Revista Musical Catalana. Núm. 108 Octubre 1993
Editorial: La crisi econòmica i la vida musical de cada dia / PANORAMA Sardana, sardanisme i societat. Josep Martí i Pérez / Anna Ricci. Una cantant compromesa amb l'art de la seva època. Jaume Carbonell i Guberna / Aniversaris de Caccini i Frescobaldi. L'any dels manieristes. Joan Vives / Mikrokosmos: L'exemple de Cantonigrós. Pere Artís / Del seu affm.: Sr. Leo Ferré. Jaume Comellas / La Marsella Lírica. Jordi Maluquer / Gran nivell a Torroella de Montgrí. Lluís Trullén / Castell de Peralada. Un festival consolidat. Xavier Casanovas-Danés / TEMA Els músics a l'exili / Música i exili. Antonio Gallego / Músics desplaçats. Xosé Aviñoa / MUSICALIA Dr. Francesc Vilardell Viñas. La imatge del gran afeccionat. Jaume Comellas / Catalunya Música proposa. Chopin a Arenys de Mar. Victòria Palma / Te Deum: fi de la trilogia religiosa de Benguerel. Carles Lobo / Fedora torna Carreras al Liceu. Jaume Comellas / Ahvin Nikolais, el mag de la dansa, passa a la posteritat. Montse G. Otzet / Qüestionari informal. Quim Monzó. Mercè Camps de Gispert / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
ANNA • I ·=-z RIC CI La veu de la música actual CACCINII FRESCOBALDI, ANIVERSARIS OCTUBRE DESEMBRE Diss.23 Diu.24 Div. 3 Ronald Zollruan Nadlne Denlze, u¡èzz<NOpl'llno Coral Cànnlna (dlr.:josqp Vila) Uorodln; Pñncep lgor Obcnur.t Àrl~ de Kòntd~1kovoa Dames PolovLflllll(is Prokoficvr Alexaodcr Ncv,ky, op. 78 Diss. 30 Ravel; Albor.tóa del Gr.tclow Ferrer: Foi.xane' (Ce11Umarl] v Foix) Schubert: Simfonia núm. 9 NOVEMB~E Diss. 6 Diu. 7 Isaac .K.-trabtcbcvsky Rom:u't Rcvucltas, vio/f Llanas: De matcña Khatxaturian; Concert per a violi i orq. ~1ruüer: Simfonia núm. I Div. 12 Diss. 13 Komgold: Sch uspiei.Ouvenure, op. 4 Gershwln: Concen per a piano i orqucstr.1, en fu 8erg: Tres peces per a orqucstr:1, o p. 6 Korngold: The Sea Ha" k. Suite Diss. 11 Borns; Bíoronia Prokofiev: Concert per a piano i orques1.r.1 núm. 2, op. 16 Sbostakovltx; Simfoni!l núm. 15. op. Jfl Div. 17 Diss. 18 Dvorak: Concen per a violoncel i orquestra, op. 104 Tl<aikovsk:i: Simfonia núm. 4, o~.l;36 Diu. 14 GENER Diss. 8 Petrassi: lnvcnzic)nc Conccn m.1 (Concèrto núm. 6) Racbmaninov: ~apsòdi:l solirc un tema dc P:rg:tníni, op. 43 Beelhoven: Simfo nia núm 7 Eruique Garcia Asensio Brigiue Engerer, ptmw Coral Cànnina (d tr-·Josep Diss.20 Diu. 21 Serglu Comissiona Sergej Sladler, d oli GJazunov: Bacanal ProkofiCV! Conccn pt.'fa viOlí i orq. núm_ 2 Bediol.: Simfonia Fantàstic:a Div. 26 Diss. 27 Diu. 19 Kun Sanderling r.tJcbacl Sandcrling, violo•Jcel Aido Cc.1ccalo Joaquin Aeltúcarro, plan ó Div. 19 Diu. 12 Fram-Paul Decker Horaclo Guliérrez, piano Josep Poos Vi.rginla Parr:unon, sopnmo Div. 5 Diu. 5 Fr:utt-Paul Decker Albert Guino van, pimw Div. 10 Diu. 31 Div. 21 Diss. 4 Diu. 28 Theodor Gusch.lb:auer Aguslin Dumay, violí R:aydn: Simfonia núm. 92, .O.