors. etc.), se'ns crida l'atenció sohre la pi'1·dua d e contacte en la comunicació i en l'atenció dels nens i adults, com a conseqüència de let:. deficièncie~; auditives o de problemes acústics als llors dc trobada (escoles , hospitals, etc.). Això és molt sct·iós i ha de ser estudiat per diversos professionals, cnll·c els quals els músics i els musicotcrapeutcs tenim un ]>aper d'especial rellevància: l'educació dels sentits. entr e els quals l'oïda és el més impot·tant. És evident que escolLem de molt diverses maneres i que en les diferents cultures s 'escolta de ma uer a difer·ent. El prestigiós professional Mur~ ray Scha fcr ens assenyala en aquesta direcció en indicar-nos: Existeix una diferència entTe el que denominen audició localitzada i audició perifèrica. ¿Per què esfocalit:za, en certs sons i descurem. l'audició d'altres?¿ Potser alguns sons són, filtrats de tal manera que deixen de ser escoltats completamettt? ¿1 de quina ma nera l'entorn aclÍstic canvictnL afecta els tipus de sons que escollim d'escoltar o ignorar? Jo anomeno l'entorn acÍLStic "paisatge sonor", que comprendria el camp total de sons en el lloc en què ens trobem; aquesta paraula és derivada de pai,-;atge, malgrat qu.e, a diferència d'aquell, tto es troba estrictament limitat al que és extern. L'entorn que m'envolta és un paisatge sonor, /entorn que us envolta, lector, és un altre. El.s paisatges sonors del món són increïblement variats , difereixen segons el moment del dia, l'estació de l'any, el lloc i la clLltttra. Actualment són nombrosos els sons que són }Jroduïts per apat·f'lls tec:nològics i ens trobem immergits en tm a poJ.Iució sonot·a en la qual hem de realitzar un csfot·ç important per· poder desenvolupar una escolta activa sense que ens faci mal. Els canvis continus dc l'ambient sonor ens faciliten l'atenció i és per això que hem d 'educar l'escolta a partir d'ensinistrament auditiu dels paràmetres de la música. A iol ~ -! ... !! f 107 Des de la Musiroleràpia podem aportar importants expt>rirncies perquè siguin desenvolupades a l'eseola i en els grups de trobaua. Si acceptem que la Musicotet·àpia és l'art de la salut, podem afirmar q uc els m usicotct·a peu tes són els educadors de l'es(• olta i qne en Ja pràctica contínua de l'estimulació audüiva podem establir els processos d'harmonització que permetin ct·ear una ecologia deJ so. D.- man<-ra pràctica suggerim als lectors que r ealit:ún una sèt·ie d'exercicis que els permetran establir· mw cartografia de la sonosfera en la qual es troben immcrbrits, de tal manera que puguin canviar t'ls hàbits sonors que perjudiquen la salut i estimula!· els ambients sonors que ens ajuden a mantenit· la capacitat d'esrolta: J) Anoten tots els sons que escolteu sense fet· cap esfo rç t'SfH'(·ial d'atenció. 2) Dividiu t'ls sons en tt·es categories: sons naturals, sons humans i sons tecnològics (produïts per màquines). 3) Dividiu Ja llista en sons queproduïuique han estat produïts per altres persones. 4) AssC'nyaleu els sons que són intermitents i els sons continus. 5) Assenyaleu 1ambé e n una altra llista els som; agradaulcs en con traposició als desagradables. (AqttcStl:l exercicis esta n trots d'una pt·oposta r('alitzndn pd professor MutTay Schafer per establir una cducadó mitjançant el so.) Un cop fets aquesta exercieis, comenceu a c1·eru: el vostre propi paisatge sonor i ('Ompt·ovareu com lentamen t obteniu una rnmora important en la vostra salut. MUSICALIA R E T R A T La refinada discreció de Gustav Leonhardt Després de més de quaranta anys d'activitat musical, les interpretacions de Gustav Leonhardt, com a clavicembal-lista per excel- lència, organista i també, darrerament, com a d irector, han assolit un grau únic de maduresa, una maduresa que es correspon amb una saviesa penetrant, discreta i lúcida. Pioner dels nous moviments d'interpretació de la música antiga, continua essentne una referència obligada per a les noves generacions. En demanar-li una entrevista, remarca que ja ha tingut, el dia anterior, una trobada amb la premsa, però accedeix, en un cordial gest d'amistat, que ~ E s obligat preguntar-li, en primer lloc, quin procés va seguir per arrenglerar-se en les fües dels conreadors més engatjats d c ]a modalil a t de la música antiga. Evidentment han exjstit unes afinita ts lcmperamentals . Potser van p <'sat· també motivacions de tipus religiós, pat·ticu- agraïm, i també amb una certa resignació. Per a ixò volem recordar unes para ules seves, publicades en una entrevista recent, concedida a un altre mitjà especialitzat: " He esdevingut músic per no parlar. Quan toco, expresso tot allò que puc de la música que interpreto. Si això no funciona, si no és suficient, totes les paraules no serveixen de res. Si això funciona, tam~ poden afegir res més. No es pot descriure la música. Jo puc parlar als meus deixebles per orientar-los, però només em puc adreçar al públic amb la música. Quan sona, la música diu tot allò que ha de dir. Les paraules no serveixen de res". opinions recollides per M. LLUÏSA CORTADA !arment en el seu acostament a la música d e Bach , clel qual , l' an y 1968, va representar·-ne la figura en una pel.1ícula de J ean-Made Straub , La crònica d 'Anna, Magdalena Bach ? - En realitat , no ho sé pas. De jove havia escoltat molta música de Bach, de Handel, de Telemann ... i em sentia més identifi- cat amb aquesta classe de música que amb la música romàntica o rnoclerna, amb Schubert, amb Brahms o amb Debussy, per exemple. t1 partir d 'u,n moment vaig sentir estretes afinitats amb Bach. Això mai no se sap, però jo penso que el component estric tament religiós no va ser deci$iu a l 'hora d 'escollir a.qnest camí. El MUSICALIA R meu pare era religiós, i jo mateix també ho sóc. Ell era membre de la Societat Bcu·fr. que tenia un grcw Cor, similar al vostre Orfeó CntaUi. 1lllí escoltava cada any la Passi<'> sf•gons sant Mateu , en l'estil propi d'aquells temps: i això era -ah ! ... -fantàstic. m'impressiono va. -Sovint vos ! {~ ha manifestat la seva prcd iiC>cdó f• nvers l' ensenyam(ml. Quin hrdunç podria fet· dels seu s dcixchll•s i dP la seva lasca pctlagt•gica en genet·aJ'? -A ni ue/1 indiuidual, cada deixeble és diferent; alguns són nwlt interessants, altres menys. Però, perfer un balanç de la meva activitat en aquest terreny en els da1·rers trenta a nys. haig de dir que l'ensenyament fra canviat radicalment, perquè avui qualsevol jove està completament familiaritzat amb els fonaments teòrics de la interpretació de la música antiga. És a dir. ubans calia explicar què vol dir articular, com s 'Iran rle realitzar les ornamentaciofls, quines eren les foTI ts, etc.; i avui tot això ja està assimilat, tots els joves ho coneixen, i l'acció del mestre només pot tenir per objecte el terreny ctrtístic. Per això, jo ja no clono p ràcticament cap curs, perquè, abans, els cursos de música antiga tenien encara ww finalitat pràctica: es podia donar informació; ara ja no poden tenir una fmalitat científica, ja que no hi ha cctp ciència a ensenyar, ni es poden transmetre coneixements; només sintetitzar-los i ordenarlos per realitzar alguna cosa artística de valor. I, en un eTLSenyament, això és tan difícil! Si un deixeble no és artista per naturalesa, no hi ha res a fer; i els que Ito són ja no necessiten aquestes orientacions. De manera que avui, en música antiga, el mestre é.s sempre innecessari. R ealm ent és així. -Quina sensació té vostè quan un dcixeh.Le que coneix i aprecia, a mb L'afan y dc s ingul a r itzat·-se, posa en Jll'àcticu idees agosarades, ext remades i, fins i tot, de vegades, aparentment [rívoles? - Ell pot fer ltllò que v ulgui; els E T R A T ... Leonhardt participà el 1 968 al film cie l e an·Marie Straub La crònica d'Anna Magdalena interpre tant Bach deixebles, en un moment determmat' han de seguir el sen propi carni; és una cosa, que, personalr'!ent, ni em molesta ni rn 'qfècta. Es més, potser sóc jo que no sóc prou extrenwt. - P e1· què La gt·an rcvo.lució en el domini de ]a inlct·pt·etac·ió cif' la música antiga no ha vingut d'Alemanya -un país d'un passat musical tan emblemàtic- si nó d ' H olanda? És que les estructures musicals alemanyes esta ven més estancades. eren més rígides? -Molt; les institucions, els conservatoris alemanys, eren molt rígids. En aquest sentit, els holandesos son més Lliures, tenim una manera cle pensar més individual i no ca l sempre que fem allò que ens ha estat dit! - En els darret·s anys, el món de ]a música antiga h a evc>lucionat molt. Es pot conjecttu·at· <:ap on va? - lla evolucionat tremendament. On es dirigirà, no ho sé. Jo no puc llegir el.futnr. -I aquests can vis vet·Liginosos són fruit de nous dt•srobriml'nts en el terreny de la in vestigació musica l o, simplement, formen part dels mateixos canvis de l'home, de la societat, del món d'a'? vtu. - }ah e dit, en parlar de l'ensenyament, que la musicologia ja no és capaç de molts desenvolupaments, de descobriments espectaculars, de nous avenços; en a qu es L terreny, gairebé ja s 'ha fet tot; i, en aquesta situació, el que és important per a un intèrpret és fer música, mú~ica normal, amb el suport de la gran qtwntitat de coneixements de què disposem. -De fet. l'hjstoricisme. la man ia de la reconstrucció arqueològica, és una utopia? -És clar, en la música no hi ha res que sigui completament ínarnovible. - Pet·ò, d'alguna manera, estem lligats per una tradició ... -La trr.tdició és un m iratge, no és absoltLtament res . La tradició de Bach es va trencar, va estar interrompuda durant molts anys després de la seva mort. 1, si volem entendre el problema amb un exemple més recent, podem dir, MUSICALIA R E T R A T pseudo-històrica de Bach , tal c:om elt·a l'eure Mendelssolm, no té cap t•alor m •ui. En aquell temps eu tenia molt, el tenia tot: at•ui, cap. - Po tser· tol ai'ò respon als inlt•n •sl'ob de ]es firmes djscogràfiqm•s. qut· necessiten fer· coses n o\' t>S, per· dt!fensat· tm mN·cal f'OJU<'f"C'ia] <'li rm moment en q u l' j a lot s'ha fe l. A propòsit, pt•nsa lJUC «' I nuwimt>nl de la música antiga, que originàriame nt tenia Utul dimensió -rom ho cliria?unu mit·a t'tològica, a•·u ha entrat lamh(· t•n una clinàmica comm·c·iul, ma tc•riaüst a, du r·alne nt comJWlitiva? (C us Lnv Leonha nlt, d espr{·s dc la sa nta indignació que acaba d«· ma nifes tar , t·rconducix t'i di àleg, aml> un somriure , c ap a un l'lima m(•s relaxat. amb un finíssim St'nlit rfe (' humor. ) Gustav Leonhardt en la seva darrera visita a Barcelona on dirlgt el Cor de Cambra del Palau deia Música Catalana (també a la pàg. 35). posem p er cas, que totes les orquest res simfò niq u es el'a ba.ns de la guerra , d e 7930 n /940 i, fins i tot de l'etapa posterior de Fttrtwiingler, tocaven de manera absolutament diferent, de com ho fan avui les m a teixes orquestres (ho podem comprovar en els documents discogràftes). Avui es camina tant, de p ressa! Encara qtte no sempre PI/S 11 'adonem. O sigui que no es pot parlar de tradició. I jo penso que això és bo, que cada músic ha d'intentar entendre de nou les obres que interpreta, per comptes de dir "jo faig això perquè ho he après així, perquè m ïw han dit els meus mestres". I els alemanys Iran seguit durant molt de temps aquest camí: això es .fa així perquè ho feien els m eus mestres , i no es pot fer d'altra numera. ActZLalment, rt Alemanya,, aquesta, actitrul ja com en ça a. ca nv iar, i les coses comencen a a11ar u11a, mica millor. -Una firma cliseo¡,,...