•ford· Saint·S:aêns: Cona:n per a vioU r orq. núm_ 3 DebUSS)'! Dan~cs sacr(-es e t profanes Debussy: La Mer ' Diu. 9 Diss. 15 Diu. 23 Diss. 26 Schocnberg: ~~ niltr:msflgur.tóa, op. 4 Mozart; Sinúonia concertant, K 297b Stcauss: lmerme:uo, op. 72· Quatre Interludis Simfònics Diu. 16 Enrlquc: Garcia Ase:dsio Ramon CoU, p umo Beethoven; Mú.sic:a per a un ballet Cll\-allerek Beelhovea: Coocen per a piano í orqu= núm. 1, op. 15 Rodriguez-Picó: ÏJJl[onia núm. 1 Ginastera: Eslancia. Balle¡, op. ~ Diu. 27 C. Cano: Concert per a p iano i orqucsLta Sbostakovioc: Simfonia oúm 7, ·l.eniogracl. ABRIL Div. 8 Diss. 9 Diu. 10 Eruique Batiz Div. 28 Diss. 29 Diu. 30 Edmou Colomer Cecile Ousset, piano FEBRER Div. 4 R. Halffter: Tripanim. op. Diu. 6 L~olollcel Mcssiacn: ~ offr.tndes oubllécs Dulllleux.: Tout un Monde Loinmin, per a violoncel I orquestra Schwnano: Simfonia núm. 3, op. 97, Diss. 12 Diu. 13 Serge Baudo Schubert: S1mfonia núm. 1, ·Trlgic:a· Balada! Simfonia núm_ 4 Br:th.rns: Simfonia núm. 4, op. 98 Diss. 19 Diu. 20 Fraru:-Paul Decke r Bruckner: Simfonia núm. 8 Diss. 26 25 Rimsk:y-Korsa.kov: Schéhérazade, op. 35 Div. 15 Diss. 16 Diu. 17 Karl Osterreiclter Anruulds Abols, p1a11o (Premi .\faria Canals 1992) Diss. 5 Serge Baudo Antonlo Mcncses, Div. 18 1.arry Passin, clarinel Nkisen; Coocen per a clarinet i orq., op. 57 Pelegri: DrllogoRaveJ; Concert en sol major Dvocik: Simfonia núm. 9. op. 97, •NOUM6n· Div. 11 Vila~ MARÇ Manuel Galduf Orquestra de V:alèncla Eruique Pérez dc Guzm.iíu, pia11o ·Rentul~l · Fauré: Masques er Bergamasqu , Op. l12 Slllnt·S3ê'n.s: Coocen per a piano i orquestra núm. 2, op. 22 Mestres Qua<Uoly: Can! a Maria .¡\utèlia Prokofiev: ROIDL"tl i Julieta. SullC Div. 14 Diss. 22 Franz-P:rul D<:ckcr Dlsa Engll$h, otJOè Sílvia Coricclll, Jagol J..arry Passiu, clarinet D:IVid l'b ompson, trompa Diu. 27 Vbc:Umir V:alek Orquestra Simfònica de b Ràdio de Pra&" Slbcllus: I<Meha. ~uite, op. 11 Sme taruc 1..:1 meva Pàt.ria, 11es poemes sinúònlc~ r~)'Sf!brad. VltatJ(J, Sdrka) Martlmc Simfonia núm. 1 Mozart: Simfonia núm. 31, K. 297. ·Paris· Liszt: Concert per a piano núm. 1 Beethoven; Simronia núm. 3, o p. 55 Div. 22 Diss. 23 Diu. 24 I.awrence Foster Mark Kaplan, lllofí Cc:rdiè Sínfonie¡ta núm. 2 Barber: Concen per a vio ü i orq., op. 14 Beethoven: Simfonia núm. 5 MAIG Diss. 30 d'ABRIL Diu. 1 Gary Bertini Mozart: Simfonia núm. 40, K. 550 Mahler: Simfonia núm_ 5 Div. 6 Diss. 7 Diu. 8 Edmon Colomer Mlsba Dicbter, piallO Brahms: Cona!n per a piano i orq. núm 2 Brahms: Simfonia núm. 2, op. -3 Div. 13 Diss. 14 Diu. 15 Salvador Mas Solistes i aaors a determinar Coral Cànnlna (dir.: josep \illa) Mendelssolm: Somni d'una nit d'estiu SUMARI revista musical catalana EDITORIAL PANORAMA ra td. \llr~ir·u 1. .laumt• Curttt•lla,.. (di n·r·r·io'• pr·r·iutfí,tinr I i Lluí,. .