·àfic:a ha cnregistt·at darn•r·am ('lll la Passió segons sant Mateu en Iu versió d e Mr nd«>lssohn. La ('Onei.x ? (Aquí esclata Ja t1em a dc G ustav Leonha•·dt, amb una conlundè u cia in usila da . ) -Això és p ervers! No es pot.fer e d cap manera; no només és equivocat, sinó absolutament cínif·, deplorable! F.li ha moltes coses més interessants a f er i és molt rnés posititt atendre 's a les deu/es pròpies del mateix Bach . Meudelssolm va ser "naïf'', jo no ooldria dir estúpid, perquè ell va viure en una altra època, rwa època que ja lw acabat, però nosaltres hem ema t molt més l/ uny en els coneixements h istòrics i en la valoració de les coses importants. -És una paradoxa curiosa el fet que. si Ull dü·rctor ft>s. Avui, aquestes coses perinjr·iativa pròpia, tothom s'estiraria els cabeUs, menlt'e que s i «'I maLeix eR legitima amb e] pretext del la seva significa ció " històrica ", ulc:;hores tot s'admet, tot passa ... -]o nom 'interesso per aquesta dimensió " històrica ", que considero absolutament mal/ ('(1da d'interès, sinó només per allò que té un valor; i una audició - La corrupció també pot ser en els ecologistes, no ha de ser pas priuati va dels polítics. (1 c·onlinu a ir·onitzant.) Abans tot era pur, pur, pur ... verd, verd , uerrl ... - Però vostè r epresenta una excepció f'JJ utruest món de l'e rol ge competitivitat. No té cap agent i , maig rat que h a realitzat una tl iscogra fi a impo r·ta n t i copiosíss imu, no se Rent feliç e nregist•·a nt (no fa pas ga ire ha d eclar·at qne "en el concert, h om pot a rriscar , p t>rquè és el moment d e fer-ho. obLa d a m en t . es pol exagera •· un d<•ta ll. perq uè només cal fer-ho en aquest ins tant, una sola vegad a ; nwnlre que aquest mateix gest. enrrgistt·at, esdevé t·idícu] ". També ha comparat un estudi de gt·avacíó amb un hospital). És que no se sent nna mica cstranget· en aquest món d 'avui, ~ ..• -~ ~= ii.l 107 Lan edspat? -Absolutament. Jo faig una altra cosa. És cert que, avui, hi Ira LLI/ ¡ní.blic per a tot. I jo, amb el que faig, sóc proufeliç p er no tenir necessitat de prendre cap contpromís, puc ser lliure de fer només allò que m 'interessa, que em motiv a. im 'aporta alg una cosa positiva . o tols els rnonals poden tenir aquest pr·ivilegi ... 37 157 MUSICALIA PRE-CRÍTICA Liceu, compà s d'espe ra en al,a per RRMC A I ~ • ~: iir1 107 38 458 l'escrit de presentació de la temporada anterior del Gran Teatre del Liceu esmentàvem el ter me " pont" com a indicatiu d ' una situ ació latent de provisionalitat centrada en l' inacabable fa ctor "obres d e r cfor·ma i ampliació" . A l' acte de presentació de la temporada que ve, el director general del teatre barceloní, Josep Caminal, feia esmen t a " massa temps instal·lat en la transitorietat", expressió amb la qual confu·mava Ja disposició decidida i enèrgica a tt·encar amb l'actual i ja massa dilatat moment, mentre que situava per a finals del ja passat mes de juliol l'establimentd'un catendat-i definitiu, i operatiu, i per tant vinculant, a fi de fer front als reptes establer ts per la casa. Tanmateix, aquesta dimensió dc transitorietat que ofereix la temporada vinent ha de ser r elativitzada atenent a una sèrie de factors que trenquen en bona mesura amb paràmetres més o menys instal·lats o acceptats . És el cas, per exemple, de passar d'una mitjana de 6,1 representacions per títol programat a 7 ,4 , salt qualitatiu molt important. O bé que s ' hagi passat de 16 a 28 representacions fora d 'abonament, cosa que fa que el 41 o/o de l' oferta sigui atesa a l ma rge de l'abonament. Són aspectes, creiem, d ' una significació prou important com perquè siguin tinguts en compte, als quals s'afegirà el fet de l'inici d ' una nova dinàmica d'accés a les localitats que mereix un capítol a part. En definitiva, tots són fa ctors que mostren, fins i tot enmig d 'un clima d e compàs d 'espet·a com el que s'està r ecordant, una clara tendència a l'alça, confirmada també pel fet que es manté un nivell ocupacional del teatre molt To m a la Grube rova (foto: Bof ill) elevat, quasi al límit de les seves possibilitats logístiques, amb 108 sessions. És en el pla estrictament artístic on l'esmentat caràcter s'acusa més. Així, hom pot parlar realment d ' una temporada que, essent bàsicament important, acusa les conseqüències de la dificultat d'actuar amb previsions a llarg termini, fet que obliga a un sobt·eesfot·ç d'imaginació per lligar un enfilall de propostes al més su bstants possible. I en aquest sentit cal remarcar que els resultats són prou satisfa ctot-is. En total s'oferiran nou títols de característiques força diverses. Juntament amb tres o quatre de gran repertori - Don Garlo , Lucia di Lamrnermoor, Fedora i Turandot-, i també l' única aportació wagneriana, Der jliegende T-Iollêinder , hi apareix u na obra d 'acceptació menys generalitzada , com és el cas de La fiUe durégiment, mentre que la lírica del segle actua l té una suhstant r epresentació amb tres títols: Mathis der Maler de Paul Hinde- mith, Peter Grimes de Benjamin Britten i Reigen de Philippe Boesmans. Tots tres títols tenen la condició d 'estrena al Liceu, essen t digne d 'esment esp ecial el segon, que ja és un clàssic de l'òpera contemporània . En el capítol d ' absències hom pot anotar com a més destacades la de títols de Rossini, Bellini i Mozart i tot el gran reper·tori francès . P el que fa a veus, autèntic punt d e màxima atracció, l'oferta és importan t en termes generals. El t·etorn de Josep Carrera s a l'escenari liceístic en w1a representació operística pot representar el moment més tr·ansccnd enl d e la temporada. E l tenor barceloní protagonitzarà una versió de Fedora que pot ser molt important, juntament amb -ni més ni menys- Mirella Freni. Edita Gruberova, el nou gran ídol dels afeccionats liceistes serà un altre gran atractiu d e la temporada . Interpretarà els dos títols donizettians, Lafille du régiment i Lucia di Lammermoor, aquí encapçalant un dels grans repartiments que oferirà la temporada. Amb aquesta gran soprano actuaran Alfredo .Kraus - u n r·etorn tan important corn sempre desitjat- i el badton menorquí Joan Pons. Un altre gran repartiment, sens dubte, serà el de Don Garlo, que aplegarà Jaume Aragall, Dolor a Zaj ick , Simon Estes, Eugenie Grunewaldi Stefano Palatchl (que compartirà amb l'esmentat Simon Estes el paper de Filippo li, sens dubte el seu t·epte més important al Liceu). També rep artiment de gran relleu és el dc Turandat, que comptarà amb protagonistes tan importants com Eva Marton i Gwyneth Jones compartint el paper protagonista, juntament amb Stefano Pa- MUSICALIA PRE·CRÍTICA latchi -especialment actiu al llarg de tota la temporada barcelonina-, Nicola Martinucci i Verónica Villarroel. Un altre nom per des ta cal· és el del tenor holandès Jan BJinkhof, que ser·à l'intèrpret principal de Mathis der Maleri que va actuar de forma especialment r ecordable a la darrera producció liceística de La dame de pique. Atesa la línia d e proposar veus encara no consagrades però amb unes considerables possibilitats de pt·ojecció que està imposan t - feliçment-la direcció del Liceu, cal anotar noms com els d e Lisbeth Balslev, Senta a Der jliegende Holliinder; de Karan Armstrong, Ursula a Mathis der Maler; Giusy Devinu , Lafille du régiment; Sumi Jo, Lucia di Lamrnermoor; Vladimir Cher nov , intèrpret d el paper de Rodrigo de Posa a Don Carlo. I finalment el jove tenor barceloní Josep Bros, que compartirà amb Kraus el protagonisme en Lucia. Noms ja ben coneguts a casa nostra són Enric Serra i Glòria Fabuel - Fedora- , Fernando d e la Mora - La fille du régiment-, Ana María Gonzalez i Josep Ruiz - Turandot. Pel que fa a batutes, Uwc Mund dirigirà dos dels títols alemanys - Der fliegende Holliinder i Ma this der Maler. Richard Bonynge serà el responsable de la parcel·la més específicament belcantista - les dues òperes de Donizetti-, David Robertson -director d c 1'Ensemble Intercontempor a inserà el responsable d e la versió de Don Carlo; Paolo Ohni, ben conegut a casa nostra, dirigirà Turandot i Gustav Kubn , un nom pt·esligiós també conegut al Liceu, dirigirà Fedora, tot completant un d els quadres de directors més important que no s'hagi vist mai en cap temporada liceística. Cal fer esment que dos dels títols que s'oferiran, Peter Grim.es i Reigen corr esponen a produccions pr·òpies de la Companyia del Théatre Roya] de Ja Monnaie, que aportarà tot l'equip utístic excepte l'or questra. P el que fa a produccions des- Muntatge de Fedora (foto1 Bofill) taca el protagonisme important qu e hi ocupa el mateix Gran Teatre del Liceu , j a sigui com a r esponsable màxim o únic. ja com a coproductor. Fedora serà ofet·t en la versió q ue es va estrenu l'any 1988, amb djrecció escènica de Giuseppe dc Tomassi i escenografia de Ferruccio Villagrosi. Mathis der Male1· és w1a producció d e l' ÒpCJ·a d c Bedín amb col·laboració del Teatre del Liceu i de la qual és autor el prestigiosíssim Gotz Friedt·ich. Don Carlo és una col·laboració entre el Teatro Bellini de Catània i el Gran T eatre del Liceu; Peter Grimes uneix els esforços del nostre Teatre i de ia Monnaie i , finalment, Lucia di Lammermoor és una coH ab01·ació del Festival Donizetti de Bergamo i el Gran Teatre del Liceu. Dues òperes - Don Carlo i Lucia di Lammermoor- s'oferiran den vegades (una nova fi ta quantitativa); Turandot, nou vegades, Derfliegende Holléinderi La, fille du régirnent, vuit; Fedora i Mathis der Ma.ler , sis, i Peter Grim.es i Reigen, cinc . P el que fa a •·cd tals o concerts lírics cal destacar l'insòlit protagonisme de la veu d e mezzo~so­ prano , amb la pt·e ència de cinc conspícues r epresentants d 'a- questa rorrla: Elena Obraztsova, Cerilia Bartoli , Kathleen Kuhlmann i Olga Boeodina , que actuar an acompa nyades al piano, i Frederica von Stade, que can tar à comptant amb el supor·t de l'orqucstt·a d el teatre. Altres r ecitals lírics seran els d el tenor· Siegfr·iccl J er·u salem i el del h aríton Hcrman n Prey. Quatre recitals de cover complet:u·an aquest capítol amb u n total d ' una dotzena de concet·ts. Pel que fa a concet·ts simfònics, se n'oferiran cinc amh una dedicació exclu iva a obra de Richar·d Strauss, amh intet·pretació en t1·c d 'al tres de la Simfonia dels Alps i la integral de cançons per· a orquestra en dos concerls que comptaran amb la interpretació vocal d ' Anna Tomowa-Sintow, Dawn Kotoski, Gosta Wiuber g i Gabriele Schnaut. Queden pendents d e confirmació una col·labor ació amb els Jocs Olímpics d'Hivern que se celebraran a la ciutat noruega cie Lilleha rnmer l' hivern que ve i una altra amb el Teatre Lliure. La pr·imera podria ser una r epresentació d c Peer Gynt , la cabdal obra d 'Edward Grieg sobre el drama de llem-ik Ibsen , i la segona el muntatge de l'òper a The t11 rn of screw de Benjamin Britten. 107 MUSICALIA PRE - CRÍTICA Nova via per a l'adquisició de localitats E 3 . et. -! n el ruar·c d ' una línia de col-Jaboració àmplia cntrf' la Caixa d 'Esta Ivis i Pensions de Barcelona i el Cr·an Teatre del Liceu, ea l fer esment especial a un arord que està destinat a tenir· una considet·ahle transcendència. Es tracta de la posada en fw1 cionament d ' un ser vei. informàti.c mitjança nt el qnal qualsevol afeccionat podrà adquirir localitats per a les repr esentacion s i els co nrcrts q tte programa el t<>a tt·e sense cap més tràmit que r·<'cón·cr· a un d els terminals de Sen iCaixa . Hom hi trobat·à dc forma absolutament clara la disponibilitat d 'entrades i, <·onsegüentment, podrà adquirir les que li convinguin mitjançant l'ús de la corresp onent targeta mabr:nètica p ersona I. Això suposa, elit dc forma planet·a, t¡uc entra en fwtcionament un ser vt'i de taquilles que funciona permanentment tots els elies dc l'a ny les vint-iquatre hores del dia. La transcendència d'aquest ser vei r·au en el fet que tren ca un fatalisme atàvic i enormem ent estès arn•u, segons el qual molts afc(·cionats i potencials afeccion a ts renuncien exr)llcitamcut a la possibilitat d e gauclir dc Ics pt·opostes del Teatre del Liceu , p erquè consideren impossible o profundament dificultós adquirir localitats. D' aquesta manera . per tant, s'obren les p ortes a una projecció pedt>ctamE"nl fluid a i transparent dc l'oferta del teatre operístic bar·cf'loní, en unes condicions còmodes i sense cap mena de dilïcuJtat. I això val per a tol l'àmbit català i també estatal , ja que el servei ha d ' abastar· en el temps el ma1·c d<' pr·csènria geogràfica de l'entitat d'estalvi esmentada. Els acords entre el Gran Teatt·e d el Liceu i la Cai.xa d" Estalvis i Pensions de Barcelona afecten també dos crèdits esp<"C'ífics. Un p er u n impot·t de 1 .250 mi(jons de pessetes està d estinat a cobrir l'incr·cmcnl dc dèficit acumulat que es va p1·odtLir entre el momenL en qnè aquest dèficit va ser assumit pet· les institucions responsables dc la gestió i la seva assumpció efectiva. Aquest crèdit serà atès mitjançant els pressupostos ordinaris d e gestió del Consorci del Gran Teatre del Liceu i té una durada de den anys . Un segon crèdit, de 500 milions, també s ubscdt ara , afecta disponillilitats dc Lr·esot·cri a immediates ... • ~: ;.¡ 107 LLIGA REUMATO LÒGICA CATALANA e/ d'Enric Granados, 114, prol.1 o. bis 08008 Barcelona Tel. (93) 415 33 88 40 460 MUSI CALIA PRE-CRÍTICA OCB, una programació de gran atractiu perRRMC L a programació d'un aplec molt ampli d'obres dc gr an atractiu constitueix u u dels trets que criden més 1'atenció de la temporada pròxima de l' Orquestra Ciutat de Barcelona. Pel que fa a la seva configuració, és sensiblement igual a la passada, amb 24 p r ogrames i un total de 66 concerts. Un dels programes serà interpretat per L'Orquestra de V alèucia - dies 26 i 27 de març , en l'avinentesa d ' una gira que realitzarà la formació bat·celonina a AJemanya. L'absència del dü·ector titular marcarà aquest cicle, que comptarà amb el concurs de disset directors, que es r epartit·an els 23 programes que oferirà l'OCB. La dada resulta ben indica tiva. Malgrat tol, els dirigents de la nostra orquestt·a ban intentat que uns directors concrets tinguessin una p1·esència especialment dilatada al seu davant, a G d'aconseguir uns mínims de contimütat, o uns períodes concrets en els quals es pugui dur a terme una tasca més consistent que la pròpia d'una actuació fugissera . En aquest sentit destaca el protagonisme que ha d'assolir l'antic titular, Ft·anz-Paul Decker , que dirigirà 4 d els p rogr ames, ultra 3 concerts que haur·à ofert el mes de juliol a Galícia amb motiu de les celebr·acions del Xacobeo. Per la seva part, el director fnncès Scrge Baudo dirigit· à l'orquestra en 2 concerts seguits -números 14, i 15. Edmon Colomer dirigil·à I' OCB ta mhé en 2 concerts, a més de la git·a esmentada a Alemanya i Set·giu Courissiona ho farà una vegada, ultra 3 concer·ts: a Lleida , Pollença i Reus. E l valencià Enrique Gar- .t• s: 107 !! ~ • 1: Serge Baudo dirigirà I'OCB cía Asensio dü-igirà 2 concert s seguits, 10 i 11, i així s'acabarà dc con.figm·ar una línia d 'actu ació que té com a finalitat , en definitiva, salvar de la millor maner·a possible la problemàtica del a fal ta d 'una línia conductora pcrsoJ nalitzada. En el capítol de directors, ral destacar també la presència del veterà i important músic que és Kw·t Sanderling, la del dir·ector· italià actual titular de l'Or·questra Nacional d'Espanya - Aldo Ceccatto- i la del r usso-israe)j à Gary Bertini, i la del barceloní Salvador Mas. Hom pot considera r corn a plenament satisfactori el nivell general dels directors presents en aquest cicle, obligadament dc transició, en esper a que hom emprengui una línia d'actuació concr eta pel que fa a la titularitat -forma que no sembla actual- ment massa estimada a les instàn- cies di1·cctives de I 'Institut Municipal dc Música de Barcelona- o en definitiva a algun tipus de r esponsabilitat específica en el pla ar-tístic. Pd q ue fa a solistes, l'oferta acusa la matisada línia regressiva ja apuntada en edicions an teriors. Cal d estacar, tanmateix, noms com els d el pianista basc Joaquín Achúcarro, el violinista A{,rustín Dumay, el pianista Jloracio Gutiérrez, el violoncellista Antonio Meneses i el pianista Misha Dichter·. Juntament amb ells, una repr·esentació local integrada pels pianistes Ramon CoU i Albert Guinovart i membres de solistes de la mateixa OCB , com és el cas del clarinetista Lan y Passin, l'oboista Disa English, Ja fagotista Sílvia Coricelli i el trompa David Thompson . I MUSICALI A PR E -CRÍTI C A l -! ... • ¡: La Co ral Cà r·mina tornar·à a ser cor col·laborador i iutcrviJldrà en tres eoncerts. el mÍ's important dels quals pel que fa a la seva pat·ticipació , serà el darTer , amb So11ulÍ d'una nit d 'estiu de Mendt>lsohnn sota la direcció dc Salvador· Mas. En conjunt, es tracta d ' un a programació cat'acteritzada pet· l'eclecticisme; -cal obser·var· que vint-i-quatt·c programes veura n la presèn(·ia de quasi cinquanta composi tor·s, xifra pron eloqüent de la varietat de l'oferta. Cal destacar també que disset dels programes inclouen obres de compositors ratalans, amb tres estrenes. La presència fot·~a acusada de música d el segle actual no minva geus l' atr a(!tiu , en el sen tit més espcNacular del termr, del conjunt de l'oferta. Així, aJ lla rg de la temporada es podran escoltar obres tant de gran repertori com les Simfonies m'u n . .3 i 7 i el Concert núm. 1 per a piano , dc BeetJ1oven. La Simfonia fan t à s- tica d ' l lèc tor Berlioz, Les Dnnses polovtsianes del Príncep lgor de Borodin. Les Simfonies núm.. 2 i 4 i el Concert per a piano núm. 2 de Bt·a hms. El Concert per a violoncel de Dvorak. Les Simfonies núm. I i S de Mahler. L'esmentat Somni d'una nit d'estiu de Mcnclclsohnn. La Simfonia concertcmt i Simfonia "París" de Mozart. Els Concert núm. 2, respectivamen t per a piano i violí , de Prokofiev . R apsòdia sobre u11 tema. de Paganini de Rakhmà ninov, Alborada del Graciosa, Concert en sol major i Sherezade de Ravel. Sherezade de Rimsk yKot·sakov, el Concert núm. 3 per a violí i el Concert per a pia no de Saint-Sacns. Sirnfonía núm. 3, Renana dc' Schumann, les Sim.fon ies núm. 7 i 15 de Shosta kòvi tx i finalment Mort i transfigumció d e Strauss i Simfonia núm. ·1 d e Txaikovski, i la Simfonia n!Ím. 8 de Bruckncr. Juntament amb aquestes obres s'h a de fer esment d ' altt·cs títols d ' un considerable interès i d ' allicients cspecüics. És el cas del Concert per a violí d e B arber, La boite a bijoux de Debussy, Mosques et bergamasques de Faur é, Foixcwes de Rafael Ferrer, Concert p er a piano i orquestra de Ger·shwin , Biofonia de Joaq uim Homs, The Sea Hawh· i Schauspiel-Oberture d e Komgold , Simfonia ntím. 1 de Martinu , Les offra ndes oubUés de Mcssiaen, Concert p er a clarinet de Nielsen. lnvenzione Concertata de Petrassi i La nit transfigurada de Schonberg. Amb un total de 9.000 abonats la temporada anterior i una mitjana d 'ocupació absolutament privilegiada amb el 95%, I'OCB viurà una temporada sense gt·ans sobt·csalts, probablement, tot espet·ant que el 1994-95 ofereixi respostes a interrogants que planen en aqu<'sts moments i que poden ser tan plenament impor·tanls com la disposició del nou auditori. 107 AJUNTAMENT DE LLEIDA, MEMBRE D'HONOR DE LA FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ PALAU DE LA MUSICA CATALANA ~ 42 462 L'Ajuntament de Lleida s'ba incorporat aquest mes de juliol com a Membre d ' Honor de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana amb Ja firma d'un acord de palrocini d'aquesta enti tat fins l'any 1995. El protocol de col·laboració, el vao firmar l'll·lustre. Sr. Antoni Siurana i Zaragoza, Alcalde de Lleida, i el Sr. Fèlix Mi llet i Tusell, president de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Gràcies a aquest acord, els ciutadans de Lleida es beneficiaran de les campanyes «Les Escoles al Palau». de visites arquitectòniques en grup i d'assistència al cicle de concerts «Els diumenges al Palau». un acord que farà possible, a més, un intercanvi entre agrupacjons musicals de Lleida i les agrupacions pròpies de l' Orfeó Català. MUSICALIA PRE-CRÍTICA Palau 1 00 porta el Concentus Musi cus perRRMC actuació del conj u nt vienès especia li tzat en música antigu Concentus Musicus constitueix la nota més destacada dc l'o ferta de la tercera temporada de Pala ul OO, que promou la Fundació Orfeó Ca talà-Palau dc la Música Catalana . La formació que dirigei.x l'likolaus Hat·noncout·t €-s considet·ada una de les més importants del continent en tt·e les que s'han dedicat a l repet·tod p t·c-clàssic amb ct·iteris històt·ics. La St"va trajectòt·ia, plena dc cohet·ència i t·igor ha atorgat al Concentus Musicus i al seu director u n prestibri acusadíssim, i les seves versions (ja sigui en concert o bó mitjanç~ ant la seva impressiona nt cliscografia) constit'udxen autèntiques t·eferències obj ec:tc: de consideració pet· crítics, afccüionats i professionals . Dart·erament Han1oncout·t h a ampliat el r epertori vers el món més decididament clàssic, repet·tori que ta mbé és abot·dat sobre la basc d e cr itet·is del màxim rigor in tel ·leNual. El pt·ograma q ue ofet·irà el dia 21 de febrer estarà format íntegr amen t pet· obres dc Fr·anz Joseph llaydn. En total , Pala ulOO ofereix setze concet·ts de canlcterístiques força variades i d ' un elevat niveU qualitatiu i in teri-s. Repertori simfònic i simfòujro-coral, virtuosisme instrumental i, final ment -a mll u.n protagonisme for ça acusat-, grans fi gLU:es d e la Lírica int egren u na pt·oposta absoluta ment impo rtant. Tres noms d e gran preslibri ocupen la pat·ceJ.la vocal. Dos d'ells actuen per primct·a vegada al Palau de la Músic·a; es tt·acta L ' Raimondi debuta al Palau del baix-baríton italià Rnggero Raimondi i de la sopt·ano també transalpina Mit·ella Freni , que oferiran sengles concct·ts (h•stina ts a constituir esdC'vC'tÜtnC'n ls importants . La mezzo-sopt·uno espanyola Teresa Ber ga nzn constitueix el ter cer gran al·licicnl d ' aquest apartat lan cabdal, ca l in sistir-hi , en el cicle. La Filharmònica d 'l srael amh el seu titular Zu.bin Mchta ui capdavant encapçala en un lloc dC' privilegi l' aporlació simfònica, que integr en també fot·macions del prestigi d e l'Orquestt·u de Ja Ràdio de Berlín , diribrida pet· Vladimir Ashkenazy , la Royal Scottish Orchestra , que intet·pretarà la sempt·e ben acolJida , per espectacular. No ven o dc Beethoven amb l'Orfeó Català, sota la direcció d ' un músic d'una gran solvència, Waltet· \Vellcr·. Aquest constitueix un dds pt·ogrames més a tractius de tot el cicle. En l' apartat orctuestra l s' ha dc fer esment també de l' ~I Cllla(·i ó de l' Ot·questra df'l Moza rtoum de Salzb1rrg i del'Orqncstra Simfònica de Rússia , dit·igida per la seva titular Ver onika Dndarova. Un capítol a part forma la d oble actuació de l'Orquestt·a Ciuta t d e Barcelon a , que obrirà i clout·à Palau LOO. El primer cou cet·t , juntament amb l' Orfeó Català , amb obt·es dc Mou tsal vatgc i Brahm~-1 . i el darrer· comptant a mb lt"s intenencions solistes de Jt•an Pien·e Ram pal i de l'arpista Murid lc ro,·dnumn. Esmen tem finalment , i en u n lloc de privilegi, el concer·t que oferirà la Dr<'sdnet· P hilhannonic 0l'cheslra , mnh Yuri Temirka nov al capdavant, (¡ue comptarà amb J' uctnuc·ió solista rle la nostra Alícia deLut·rot'ba, 4ue ha d cserinLt•rpr·ct excepcion al del Concert n iÍm. l ell' Beethoven. La pianista catalana encapça la amb I'C'smcntat Rampa! l'apa r·tat dt• grans virtuosos instt·umentals clc•l cicle, el ttual compta també a mb el pianista rus Yevgeni Mogil<'vsky, un dels n onu; més impor·ta nls de les n oves gener acions d c pian istes russos . L. àmhit dc la música pt·e-clàssica compta a mb dos conjunts importants, ultra l'esmentat Conccntus Music us. Es tt·acta del Barokorkesl d 'Amst erdam, que actuarà mub el Cot· de Camht·a del Palau de la Música Catalana sota Ja tÜrecció del titular d ' aquest Cor , Jordi Casas . El prognuua està inl egrat per dues obres del barroc: Gloria de Vivu ldi i Magnlfu:atdeBach. I una obro cabdal d ' aquest m ateix c·ompositot· barroc alemany cenLnu·à el pr ograma que in tet·preLa r à el Bediner Bach Akademie; es tt·acta êle L 'Art de la Fuga. A redós d c Pa1aul00 s'oferiran també d os concer ts especials. El p r·imer tindrà lloc el dia 2 d 'octubre amb l' actuació de I'Or·questn Filh armònica de Minsk i el Cor Esta tal d e Ja CapeUa d e Minsk , el pianista I. Olovni kov, i amb E m-iqueta Tan·és, Rosa M. Ysàs, J a ume Aragall i Ca dos Chauson com a solistes, q ue inlet·pt·etaran (sota la direcció do Leo Kremer) un pt·ogt·ama formal per obres de Glinka, Radunaninov i Ben guerel. Fi nalment, el dia 24 de febt·er s 'ofedt·à un concet·t especial amb Los Angeles Jubilee Singers, que oferiran Lm programa d 'espirituals Deb'l'CS. ~ -5 ..• ~: ilii 107 ::¡ i • l f MUSICALIA PRE·CRÍTICA lberca mera celebr a el desè cicle amb grans noms perRRMC E 107 1 cicle Tbct·camera arriba a Ja seva desena edició consecutiva oferint tul dels aplecs d 'oferta més importants del seu histot·ial. La manifestació va oferir un concert avançat, que va lc:>nit·lloc el dia 5 d e juliol passat al Cran Teatre d el Liceu , amh la presència d ' un dels grans directors d ' aquest segle, l'hongarès Georg Solti al davant de la Schleswig Holstein Festival Or·cbestra. Aq uest cicle ofer eix un total de setze concerts, que acab ar an en data encara no determinad a amb l' actuació del pianista italià Maurizio Pollini, un dels noms importants de la suLstant oferta de virtuosisme pianístic; aquest és un tret esp ecialment destacable en el conjunt d e la proposta d ' Iber camera. En aquest sentit, i un cop havent in istit en la categoria del pianista italià, i la importància d el seu retorn a Ba rcelona després de força temps d ' absència , s'ha d e destacar d 'una forma especial l'actuació d 'Alfred Br endel, un pianista que en aquests moments ocupa un lloc preeminent entre les figur es més importants del virtuosisme pianístic internacional. Naum Gruhert és un altre nom a destacar en l' apartat pianístic, i també s'ha de fer esment de la pianista russa Eliso VirsaJadse, relativament habitual en els temps de Pro-Música , que interpl'etarà el Concert núm. 3 de Prokofiev amb l' Ot·qucs tra Simfònica d e Moscou dirigida p er Pa vel Kogan. Com sempre, capítol a pa t·t per a la barcelonina Alícia d e Lano- Alfred Brendel cba, que intet·pr·etarà el Concert per a piano K. 271 de Mozart amb l' Orquestr a de Cambra de Stuttgart dirigida p er Gilbert Varga. Dues figures femenines senyer es de la Ül'ica universal ocuparan aquest capítol. Es tracta de la neozelandesa Kiri-T e-Kanawa , que actuarà per primera vegada al Palau, i d e la nord-americana Jessye Nonnan , una de les cantants autènticament mítiques que gaudeix d ' un justificat gran predicament ent1·e els afeccionats barcelonins. L'Orquestra Filharmònica Txeca , dirigid a pel seu titular , V aclav Neumann , constitueix l'allicient més im pot·taut de l'apartat simfònic. Es tracta , com és ben sabut, d ' una de les formacions simfòniques més importants del continent, i el seu director és també una batuta que a la seva a vançada edat gaudeix d ' un enorme prestigi. Els al·licien ts, els completen la programació d'aquesta obt·a absolutament grandiosa que és la Novena de Bruckner. L'a ctuació d e l'Orquestra Filharmònica d eUa Scala veu r eafirmat el seu a tractiu p er la presència al capda vant de Wy ung-Wlm n Chung, titular de l'Òpera de Ja Bastille a París, en un debut al Palau ple d ' interès. L' Orquestr a Simfònica de la Ràdio d e Berlín clou el capítol orquestral, i actuarà sota la batuta d ' Eliahu Inhal , amb una altra simfonia d e Bruckner , aquest compositor austríac progressivament valorat; es tracta d e la Cinquena. L' Orpheus Chamher Orchestra , la singular forma ció nordamericana , de caractel'Ístiqucs d e fun cionament tan inusuals i de t·esultats artístics tan importants, integra un capítol d e conjunts orquestrals no simfònics d ' un pes considerable en l' oferta de la temporada d'Ihercamer a . En aquest apartatfigtuen també la Berlin el' Kammerot·chester , cpw actua t·à amb el violoncel· lista català Lluís Claret, solista del bell Concert núm. 3 de Bocchertru. Virtuosi de Praga i el Cot· de Camb1·a d e Praga , sota la direrció de Tadeusz Strugala , un m(t sic for ça temps absent d e casa nosll·a, protagonitzaran un dels programes més atractius d el cicle amb la Missa en si menor de Schubel't i el Stabat Mater de H aydn com a obres més destarades . La música de cambra set·à sel'vida per un duo format per dos b'l·ans solistes, el violinista Pi nchas Zukerman i el pianista Mark Neikrug i p el prestigiós J uilliard Quartet, un dels conjunts d'aquest tipus de més predicament ÍJ1ternacional. En d efinitiva , una programació especialment important dins de la línia habi tual d e la casa de servir el gran concertisme internacional. MUSICALIA PR E-CRÍTICA CATALUNYA MÚSICA PROPOSA Edward Elgar per VICTÒRIA PALMA s 'ho dit sovint que Edwanl Elgar (18571934) VIl lOl"IHil' a poSU I· Auglatcl'ru, després dc més dc dos-crnts anys d'absència , en el mapa musical curopeu. El seu desig innovador commogué :;dguns srctors mus ica ls b•·it.àllics, que varen qualifi!'al' les seves creaeions, i no pas st·mpn' en sentit elo~,'iós, d ' ultr·amoder·nes. És unànime, però, que Elgu r va snber r·estituil· al seu paÍ'l un pr·cstigi musical que havia per·dut. Culminà, doncs, d 'alguna manera, el camí que Ch. H. Pan·y (18 ~8-1918), Ch. Stanford (1852-1924), i R. Vuughan-Williams (1872-1958), ha\Ïcn iniciat. Bé qur trcbaJià com a o r·ganista i com a dit·cctor, d1•s dc ben a' iat destacà pels seus clots dc compositor·. L'estrena cll896 dc Ics Escenes de la saga clel rei Olaf n•prrsentà la seva consagració definitiva i l' inici d'un seguit tl'èxjts que ü vur·en valP.r un lloc d'honor en <·ls nmbients musicals britànics. Hi contribui l 'estrenu , el 1899, d<: Ics Vorirwio11.~ Enigma, dedicades, cadnscunn, •• un amic seu (les podreu ('Scoll!H· en la progt·amació dc Catalunya M1ís ica, al monogt·àfic d 'aquest ni!'S d<• st•tcmb1·e). Ell902 Elgar rs consagrà al continent amb l'estre na a Alemanya del poema s imfònic El somni de Cerontiu~, una obr·n que nomé¡, dos anys a baus ha' ia estutr·ebudn umh fredor· pels seus compatr·iote::.. Richard Strauss elogià públicame nt l'obra d.Elgar, la qual ro¡;a, bi hE' m de fet· cas dels seus biògrafs coolemporanjg, esperonà Elgar· i l' impulo;à cap a una r·enovarió en p r·ofundital de les seves creaeions rnuHicals. La Primera i la SegonCI simfonies, rom també el Concert per a uiolí són rrlles d 'uqucst csfor·~· cir canvi i dc modct·nització. En els ambients mus icals de Catahrnya dr la pt·imera clèc·ada d ' aquest segle s'at.-ibuïa u Elgar· el paper de redemptor de In mírsica auglcsa, tfUC bavi a caigu t, rl t.!ia el crític Francesc Pujol e l191 I en nn tH·ticle titulat Edward Elgar ilamúsica C111f!lesa, en la "buidor· i la bnnalitut". Es inte ressant de conèixm· In imprrssió que la mús ica d'Elga1· causà e n e l comenta- Edward Elgar rista esmentat, pet·què posa (' Jl r·rliNr la seva música era ju euncgud a 11 Barcelona, quan fe ia molts pocs any¡¡ q ue El somni de Gerontius havia estat estrenat, amb poc èxit, u Pnr·ís. Deia Francesc Pujol: " L'ambi!•nt general que clonúna en la músieu d ' Elgar (i en això, sens dub te, és on <'I sen nacionalisme s'aferma i es manifesto amb més claredat, portant a la música les qualituts que car·arte ritzen la litet·atura anglesa) és <'I st>ntinwnt optimista sa i vigor·ós, és una ccr·tn alegt·ia d. esperit serè. noblement humà. fogosament apassionat, infantil a \'Oltes. També s'hi troba l' hunurnisnw. tan carartrdstic d e I" r~prril (fU C anglès ( ... ). Aqurstcs qualitats no exeloul'll pas l:r profunditat de sentiment, 11i l'expuns ió clolm·osa latent en t'I fon s dt• tot cor bumà". Cutalunyn M1ís ica ha volgut clcdil'tll· a Edwn ni Elv;ur una st•Lmana el el S!'ll e!!ptti monogn1fie. Així Joncs, del 13 ul17 d<' !l!'temhr·c,n la una del migdia , scutin·m algunes de les obres de Iu st·vu tn·odncció. Enlf·c les quals destac a El~ creadors de nuísica, op. 69. un u ohrn coml compos ta l' an y 1912, obre poemes d'At·thur· O' huughncssy; les 5 marxes d e Pompa i circumstiinci(l. una obra dc mun·at gu"t anglè-s compostes p e t· Elga t· a l·ottwnçament d e segle, a 1"1-po<·a ecluardiana d ' Angla tcn·a; la imfouia núm. 1. escrita tat·danaIIH'Ill. quan PL compos itor· tenia cinc¡uantu anys. Elgut· va trobar· la insviru¡·ió d'aquesta obra e n els recor·ds dl' la infant esa; i també hi hem inclòs, t•ntr·e ultres obres. Escenes de les ter¡·ps altc>.s bavareses, op. 27, una obra !:-1wgiclu dm·anl un viatge q uc el rnatl"iruoni Elgat·, Edward i A lice, vnn frr , durant dos mesos a B aviet·n l' uny 1895. Ali.cc va cscriw·c els poemes <·n l'estil de les ca nçons populal·s hn va n •st>s, tol triant els ritmes i Ics panurlcs que li indicava el moment. Cadu poema es pot associar a llocs ('Onct·ct&de les terres bavareses {recordem qrw moltes de les obr es corals d. Elgar· estan escrites sobre textos dc la seva dona Alice). Aqut•sta ~& la proposta que us frm dt'b de Catalunya Mús ica: el pe rltl musical d'Edward Elgar. protagonis ta d'un dels quatres monogràfics d'uqut>!ll mes de bclc mhre. Cobertes i catàlegs de la REVISTA MUSICAL CATALANA Ja són a disposició dels nostres subscriptors i lectors les cobertes i els catàlegs temàtics i d'autors dels anys 1989 i 1990. El preu co njtmt de cobertes i catàlegs és de 1.000 ptes. cada bloc anual. Les comandes seran ateses contra reembossament i hauran de formular-se per escrit a: Catahmya Música/Revista Musical Catalana. C/ Sant Francesc de Paula, 2. 08003 Barcelona. MUSI CALIA B A L L E T Dan sa al Gra n Tea tre del Lice u p e r MONTSE G. OTZET L 107 46 466 a temporada 1993-94 del Gr·an Teatre del Liceu inclou la programació de quatre companyies de dansa, qu e si b é tenen u n lloc important en el panot·ama dansístic intemacional, no assoleixen ni la ca tegori a, ni el pr·estigi de ies companyies d e dansa que vàt·em podet· veur e en l' an terior temporada al Liceu , com p er exemple el Ballet C uJJher g i el Ballet de l'Òper a de París. El Ballet du Grand Théatt·e de Genève es va crear com a cos de bRil del teatr·e de l'Òp era d e Ginebt·a a p rincipis del segle p assal, però n o fou fin s l'any 1962, després de la reconstrucció del Gran Teatre de Ginebra, Llavor s que va ser destruït p er un incendi, q uan la compan yia assolí plena a utonomia sota la direcció de J anine Charra t, aleshores primera b allarina del Ballet del Segle XX de Mam·ice Béj art. L'any 1968 el director del Gran T eatre de Gineb ra, H er b ert Gr af, proposà a Geot·ge BaJanchine de donar un impuls al Ballet, ila companyia es converteix en un a p lataforma al servei d el New York City Ballet, i a partir d ' aquest moment es p orta a terme una p oütica d ' inter·canvis amb la presèn cia de les figm·es d e la companyia d e d ansa d e Nova Yot·k. El 1980 Oscar Araiz substitueix P eter Van Dijk en Ja di recció at·tística , i orienta la compan yia cap a pt·oduccions pròpies i fa que el Ballet du Gran Théa tre de Genève assoleixi un dels seus mill ors p er íodes. El 1988 Gt·adimir P ankov , pr·oceden t del CuJJherg Ballet, és nomenat director artístic del Ballet d e Ginebra , i decideix desenvolupar una política d 'encàrr ecs, que a r·a en cara manté. Així, el BaUet du Gt·and Théatr e d e Gen ève compta amb un rep ertor·i d e cot·eògrafs de renom , com Oscar Araiz, Christoph er Bruce, Mats Ek, J iri Kyli an , Rudi van Dantzig, Robert Nm·tl1 i Obad Nahar·in , coreògraf de la p eça que es presenta en la temporada del Liceu. Perpetuwn és un ballet en dues parts. " Kyr ", que vol dir " mu r " en h ebreu , compta amb una música de Tractor 's Revenge, i sob re aquesta peça comenta el cor·cògt·af: La meva recerca co- reogràfica s 'inscrÍLL en el quadre referencial precís del meu país, Israel. La da nsa és per a mi una manera de pensar el món on visc. La meva història, és a dir el meu passat, la meva cultttra, els meus orígens, el meu p eregrinatge fonamenten la me·v a aproximació a la dansa. ] o voldria que la meva experiència retrobés la de l 'esp ectador, ben segur, diferent. Qu.e el murs caiguin en un interrogant comú, durant el temps d 'una representació. La segona part del ballet Perp etuum és per a N aharin un ballet obert, on tot pot ser considerat en un sentit o en un altre, un ballet que ens arrossega vers el plaer ... * La segona companyia d e dansa q ue p articiparà en la tempora da del Liceu ser à Les Ballets de Monte-Cario amb un programa que inclou les r eposicions d els ballets més impot·tants que la companyia d els Ballets R ussos d e Diaghilev va crear a principis d e segle: Les Sylphides (1909), Prelude à l'après-midi d 'un faune (1912), L 'ocell de foc (1910), i El fill pròdig (1929). E ls actuals Ballets de Monte-Cado ten en una trad ició que es r emunta a principis de segle. Després de la mort de Serge Diaghilev, la companyia dels Ballet s Russos va tenir continuïtat gràcies a la iniciativa d e René Blum i d el coronel Wassiliev de Basil en voler agrupar els antics membres de la companyia russa i form ar els Ballets Russos de Monte-Cado , companyia en què Blum va d u r Ja direcció artística i De Basi! la guèn cia. Com a ballarins van set· contractats Duhrovsk a, 'Voizikowski i Nomchinova , a més a més de tres nen es prodigi q ue van esdevenir p rincipals figures de la dansa: T amara T ouman ova , !r in a Baronova i T atiana Riabouchinska. La companyia va comptar amb p er sonalitats com Geor·ge Balanchine, i tingué una important llista de directors at·tístics: Mikail Fokine, Leo ni de Massine, el marquès de Cuevas, Ser ge Denham i Ser ge Lifar , que han representat i dirigit aq uests Ballets de Mon teCario (que d ur ant aquells anys van ser b a tejats amb noms diferents), però que van dedicar-se sobretot a cr ear un rep ertori dc Ballets Russos. La p rincesa Carolina de Mòn aco , fen t honor a una d c les d arrer es volu ntats d e la seva mare, Grace Kelly, va confiar ]a cr eació d els n ous Ballets de Monte-Carlo a Ghisla ine Thesm ar j Pierre Lacotte. Actualment el coreògraf J ean Chl'istophe Maillot n 'és el consellet· artístic. Les Sylphides és u n ballet en un acte amb coreografia de Miche! Fokine i música d e Chopin, que mostra com les síliïdes , imatges femenines etèries, ballen amb el " p oeta" a la r ecerca d e l'ideal. Els mítics ballarins Paulova , Nijinski i Karsavin a , in tèrpr ets originals de l'obra , van contrjbuir a l'èxit del b allet , que va for- MUSI CALIA B A L L E T Ballet de Monte-Cario. Prélude à l'après-midi d'un faune mm· part durant un llat·g període del rE'per tori dels Ballets R ussos de Diaghilev. V azla v Nijinski va revolucionur el món de la dan sa amb lacoreografia Prelude à L'après-midi d 'tm.fatme, i aquest b allet ha deixa l constàn cia que, si la bogeria no hagués afectat Nijin ki, aquesta ham·ia esdevingut un coreògraf innovador. L 'ocell de foc s uposa la incorporac·ió d'Igor Str avinsky al camp de la música de ballet. Michcl Fokine va coreografiar i escriure elHibret de la p eça q ue ~s va est1.· enar a l'Òp et·a de Par ís l'any 1910, amb Karsavina, Foki ne, i Cecchetti en els papers principals. L'original Ocell de foc ha inspirat importants coreògrafs a crear versions par·ticuhu·s, de les quals destaca la de Maurice Béjart pel fet que el paper principal, interpretat per una dona, fos representat pm· un home. Gcot·ge Balanchine va cot·eografiar El fill pròdig, inspirat en la música de Prokofiev. Aquest ballet d'esperit ex'Pressionista , va ser estrenat pels Ballets Russos de Diaghilev al Theatr e Sa ra h Bf'rnh~cu·dt de París el 1929, i el papet· principal va anar a càrrec dc Se•·gc Lifar. El Ballet Nacional de España torna novament al LicE>u, pet·ò aquest cop amb una nova direcció artística. Aurora Pons, Nana Lorca i Victoria Eugenia comparteixen actualment Ja respon- sabilitat de la direcció de Ja companyia, càr-r ec que des del 1978, en què es formà, havien ocupat Antonio Gades, An tonio, María de .Àvila i José Antonio . Aquesta serà la quarta vegada que el Ballet Nacional de España actuarà al Liceu , i el ¡n·ograma que la companyia ofet·il'à i nclou una de les peces de més èxit del seu repertori: Medea, una extraordinària cor·eografia de Jo é Granero amb música ot·iginal dc Manolo Sanlítcat· i guió, basat en el text d e Sèneca, dc Migu el Nar ros. El programa el completen les obres La uida breve, de Falla, amh coreografia de J osé Antorúo, i Danza i tronio , amb música de Fray Antonio Soler, Luigi Boccherini i Anton García Abril, i coreografia de Mariemma, que com a gran artista i coneixedot·a de la dansa espanyola ha coreografiat amb encert les diferents parts que integren l'obra: "Baile en la casita de an·iba", "EJ J aleo de las tres Picadas" , "El paseo del príncipe Gaht·ieJ", " A lo j acaro por la calle dc San Anton ., , "Gitanos y boleros", i "Y dale con el fandango". La quarta compan yia program ada en la lemponda del Liceu , Aterballetto, ja va actu ar el passat mes de març a Ten assa, sen se obtenir l'èxit esperat, amb un programa integral p er obres d'Alvin Ailey, i que té com a director artístic Amadeo Amodio, recordat p er la seva apadció en la p <+lícula de Liliana Cavani El portera de mcdicwoche. La compu nyin, programarlu pels volta nts de Nadal, •·ep t·es<·ntal'à m1u obt·a que s'inclou pet· tradició en aquestes dates {~ n molts teat res del món: El Trenen nous. E l ba llet de do actes, amb música dc Txuikovski, coreognd1a d'Arnodio so bn~ l'original d'Ivnnov, i llihrl'l de Marius P('tipa , està inspirat en el famós con tP d'E.T.A. Jloffm an El trencanous i el rei clel~ ratolins. El p rimer acte ens situa a la vigília d e Nadal, en la casa d t'l t·ir senyo•· tahlbaum, que organitza una festa pet· als seus fills. La petita Cla1·a r·cp un trencanous en forma tir sold at, i, ja adot·rnida, somnia en la seva entranyable joguina. Entro somnis Clara veu com Ics joguines prenen vidu i moviment , i ~:~lll'en ca nous es converteix en un utntient pdncep . Ja petita continua El somni del ballet, que es acte en el segon d'estels i borenmig pa desenvolu raU on de nen. Dolços i confits pa1·ticipen en una t:,rran festa després que el pdncep h a derrotat el rei dels ratolins. Al fmal. Clar a es desperta rlel sen somni, i a .les mans té el trenca nous de fusta. De El Trencanous s'han fl't moltes versions, i cal destaca•·les t·ealitzadcs per Nicholas Sergueeff per al Vic Wcll's Ballet d e Londres; per Boris Romanoff per als BaUets Russos de Monteclarlo; p et· George Balancbinc per a l Ncw York City Ballet; per Yuri Grikgorov1cb pet· al Ballet Bolshoi d e Moscou; per Rudolf Nur·eiev, la versió del qual ha estat molt representada p el Royal Ballet de Londres; per Roland Petit per als Ballets de Marsella, que ha creat una versió moderna i fantàstica de l'obra ; i per Mikhai I Baryshnikov, en què el coreògraf intcr'Pretava el pap er principal del ballet i així potencià que l'obra obtingués un notable èxit. ue *A darrera hora s'ha ammciatl'ojornnmcnl dc les actuacions del Ballet du Cran Théalre de Ccnève. !§: 107 MUSICALIA QÜESTIONARI INFORMAL Antoni Bassas: periodista per ME Rd CAMPS DE GISPERT en segur que tothom té present aquesta cara, si no és per Tres pics i repicó serà per Polèmic. Definitivament s 'ha fet conegut a totes les llars de Catalunya , per·ò a més a més la seua ·ueu ens comenta els partits de futbol des de Catalunya Ràdio. Daua nt d 'un cafè i tm entrepà de tonyina, l'Antoni Bassas s 'esplaia explicant els seus records musicaL'>, les seues il·lttsions i defineix la música, després d 'assegurar que creu que no podria uiure sense música, com w1 petit estímul que t'ajuda a continuar vivint. B ¡: s- = ·-¡¡ 11 ~: í.l 107 - Relació amb la mLÍsica? - La meva relació amh la música és bona , en el sentit que m' agt·ada i l'escolto. No canto bé, però m'agrada cantar i tinc aJguns conei.'X'emen l s d e guitarra - Fet musical més llunyà en el record? - Recordo dues cançons que m'ensen yaven al parvulari i que estan gt·avades en una cinta a casa, quan j o tenia cinc anys . - Fet musical més recent en el record? - El concet·Ld 'en Raimon. - De quina nuísica podríeu prescindir, i de quina no? - Podria prescindir del heavy, del ro<'k dur, d e l'àcid ... Bàsicament, d 'aquestes músiques, perquè sé que existeixen p erò no m' agraden; hi ha moltes que no he sentit mai i no sé si m'agradat'ien, però és evident que en prescindeixo a la meva vida. No podria prescindir d e totes les q11e form en part del meu record per sonal, com folk , cantautot·s catalans, música moderna del nostt·e temps, des dels Beatles a Sting. Si vols exemples, diria de música contempor ània americao 48 468 na , Ger shwin i Berlin ; dc jazz, Lionel Hampton o Manhattan Transfer.... grups músico-vocals. De tot això em costaria molt, prescindir-ne. -Beatles o Rolling Stones? -Beatles, pet·ò no pet· cap aversió als Rolling, senzillament perquè m' agraden molt els Beatles i a casa quan JO er·a pet1t s escoltaven bastant. A més, n'hi ha prou tenint uns coneixements biisics de música per adonar-se que estem davant dc Lennon i McCartney, dos dels mill o l's compositors d 'aquest segle. - R aimon, Serrat, Maria del Mar Bonet, Els Pets o Sau? - No he seguit la traj ectòria del nou rock català , per tant no puc jutjar-lo perquè no el conec; d'aJtra banda , he d e dir que no m' interessa massa. Potser per coincidència biogràfica m ' inclino més pels primers i entre aquests em seria difícil establir un ordre~ tots han tingut una època a la meva vida. J o diria que depèn d el moment. En Serrat ha estat molt prolífic in 'ocupa molts moments, tant els de tendl'esa com d'alegria . Raimon és dc les èpoques de combat qu~ jo vaig v:i.nre llunyanament. En Llach segurament és CJl.Ú d escriu més profundament els sentiments (Llach no hi era, a la pregunta, però no li negarem que opini, oi? ... ho sentim per Ma ria del Mar Bonet, • o ' qu.e es va qu.edar en l'oblit). - Bach, Beethoven, Mozart, Puccini, Wagner o ... ? -De Bach , la Cantata 147, i a més celebro que hagi inspirat Villa-Lobos a fer les Bachianes brasileiras. De Mozart, el R èquiem trobo que és un monumen t; a més a més el barroc, és expressiu a més no podet·, explota fins alfinal, no li falta r es . De Beethoven, la Novena Simfonia és fantàstica. De Puccini, no sabr-ia dir-te ... , i de Wagner, La Valquíria o Els mestres cantaires de Nuremberg. P erò possiblement em quedaria amb Beethoven i amb Mozart. .. Suposo que els meus gustos d e música clàssica són bastant com els gustos de la majoria. - Fet musical no plaent que us merei..'t: més indulgència? -Un fet musical no plaent no em mereix cap indulgència; és a di r, si hi ha una música que no m'agrada per la ràdio, canvio d'emissora , no m'obligo a escol-. tar·-la. - Tres enregistrament que salvaríeu d 'un incendi? -Se'm fa difícil, però suposo q ue faria allò tan equitatiu d 'agafar una peça d e música clàssica, una de música clàssica contemporània i alguna cosa d ' algun compositor nostre, algun composi tot· cataJà ... Podria ser el Rèquiem d e Mozart .. . , segurament Rapsody in Blue de Ger shwin, i posa ts a buscar una peça molt petita i molt concreta salvaria Paraules d'amor d e Joan Manel Serrat. - Un instntment? - La veritat és que a mi m' agr·adaria ser director d 'orquestra , d e manera que salvaria la batuta (després d'aquesta confessió no pot evitar un somriure qu.e intenta amagar sense èxit). - Una música per morir? MUSICALIA -Quan arriba la mort h o fa en silenci. La mort em sembla tm acte suprem , fi nal , no hi ha música per a la mort. Hi ha música per a la postmorl, per a l'enterrament, però per· al moment de la mort em fa l'efecte que estàs tu sol amb les teves idees d e transcendència o de falta de tra nscendència ... -Una música per estimar? -N'hi h a moltes, perquè els compositot·s han sa but trobar amb molta facilitat corn explicar amb les notes els sentiments que es desperten en les persones . Ri ha molts exemples ... : Doctor Zivago, la banda sonora de Memòries d 'ÀfricCL , molts boleros ... , hi ha una cançó molt bonica que no recordo exacta ment si és de Simon i Garfunkel que diu una cosa així com "el món és meravellós amb tu , no sé gaÏI·e de músic-a , no en sé gaire, d ' història, n o en sé gaire, de geognfia, per·ò si tu no hi fossis el món no seria meravellós" . -Un intèrpret? -No en tinc cap de fix. En tinc molts, de preferits, de manera que prefereixo no tlir cap nom en concret. - Un esdeveniment mrLsical 'VÍSC l tt? - Recor·do com una experiència única l'estt·ena al Liceu de Moses undAronde Scbonberg, és un tipus de música dodecafònic-a a la qual estem molt poc acostumats; jo els primers deu minut h o vaig passar fa tal, p erò despré. em va agradar molt. També vaig viure molt ini cnsament el concert d'en Raimon al Palau Sant ]ot·di, p otset· perq uè és el més r ecent. - Una experiència musical que us CLgradaria viure? -M'agradaria dirigir una orquestra i suposo que envejo bastant el concert de Nadal de Vicna ... Sí, sí, m 'agr adaria molt. -Fet sonor no musical que us atreu, especialment? -El r efiló dels oceUs al mati i el soroll dels grills a la nit. -Fet sonor no musica l que rebutgeu especialment? -Els crits pel celobert de casa. - La nuísica és una sensació visceral, una vivència o rut incentiu intel·lectual? -Depèn , diríem que és u na sen sació visceral quan estem en desànim i la música et modifica. Pot ser una vivèn cia sentimental quan estàs en un moment en què els t eu s sentiments són protagonistes i es reforça aquell moment, i pot ser una exp erièucia inlcllectual quan pel q ue SÍh'lÜ decideixes que hi ha coses que h as d e c·onè i x:~>r i les ' as a b uscar i allò et causa un plaer intel ·lectual. J o he lingut cada cuna de les expct·ièncic . -Escoltar mÍLSica .. . , sol o acompanyat? - GeneraJmeu t sol, perquè la mtt ·ica eus diu una cosa diferen t a cadas<·Ú; pot ser similat·, però no exactament la mateixa cosa. Oc tota manera, ara hi ha una vibració esprcia] aJs con certs. És a dir, quan tu ets en un conceet, escoltant una òpera, notes u n sü enc.i respectuós molt h onic, els aplaudiments ... Però en genet·al em sembla que la música em·egistrada és més per estar sol; tot i aixi, si alhrú conei.x les m ateixes llett·c ·qu e tu , cantar a duet pot ser una experièn cia molt divertida i mara a la vegada. i esperàveu un personatge polèmic, tLS haureu desil·lusionat, perquè l'Antoni Bassas és molt sen:ill, parla sense posar di.srància entre les persones i amb molta naturCLlitat. En realitat les respostes eren una m.icCL més llargues, però com que vam fer l'entrevistCL en tm bar (me ntre esm.orzà·vern), hi haviCL molt soroll i les respostes es componen del que es podia desxifrar de lCL gravadora i el que jo recordava. dl!li~-/·nnrmml~ CATALU1\'YA ~ruSJCA I REVISTA ~IUSICAL CATAlANA CI Sant Fancesc de Paula, 2 - 08003 Barcelonu Butlleta de domiciliació boncñrin Senyors, el. n~roirr r¡u~ umh riirrt"c ol meu r·omptelllibr.tu oten¡,'lli'! ds rebuts que ri, l>re¡¡entarà CONSORCI DEL. PALAU DE LA MÚSICA CATALANA, pel pognmem dr Iu mc••n subscripció a "CATALUNYA MUSICA/REVISTA MUSICAL. CATAI..ANA ". Dígit control 1\• Com¡>li• •• Agència N" Entiuct 0000 0000 DO DDDDDDDDDD Titn lnr - - - - - - - - - - - - - l l u n c / C o i x o - - - - - - - - - - - ' • s ? n c i u - - - - - - - -- - - Signuluru Poblaci6 - - - - - - - - - - Adc·eçn ng~nrlin Cn / omplir /~$ d111ics c·orrflcWmrmt Butlleta de subscripció Nom i o:ognnms - - - - - - - - - - -- - - - - -- - - - - - - Professió - - -- - -- - - -Tl"IHon - - - - - - - - - - -Currr•r Pobluci(> - - - - - - - - - - - -- - Dte. - - -- - - - Provinrio - - - - -- - - - - - - - Faré efectiu l'import mhjonçnnt Desitjo eub~c·ri urc'm o partir del número O O tal6 bancari ndjunt. umh In c¡uotn nnnnl dc 3.975 ptes. 0 O domiciliació bnnr.Arin. Pern suh!«'riprion• a l'e.trtwger, co...ulteu el preu. •rmt•stru l de 2.225 O Al ..•g: !!:. .§ 107 MUSICALIA HIROSHIMA Un català, rector-pr esident de I'Eiisabet h Universit y of Music per JOAN BALA.R II ZANOTTI ls prodnctf'S japonesos envaeixen e ls mercats dc tot el món i fan tremolar monstres de l'economia mundial com els Estats Units. Són ben coneguts els greus pt·oblemes econòmics i l'important d èficit comercial del gegant amrric-à. ¿ o és es trany que això es produ eixi pt·ecisament en el moment en què els E stats Units asso leix els màxims nivells d ' infJuència i lideratge poütic, a una escala veritablement planetària? Què passa? Els productes japone o estan envaint el mercat americà i contribueixen poderosa ment a d esequilibrar la seva balança de pagaments. El Japó ha aconseguit col·locar-se a l'avantguarda d e la qualitati la competitivitat en una extnordinària divet·sitat de sectors industrials. Diñcilment podria perjudicar cap altre país si solament l'envaïa de càmeres fotogràfiques, o només de vaixells, o d 'instrwnents mu icals, o d'automòbils, o d'aparells d 'à udio i vídeo. Però el Japó està envaint Amèrica amb tots aquests productes i molts d 'al tres alhora. E t -¡:¡ • ¡: 107 ;¡ i •~- !!:!... f La dimensi6 desconeguda so 470 Darrera d e l'inefable fenomen de la indústria , d el comerç, de la investigació tècnica i científica i de tants altres aspectes dc l'economia japonesa , hi ha ona r·ealitat que con tribueix a expHcar tols aqueixos vessants i qu e no ha estat suficientment posa t en relleu. És la dimensió que podríem denominar .. cultural" o universitària del fenomen. Tots sabem, per exemple, que la casa Y ama ha és una d e les productores dc pianos més grans del món. Només cal observar els programes musicals dc televisió per adonar-se que aquesta és generalment la rnat·ca dels pianos que es veuen per Ja pantalla. Un 65% del mercat dc pianos de tot el món es troba coherl per marques japoneses . Sabem igualment que en les grans orquestres europees, en les de més prestigi i reputació, cada vegada són més els instrumentistes de corda dc nacionalitat japon es a. P e rò , e n canvi, gair ebé ningú no sap ací que la ciutat japonesa d ' lliroshima compta amb una de Jes millors universitats del món en ciències musicals . És l'Elisabeth University of Music. És " univer sitat" en la mesura que agrupa quatr·e facultats d 'estudis superiors, amb la particularitat q ue totes tenen per objecte l'estudi de diverses especialitats musicals, sempre a un nivell deformació hwnana i ('Ultut·al més ampli i profund que el propi d 'un conservatori. Per altra part, pot produirnos satisfa cció a nosaltres, com a catalans, sabet· que des d e fa set anys el rector- president de l'esmentada Univct·sitat és un català nascut a Barcelona: Joaquim M. Benítez i Rien. Va anar al Japó quan tenia25 anys. Es doctor à en musicologia per la Universitat Todai de Tòquio, havent ampliat els seus estudis en diverses especialitats musicals als Estats Units iAlemanya. És autor de nombroses publicacions en llengua japonesa i ha contribuït a ]'edició discog,·àfica de la música n·adiciona1 japonesa. En finalitzar la Segona Guerra Mundial , després del' explosió de la bomba atòmica a Hiroshima , els jesuïtes japonesos crearen l'esmentat centre univct·sitari a la ciutat per contribuir a reanimar l' activitat hwnana a la devastada població. Increïble! Actualment són ja dotze les univt>r itats existents al Japó amb ca t·acter·ístiques similars a la d ' llit·oshima. De les seves aules sUJ·ten persones que ocupen ('à t·rccs o exer ceixen funcions empresarials a vegades b en distants d e la forma ció musical rebuda. ¿No sobta que l' actual presiclcnl d c la Sony intentés en la seva j oventut obrir-se pas a la vida com a ca ntant d 'òpera? Bcnítcz afirma que, darrer·a de l'èxit empresarial japonès, cal descobrir unes caracted stiques human es que s' adquir·eixen o perfeccionen en una universi tat musical. Explica que ha passat ja l'època queels productes japonesos es venien a tot el món pel seu pt·cu baix. Avui aquesta fun ció r exerceixen altres països or-ientals, com Corea. De tal manera és aixi, que actualment els productes coreans estan en vaint els mercats japonesos . En aquestes circumstàncies el país no necessita tant d'hom es r·obots com de persones humanes amb iniciativa creativa, obertura mental i cultural, autodisciplina , pcr seve t·an ça i altres qualitats que, paradoxalment, es cultiven en una univer sitat musical. Avui el Japó ja no copia d ' Occident els productes que fabrica. Avui s'ha convertit en un venedor d e creativitat i va al davant dels pa'isos més industt·ialitzats del món , gràcies a la capaticat innovadora que manifesta en gait·ebé tots els sectors de l'activitat humana. Tal vegada per això admiren tant Gaudí. SCHERZ:ANDO I {vi,( I ' v• (¡ ,t ( ' Off~A I, IIIJ] jf GENERALITAT DE CATALUNYA .:::..·· é~IJ1%W' A la natura, qualsevol foc és molt perillós. Aquest estiu, una simple burilla pot tenir la potència devastadora d'una bomba incendiària; només serà necessari que un inconscient la Uenci per la finestreta del cotxe, no l'apagui trepitjant-la o faci servir el bosc com un immens cendrer. Aquest any, aquest estiu, el perill d'incendi és màxim. Qualsevol flama o espurna, per insignificant que pugui semblar, pot tenir conseqüències desastroses; per això, si us plau, aquest estiu no enceneu foc, enlloc. TREBALLEM PEL CONCURS CONCURS Catalunya Música/ Revista Musical Catalana patrocinat per TOCS Aqu esta secció de la Revista ha estat pensada amb la finalitat dc cer cat· la parlicipució lúdica dels nostres lectors . E n tre Ics persones qu e h agin respost corr ectamen t les p reguntes q uo tot sogui t fonnulcm, ser à sortej at mensu alment un lot d e discos compactes. PREGUNTES: Qui és l' autor de l'òpera Dialogues de carmelites? D) Benjanún Bt·itten C) Oliver Mcssiaen B) F rancis Poulenc A) Darius Milhaud 2 . Quin pia nista va estt·enar el Concierto bre ve de Xavier Monlsalva tgc l' any 1953? D) Gonzalo Soriano C) Alícia de Larl'ocha B) José Cubiles A) Rosa Saba tet· l. 3. Qui és l'autot· de Fantasía para u ngentiUwmbre para guitarra y orquestra? D) T urina C) Rodrigo B) F alla A) Bacarisse 4. Quin d 'aquests tenors va estt·enar l'òpera La Gioconda de Ponr hicli? C) Gaya tTe B) Tamber link A) Caruso 5. Qu in és el n om artístic del cantant nord-americà Stevland J ud kins MorTis? A) Steve Harris B) Stevie Wonder C) Steve Uarket E mpleneu la butlleta inferior i envieu-la a : Catalun ya Música/Revista Musical Catalan a (Concur s). CI Sant Francesc de Paula , 2. 08003 Bar celona . Cal fer -ho abans del <lia 15 de cada mes. l ... -~ • ;: 107 ..• ::1 Solucions al Concurs de iulio·agost 1 993. l. 2. 3. 4. 5. C) Felip PedrelJ C) Kurt Masur A) Carn ille Saint-Saens A) I Lornba t·di C) 1968 ~ 1: t Han estat guanyadors del Con curs de juny 1993 : J osep M. Arassa i Bar atta (Bar celona) iM. delMar Tomàs i Roch (Ba r·celona). Els noms dels gua nyador s del Concurs de juliol-agost 1993: Xavier Rodríguez i Domi ngo (Barcelon a) i P ilar Bordas Felip (Bar celona). ~-------------------- --------- ------- ------------- - - ---------------------------------------- ---- - ------ BUTLLETA DE RESPOSTA (setembre 1993) A) D A)D A) D A) D 5 - A)D l 2 34 - B)D B) D B) D B) D B)D q q q q q D O O D D D)D D)D D) O Norn i cognonas: ................................................................................................................................................. Ed at: ............................................................................................................................................................................ Adreça: Telèfo n: Codi postal i p o blació: ................................................................................................................................. 53 4.73 000 o TRAPALGAR, 4, lH. B 1 e o rn. (93) 268 35 oo 1 FAx (93) 268 48 29 o DISCOS BACH: Passió segons Sant Joan Srumphiu~·lluwmllll · \' 1111 ¡),.,. Mrd-Pr·{·¡:nnlio•n- Si¡:nmrul,·on-Kno•y :Xt'lho'rlnnol• Chanalu·•• C:hnÍI· Ot·rhr;;l t·a d1·l ~r¡:lt• :\\'lli F1·ans fll"ii~t·n . dit·. I'IIII.II'S. lli¡:i1al Cio,.,¡,.•• ·l..li1J05·2 e r·cc veritablement que per als amants dc la música antiga Frans Bri.í ggen és mestre sobr e mestr·es. La seva manera de fer ha cstnt sempre neta d 'estridències i màrquetings exager ats. Brüggcn , després el 'iniciar· la seva cHr.-rcra com n flauti sta " mod e r·n", es passà b en aviat a Ja flauta dc h ec, motivat sens duhte per· la gran senzillesa i alhora dificultat que conté aquest "si mplr" in strument. S'ha passat la major par·t dc la seva vida colleccionant instJ·uments històrics i en r egistran t gaireb é tota la música que es podia enregistrar amb tota mena de flaut es de bec, a par·t de conver·tir·-se en l'etern númer·o ] dels flautistes " bequians" , al llarg dels anys i gr àcies a les inco mptabl es g ir es mundials. Segons la meva opinió, l'adjectiu que miJlor el dcCin:h·ia és el dc tt·unspnrent, ja q1.re en les seves ver·sions corn a flautista I'equj]ibri estructw·a l, tímhr-ic i estètic ba estat sempre d ' una qualitat absoluta. E ll ha marcat sem pre la moda , ajudat, com no, dels altres dos " monstres" que sempre ban col-laborat amb ell: Gus tav Leonbardt i Anner BJysma. Fa ara més de deu anys q u e Brüggen va decidir reunir una colla d 'amics i començar una nova experiència: la direcció d 'or·questra. L ' aventura del "segle XVl u " va troba1· de seguida LLD "sponsor" i es posà a caminar. La resposta dc la cdtica i del públic va set· unànimement positiva i el primer enregistrame nt d e I' Orq-uest•·a, la S imfonia 40 d e Mozart jLuatament amb la Primera. Sinifonia de Beethoven , un dels més venuts. El gran secret de Ja forma ció que ell dirigeix era, i és, el fet que disposa d 'una orquestt·a de so1istes mundialment r econ eguts, i , a més, formats en el mateix món estètic, cultural i gener-acionaL L es produccions d e l' Orquestra del seglexvm són sempre a curadissirnes i he m d e dir que tots els enregistr·aments són en cli¡•ccte, cosa que parla per si sola del nivell de la formació. Després d 'havernos r egalat ver·sions genials de les Simfonies de Beethoven, Mozart, Haydn , i ofert grans quadres estètics amb Rameau i Porcell, ardbà la Missa en Si menor i, ara , per fi , la Passió segons sant Joan. P oques coses es poden dir de l es Passions, de Job a n Sebastian Bach que no con egueu , però malgr at que el contingut conceptual d e l'obra estigui en gran part assolit, us asseguro que la qualitat musica l , t ècnica i emotiva d 'aquesta ver sió es troba for·a d e qualsevol limitació. Ben segui· que les versions d 'aquest home genial i de la seva orquestra faran callar les veus insidioses dels crítics , profes" sionals o vocacionals, escarrassa t s se mpr e a divulgar que la interpretació d e la música antiga amb instrwnents originals és sempre imperfec ta , des afinada i "pobra". •Josep M. Saperas del punt de vista de cotTrcció teòt"ica. Es podrien obj ectar una certa sequedat (possiblement volguda expressament) en el plantejament d ' algunes &-ascs, m~s evident en el clavicèmbal, i alguns tempi excessivament ràpids, si bé es trac tu d ' unn malèria absolulamrnt opin able. La sono1·itat de l'enregistr·amen l és impecu blement acurada i el balanç d ' ambdós in s trument s igualmen t impecabl e . El valor i l'a iTact:iu cl ' aq uest repet·Lori se silua , òbviament , al nivell més alt. e M. Lllll"sa Cortada OIJres de Lluís Benejam L es Vuit sonates p ern clavicèmb(t/ collcertat i violí de J. S. Bach v1rn ser cscr·ites entre ell718 i 1728. Sembla que Bach va compondr·e-Ics en tt·es etapes dife•·enciades, crue es poden obse•·va.- en les v c~ r·s ions qu e en s bun restat. És inl('l"t•ssant - i s'ba d'agt·aiJ·- In possibilitat que ens dóna aquest cn•·egistrament· d'escoltur· els moviments alternatius dc Ja Sonata. BWV 1019, ja qutJ Ja versió fina l, en cinc moviments, ha fet oblidar els que t•esten amb ri núm. de ca LàJegBWV l OJ 9a. E n te•·mes generals, Bach adopta aquí la forma de ti"Ïosonula amb dos instt·uments i baix continu , donant el pape¡· de segon instr ument a la rnà dreta d el teclat. La versió que ara e ns presenten Elizabcth Blumenstock , que toca un urstrument autèntic Stradi varius di Cremona, i John Blltl (que és, a put"l d ' un notable instrumentista, un musicòleg i in vesLigado•· de les fonts originàries de la música bachiana i autor d'un notable estudi sobre les mar;qucs d'articulació e n e ls rnanu sc l"il s ba cbians), sobre nna còpia d ' un ÍJ1strumcnt Ruckers feta p er John Philipps, és plenament acceptable des (19141968} Omu·lt'l tlt• Cm·tla Òti llar·rrluna • .\n¡!rl Sult•r· al J•inlici.i C:ayrtano Cn~tartu a l'uhn(· . •~ruliu\ Í•11al.• oio: ~IIITÍà. Di;:ilul 25.15:H. Culli(HII"I Jl¡,(. l>i;.!itul,\utli.!' D.l •. B. - '1.090/'J:L R etrobare m en aquesta edició la Sonata en la major per a violoncel i pia.no, Tres p eces per a oboè i qu.a.rtet de corda i el Trio p er a. dos violins i uiola. Be nejam fou un músi c a qui recordem e nca ra d e ben jove, recent doctoral al Conservatori del Liceu en la càtedr a del m est •·e Guérin , com un violinista més que pt·ometedor, una r ealitat de la postguerra. En r eaUtat fou el tipus dc músic integral que, de les nostres orquestres i conjunts d e ca mbra , passà sense solució de continuïtat a fer les Amèriques, on triomfà no solament com a violinista i pedagog, sinó precisament com a compositor. Una cruel maJaltia se l'emportà prematui·amenl sense per·metre-li una ben guanyada vellesa a la seva terra. Aquest disc és, per descomptat, una peça importantiinsuhstituïble p er a la no s tra discogra fia. e J, Casanovas ..•~ -9 m: 107 DISCOS l .. -! ¡: Iii 107 M a lgrat la precària situ ació d el país, les produccions eslaves del T eatn : Kh·ov d(l Sant P etersbur·g han nuuJLingut una rat·a autenticitat i perfecció des que Valer· y Gergiev n · assu nú la clir·rcció musical , ara fn cinc a n ys; això els ha propicia t f,ri r es per Occid ent , prorluir· ví.d eos i em·egistr·a r DC per obtenir les divises necessàries per Ít'r fr·ont al caos econòmi c d e l 'a nti ga U R SS. Despr és d c signar contracte amb PhiUps, hem pogut escollar un a memorable Kho va ntx. ina. d e Mu ssorgski , en I' ot·questració de Sbos t akòvitx . (432 147-2}, la ver sió integr a d el ballt't de Txaíkovski La be lla dorment (434 922-2) i aquesta singular i poc conegucfa Gtterrct i Pau. Comeru;ada el 1941, en uns moments crucials de la Segona Gue r·a Mundial (calt·emarcar la similitud d e la situació històrica del moment amb les circumstàncies de la invasió napoleònica que són al fons de la novel ·lu de Tolstoi en què es basa l'òpera), va conèixer una elaboració i una car rera lenta i complexa, del'ivada de la pr·oblemàtica adaptació tea- tnt! d e la nove l·l a i d el difícil equilibd ideològic unrb les virissitud s políliqu cs d el mom e nt. Així , nq u estes ' ·escenes lí r·irodr·amàtiques", segon s qualificació del compositor, conten en duf'l:! parts clifer·en ciades : eH Ics sot pr·inrc t·es esce nPs rvolucioncn els personatges de In societat russa, mcn tr·e la música intenta donar supot·t als sentiments violents dels persona tges sohrc un fons d e l"ÏLrncs d e val s os, d'orqu es tra ció àgil , transparent i incisiva; en les r estants, h om detecta la influència dc les òper·es his tòdqu es d e ls Ci n c:, segon s els a nt ecedents immedia ts d(' Iu músic•a cinematogràfi ca d e l ' r·okofi ev p er a Alexander Neus ki i lvan el Terrible . En els dos casos, la puixa n ça d e l es fac ult a t s cr eadores del com positor df'nota la íntensitut d e la fcbr·il activitat cie Prokofi ev entre els anys 19411944. La relació detuUada d' un rep artiment d e 76 per·sonatges, d·una homogeneïtat només possible en una companyia estable i c•spcciulitzada, depassa les possibilitats d ' un comcntar·i; ca l r emarcar. p e r·ò, les q uaütats de Yelena Prokina i Alexander Ger galov (Natacha i el príncep And r·ei, els hero.is dc· la pau) i la noblesa i el tt'mper·anrenl de NiJwlaí Okhotnikov (el mariscal Ku tuzo v, lrer oi el(• la guerra). sense obviar la ven càlida i comu nicativa d'Olga B orod ina (la comtessa Helena). 1, sobretot, la titànica laho r· dc Val c t·y Gergiev, qu e ha mantingut el ner vi de l'ucció i Ja tensió d ' un conjunt orquestral precís, rude i engatjat més que no pas sofisticat, qualitats que ;, 'acliuen amb el ca ràcter· d 'aquesta música . En r esum , nn eruegist¡·ament per als melòmans esla vòfils o p er· for·n ir· una nova exp eriència a ls Iccto r s d evotS d e G tterrCL Í Prw , la densa i immar·ccsciblc novel·la de Lev TolstoL e Lluis Millet t~rn clespnlladamenL refinada. Ca l, en efecte, r·ett·oll"IIW'C's ala mítica gt·avació del Moses undAron dirigida per· Solti per retrobar quelcom que s'assembli a la força expressiva de la "veu cantada-parlada " de ROL·· nik en la present inte,·pt·ctació. Per· altra banda, si alli vum descobrir la sagacitat de Solti en la cr eació de la inconfusible textura sonora polifònica de Sch onbcr·g, no men ys Ja id e ntifi ca r em igualment aqui a cu1·a d'Ahbado. E stem en pr·csència d'un altre lúcid paradigma schonberguià. l quant a les quatre obres de Wt•bem , hi r-econeixerem la penelració interpretativa més absoluta. Joc mil-limetral i de l.it·isme apassionat en fan unes interpretacions absolutament inèdites i no comparables a cap altra ver·sió conegud a fin s ara. e J. Cnsanovas ~ DOMEN ICO;. ::scARLATTI: · \Sonaten hu Pngnrdieh. Gr ammuplwn Oi¡!itul Rt·ccmlin~ . Sumt-r·ic¡uc •I:I:; ll:i:i-:! Gi l. O~ut.:c·h., G R ece n t gravació d ' una mena d 'antologia del serialisme orqucslral vienès en les seves manifestacions més gemünes i en unes versions modernes i Uwnínoses. Conjunt ideal, el. vienès - la FilhaJ·mònic-a- per inter-pretar avui dia Lola aquesta ob1·a pretesament cer·ebral dels grans meslrcs dc la Grundgestalt i , pe1· a major eficàcia, una direcció tan lli·ica com solvent de mans d 'Abbado. Es lf·acta, per altra banda, d' una doble orientació que cr·eicm hen cer cada en l'intent d'enfrontar (gair ebé és un enfrontament liter·al) una obra tan dramàtica i expressionista com la de Scbonberg umb aquella ultra orqucst1·a dc Webern ra~ació recent de qu1 n z e so nates scad attia nes feta justament l'any darrer per aquest discutit i per descomptat desconcertant pianista. Execu cions ful gur·ant s en clau r·omàn tica , gairebé en cla u d e Liszl, pt·òpies d 'un pianis ta de tècnica extt·aordin à ria i pretensions d ' imposar una més aviat pretesa personalitat pel damunt dc tots els cànons actuals de màxima solvència en la mntè·r·ia. Hi tr obarem bàsicament una òptica pianística tant pel que fa a una pt·eocrrpació virtuosística com r especte al ¡¡entit obj ectiu sonor· de la inte r pretaci ó, d e '· tes inter·prctacions", tJj r·íem més aviat, per· Iu intenció clam de cer·car·-hi Lot un repertori d'anècd otes sonores. En fi, unes sonates que sovint ens faran pensat· gairebé en el Caprici paganini à, quan t a p P~a plena d 'enginy melòdic i ensems tècnic. e J. Cnsrutovas DISCOS paració amb versions més convencionals, la interpretació pol semblar asèptica. però, al contrari , r ospel"Ït d 'aques tes músiques tan pures difícilment podria sot·gü· amb més autenticitat crue d ' una rnatel"ialització basada en els valors més cm·tesians i autònoms d'w1 llenguatge musical essen cialme nt deslliga t de qu¡.Jsevol r eferència anecdòtica. D 'aquí l ' inte r ès d ' aquest enr egistrament exemplar. e Abrustí Montellà LUDWIG VAN BEETHOVEN: Ficlelio A aquest CD form. a el ter cer volum de la integral dels Trios per a piano. uiolí i uioloncel dc Haydn, en cut·s d e realització. Els que form en aquest CD foren escr its durant la segona estada londinenca del co mpos ito r (1794-95) i són un exponent eloqüent de la màxima puresa i perfecció d'aquest gènct·e, mer avel losa men t aliè a qualse vol suport extt·a musical. Enregistrats el 1992 i publicats enguany, Iu pt·esent versió es clist ingeix pel fet de representar lt!S tendfmcies més actuals de Ja in terprelació de la míasi<:a clàssica, en la versió d 'art istes joves que ja han couquel"it un ll oc en el panorama mundial d els in tè rprets consagrats . No es tracta només del fet de ser· materialitzats sobre instruments originals, una pr·àcti ca ja vella, s rno , particularment, d ' un inusual rigor en la unitat del fraseig i d ' una rat·a p erfecció, individ ual i col·lectiva, en l'execució dels tt·es instru ments . Per exemple, l'adopció dclpianoforte dc l'època confer~ix una fusió insuperable amb Ics parts dels instt·umcnts de conln i la r ealitzn ció d o Patl"ick Cohon és rnil:"aoulosamc~nt homogènia quant a netedat de la tècnica i igualtot úmbri c a d el s r·eg is tros d e l'instrument. En una com- mònicn vicnt•sn, u Iu qual fo r· ta empremta dinàmi c11 <'11 e ls clímaxs dramàtit'h, ¡,cmw tt·cncar l'cq uili bl"i dels grups insll·umcnlllls ni ofegar la im•fnblc nur~> it•a litat i cultura musical rol·leclh a dels vienesos. L 'clc•nc vocal t·espon a u11n mentalitat d 'equi p g1•nuïnunwnt a lcmnnya , en el qual sohrí•s urtc n IH LIHJ n ot·c d c Gab ri elt~ Schnaut , dr gmH'r oso amplitud i flcxibilitut , i e l F lo r·cs tun d o .) cHH:f Protschka , m és conAtr·c·1 Vtlcalmen t pcr·ò d ' una vt:terania i sentit musirnl impecables . e LI. M. c onfcn~ ix u nu Knuhc. Wdlwr. P.-..t,.ehku. St·hnaut. H~dl. z¡,., .. k. lleilmunn. Struekmann. Cur dc l"tJp¡ot·u de Vi.. nu. Ot·que:;tra Filbarmòni<·u ,¡,. \ï•·nn. Chri~toph mn Dohn::ín~;. tlir•·rtnr-. DECC\, Di¡dral, ¡;{(! ó2i-!! P oques obr es de Bee thoven mostren de manern més intima el seu tempre més pt·egon com ho fa la seva única òper a Fidelio, que és, alhora, un exponent privilegiat d 'aqueU humanisme de l 'e tapa anomenada " heroica" , en el període centr·al d e Ja producció del compositor, fin s i tot al marge de la problemàtica de l' obra en els asp ectes teatral i vocal , patent en la seva Jent11 i dolorosa gestació i en la his tòria de les successives versions. I és que, tot i el seu fracàs com a intent de cr·eació d 'una òper·a genuïnament alemanya i la seva poc natural escl"iptur·a vocal i malgrat influències b en paleses, Fidelia és, paradoxalment, un preciós exemple dc la concepció simfònica beethovenjana, aJ marge de Ics seves inexhauribles belleses musicals. La ver sió discogràfica coocertnda p er l'alemany d'origen hongarès, radicat a Cl eveland, Chris toph vo n D o hn anyi, compta amb el solatge de la Fill1ar- E n aquest dou l c compacte, hi tf cabuda la doble tr·acl-ició "Byr·djana", és u dir la que compr·èn el culte anglicà i ri culte catòlic, r·epresentats magníficament per quatr·c de les més grans ob r·es d el eompositor angl ès com SÓ)l The Greca Service, pnl que fa al culte protestant, i lef! tres Milises per a cinc, quatrc i trc·s veus, aquestes de gmu inspiració ca tòliea. .Byrd, compositor cupdavan ter a l'era dels Tudor, neix catòlic romà , i m algrat el canvi operat a Anglatc•rra 11mb motiu de l' arribnda al tron d c la t·cina E lisabeth amb el pas ol Pr·otr!>tan tis me, segueix clandestinament fidel a la seva fe la t·esta de la seva 'ida. Aque:;t fet és un dels gnrns detonants del gen i i la força de William Byr·d, ja que, entrenat per set·" i t· I' t·sgl és i a pro tes t<r n l com a or·ganista. cantant i mestre t.lc 1"01", compon al mateix temps motets amb text ll a tí i misses escl"ites IHH" a actes prohihits . Aq uesta evidPnt con tra dicció, 110 bo és menys e u escoltut·lu seva mú sica; la mú sica " oficinlist a ", In V<'!lteix de gran sumptuositat i r·iqu csn sonora i la paraula és poc important, s i es rompara amb e l s grans blocs sonot·s, simetria i b'Tandiositat estJ·uctura l que formen les seves obt·es "an glicanes". El miJior· exemple. sens dubte. el constitueix The GreaL Se rvice, obra de gr·an durada i d e riquíss im a disposició d c veus (cot· d e IO veus en d os sem icors de 5). En aquesta obra, Byrd trcbnlla més amb la varietat d 'efec tes que am b l a dcnsi tat vocal. L' altre cm·a de In moned a , que ens mostra el Byrd autèntic, està formada pm· obres commovedot·es en les quals el text constitueix la principal inspiració musical; així tl·obem constants va riacions vocals motivades per elements t·etòrios i q ue subra tllen la importància de Ics idees. Les tres Misses són les obres més en r egi s trad es i tocades d 'aquest compositor proUfic, i demostren un estudi deta llat i íntim cle forma melò dica no s ubj ec te a cantus fi1·mus . La inte rpt·eta ció d els Tallis Scholat·s és realment subHm i rinica, i ens ofereix molt clarament els pensaments més íntims de Byrd. L'ec¡ ullibri de veus és ajustat, l'afinació impecable i els diferents grau s d ' expressivitat utilitzats d emostl·eo la flexibilitat musical d el conjunt de ve us dirigit per P ete r Phi llips. e j. ~1. S. _t... •f 107 DISCOS podem augurar raona blement que aquesta dimensió ser à assolida en un futur· m o lt pr òx im , at es a la s egure tat d el s prim c t·s passos d ' aquests instrumentistes altament competents. e A.M. e 58 478 al con side rar d e manera molt positiva l' aparició d ' aquest CD, amb grans possibilitats de difusió nacional i internacional, protagonitzat per un jove conjunt, el Duo Reinecke, for·mat l'an y 1991 a Albacete, que h a desenvolupat una activitat copioaa i de valor, ratificada pel suport de Joventuts Musicals d 'E spanya , que han contribuït a la sev a promoció i a la seva consolidació com un dels grups més sòlids del panorama dels joves intèrprets del p aís. En aquest cas, h em de considerar també el valor del repertori escollit per a la gravació , qu e conforma una atractiva i eclèctica antologia de la li te ra tur a per a clarinet, on el v eïnatge ple de sentit de l'atractiva Selfparó.frasis de Xavier Montsalvatge (en versió avalada pel mateix compositor) amb la poc coneguda Sonata de Bernstein, es complementa amb la primícia de la gr a vació de la Primera Sonata de ]. X. Lefévr e {1765-1829) - a cavall entre el formalisme del divuit:i un cert regust expressiu romàntic, afí al caràcter del clarinet- i amb altres obres emblemàtiques del gènere, com la inefable Rapsòdia d e Debussy, les evocadores P eces de Fantasia de Schumann i la substancial i dificultosa Sonata op. 120 de Brahms. La labor dels dos intèrprets acredita una serietat i una competència innrgables, en unes versions que, no obstant, n ecessiten encara una lleu madur·ació des del punt de vista de la profunditat i maduresa expressiva. En qualsevol cas, l'en cert en l 'elecció d els tempi, la lògica de les seves proporcions i la naturulitat de les transicions. En resum, una imatge sonora fa stuosa i d ' una irt·esisl ible eloqüència , si b é no ass oleix, p erò , la cor·pren e dora inte ri o ritza c ió d ' algunes antiquíssimes version s històriques de referèn cia, com la de Rudolf Kempe amb la mateixa Filharmònica b erlinesa i els cors de la Catedral d e Santa Eduvigis d ' aquesta ciutat, o la d ' Otto Klemper·er amb l' Orquestra i els Cors Philharmonia d e Lon dres.• Lluís M. ~=A CO~CO JL.D E O F- $ W (ETE SOUK O.l" .,,,.. f afllo · '1' • •oo,.. • o · • ooJol • o• o.M ooo, V. .~~: .,~ U . . . .. .., ···"fi•• ............ ... na versió de 1992 de l'obra coral-orquestral més important de Brabms , un Rèquiem alemany, qu e difí cilment podria tro b a r competència en els enrCf,ri&traments r ecen ts d'aqu esta obra, en primer Doc per les agrupacions corals i orquestrals, de vertadera elit, que protagonitzen la producció: els cors suecs apor ten una cultura vocal lileralment insuperable, una sonoritat tan fosa i pastosa , fins i tot en els moments de major tensió, com naturalment projectada i p e netrant, sempre equilibrada de maner a impecable amb una massa orquestral que porta el segell inconfusible d els b erlinesos, els qu als manifesten el seu proverbial engatjament, sense, per ò, enfosquir la densa polifonia de l' obra, en la qual tenen un paper rellevant les línies de la fusta i dels instrumen ts greus. Claudio Ahbado ba concertat una ver sió que posa en r elleu amb una intel·Ligència r emarcable les pulsions dramàtiques i la progr essió dinàmica d el text literari i musical, equilibrant magistralment les línies m elòdiqu es amb l 'e ntramat p o lifò ni c i acon seguint una imatge perfecta de la dimensió ar quitectònica de l'obra, per ::..-=~=-~== 't.o~ ._io A • •nrdu• -- ., ~ - i y . >;¡11 .. ~;.,, Sr.-.d.u Q• • tr• t ' t I A concord,;:ofsweete sounde Bn-tl .~;Talli· -Tawnwr :~ B~lrlwin - HéHry"\' Ht·. .'f{t~i<'a pt•t· a flaul•:s •lt·l anrrl(:;·. 1• Rf'naixr·nu·nl ;~~ - - . - . r: .. ·_.- •. · ·· .i\roto.trròam T..oeki . ~tarclm.l Quarlí'l - · I:Oi,c-au-L~•·c. - 136 ¡;_;:;.2 1 .: ..'-".. _: -~'-;~:-.?_~:.~ ~-:· ~.-;_:~.:~~-·/;;"':~~~ E nregistrament fet a Londres l'any 1991 p el conjunt Amst erdam Loeki S tardu s t Quartet, un dels millor·s quartets de flautes de bec, actualment. Evidentment, n o és casual que tots els integrants del Quartet provinguin del país n eerla ndès, ja qne en els darrers an ys Holanda h a adquirit justament la fama dc bressol d ' intèrprets especialitzats en la música a ntiga. Daniel Brüggen , B e•·tho Driever, Paul Leenhouts i Karel van Steenhovcn , inteb'Tants i fundad o rs d el consort i tots ells deixebles d e Walter van H a u we, constitueixen la tercera generació de flautistes genials que comen çà amb Fra ns Brüggen , oncle de Daniel. Quins són els elements que han f e t triomrar aquest Quartet? Evidentment, la primera cosa que UJl flau~sta de h ec professional es planteja és sens dubte aconseguir una qualitat sonora compa rable i "vendible' " com a d 'alta definició, és a dir equiparable als r esulta ts que els instrumentistes moderns tt·e u en d els seu s ins truments (més agraïts, si m' ho permeteu).Aixòno és a l' abast de totbom,ja que el rigor i la disciplina que calen per portar la flauta dc bec al lloc qne li correspon, fan que una gran p art de practicants es conformin ben a viat amb r esulta t s més que mediocr es. Només uns quants, doncs, gràcies a la s eva tena citat , h o han a con seguit , fin s a l moment. Els ingredients: una tècnica insuperable, una recer ca obsessi va de l' afinació escaient, una estètica elegant, unes grans ganes de suggerir més que de dir, i un grandíssim amor a l'instrument i fe cega en Ics seves possibilitats. M'atreviria a afirmar, fins i tot, que pocs instrumentistes arriben a ser tan fanàtics del seu instrument com els flautistes. Els resultats són ben tangibles en aquest compacte compaginat a base dels millor s a utor s d el R ena ixement anglès. L'equilibri de les veus en els motius contrapuntístics és d 'especial qualitat, i l'exquisitat en la dicció que hi posen els " Loelò" amb les més dc 25 Oa utes utilitzades en l' enr·egistrament, fan dc l'a udició una experièn cia sublim. No oblidem q ue els consort s anglesos són una dc les més cone.,audes especialitats dels flautistes. P er acabar el comentari , tan sols citar John Baldwin, aquest en un intent de definir com s'hauria d ' intet·pt·etar la seva música: " Singe truc : lye not: prove true : f ea r e not" : i també "I arn truc: then trie mce: but singe lrue : or shame mee." eJ.M.S. FESTIVALS DE MUSICA I DANSA D'ANDORRA ORDINO • SETEMBRE 1 993 Dijous 9 - 2 1:30 h TRIO YEPES Divendres 10 - 21:30 h GUNDULA JANOWIT.Z (Soprano) CHARLES SPENCER (Piano) Diumenge 12 - 21:30 h ORQUESTRA CIUTAT DE BARCELONA Jordi Mora (Direcció) Gerard Claret (Violí) Lluís Claret (Violoncel) Dissabte 18 - 21:30 h QUARTET MELOS I QUARTET SINE NOMINE Dilluns 20 - 21:30 h ALICIA DE LARROCHA (Piano) Dimecres 22- 21:30 h ORCHESTRE NATIONAL DU CAPITOLE DE TOULOUSE Michel Plasson (Direcció) Diumenge 19 - 12:00 h ORQUESTRA JUVENIL DE JOVENTUTS MUSICALS DE CATALUNYA • Francesc Llongueres (Direcció) Múiam Manubens (Piano) AUDITORI NA CIONAL D'ANDORRA A ORDINO Il\1FOR.MAC1Ó: Oficina de Turisme d'Andorra Tels. (9:$) 200 06 55 - (93) 200 07 87 Pro-Turisme d'Ordino Tel. (97:38) 369 63 VENDA D'ENTRADES: Credir Andorrà Tel. (9738) 206 54 Andorra Per fi, com el primer dia lc I L'any 1910 es va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats. I