\lilll'l (din·r·r·i(, lllll•ir·al I \l aqrwtat;.:o·: l.R. :-io·r·r·t'laria ,¡,. n·d;wr·i•'•: Teresa Martínez Foto¡:nrfía: Pau Barceló l'llf,f ir·itat: Art-Co/ 2000, S.l. Trafalgar, 4, 11 è. 8 i C Tel. 2683500 jS. l'r·r·iur¡ll·r·s,.ic'•: Ormograf, S.A. I 111 pr·r·ssio'•: Agpograf I lisi ril .wil>: Di resa Uip r\,;j ¡ ll'¡!ul: 11-:I I.I :::UB:: Collsr·ll l•:rlitr>l'ial : Fèlix Millet TEMA 4 MUSICALIA 2 SCHERZANDO CONCURS DISCOS o •• • •• •• G •• •• CD CD •• •• •• l.a crisi econòmica rada dia In vida mrLSicnl de Sorclo rw, sardanisme i societat per Josep Martí i Pérex llu no Ricci. Urw ccwtant compromesa amb l'ort de ltr sever època per Jaume Carbonell i Gubema Anir;erscrris de Cnccini i Frescobaldi. L'any riPis monieriste!ï p e r Joan Vives .llil.·rolwsmos: L'exemple de Cantonigrós pe r Pe re Artis Del seunffm.: Sr. Leo Ferré per Jaume Comellas 1-n Mn rsello lírica p e r Jordi Maluquer Cran rrivell n Torroella de Montgrí per Llu is Trullé n Costell de PeraúJCia. Unfestivnl con.solidat per Xavier Casanovas· Danés /~ls rru'LSics i l'exili Mrísica. i exili per Antonio Gallego Mú.~ics desplnçats p e r Xosé Aviñoa Dr. Fmrrcesc lfilarde/1 Viti01ï. Lo imatge del gran afecci p e r Jaume Comellas Cata/urryn /llú.sica proposa. Chopirr a Jl renys de Mar pe r Victòria Palma Tt' D!'um: fi cie la trilogia religiosa de Benguerel pe r Carles Lobo fcdon• tomn Carreras al Liceu perJ.C• A/wirt Nil.-olais, el "mag dc la dansa", passa a In po.stc p e r Montse G. Otxet Qiiestiorwri informal. Quint Monzó per Me rcè Camps de Gispert per Cesc L'orgue de la Catedral de Barcelona Quart Cicle de Concerts 1993-94 Del Barroc al Romanticisme: 1 Dimecres, 20 d'oclllhrc, 20 h. Montserrat Torrent, OtBUe 2 Dimecres, 17 dc novembre, 20 h. Aris Cbristofellis, contratenor Frédérlc Desenclos, 01-gue Pregàries i elegies: G. Frescobaldi,]. Tite lo uze, P. du Mage, D. Buxtehude, ]. S. Bach, P. Terziani 3 Dimecres, 15 dc desembre, 20 h. Coral Sant jordi Maria Nacy, orgue J. Noguera, director L'expressió coral: 4 Dimecres, 19 de gener, 20 h. Vicent Ros, orgue Vicent López, trompeta Vicent Campos, trompeta El gran barroc als Països Catalans: A. Mestres, N. Casanoves, ]. de Sant Agustí, C. Baguer, V. Rodríguez,]. N. Geoffroy, ]. García, J. Elies, V. Martín i Soler, A. Literes 5 Dimecres, 16 de febrer, 19,30 h. Josep M. Mas Bonet, O!Blle L'orgue de Messiaeru 6 D imecres, 16 de març, 20 h. Guy Touvron, trompeta L'esplendor del Barroc: Olivier Vernet, orgue G. F. Ha ndel, D. Buxtehude, J. B. Loeillet, A. Corelli, J. S. Bach 7 Dimecres, 20 d'abril, 20 h. Martin Haselbok, OtBtte G. Muffat, D. Buxteh ude, J. S. Bach, F. Mendelssohn, L. Boellmann F. Tuma, F. Mendelssohn, N. Bruhns,]. S. Bach Audició integral de La Nativflé du Seigneur Quatre visions per a orgue: J. K. Kerll,]. S. Bach, C. Franck, F. Liszt 8 Dimecres, 18 de maig, 20 h. Cor de la ràdio d e Flandes La lloança coraL Kristian van Ingelgem, orgue Vic Nees, director P. Benoit, P. Casals, F. Peeters, E. Tinel, K. van IngeJgem, ]. van Nuffel, M. Tipeu ENTRADA LLIURE Organització: EUROCONCERT ~-:tAflil u@\jt Amb el patrocini i la coHaboració de: ln11l lUUI Generalitat de Catalunya Departament de Cultura Ajuntament-e Barcelona 8JI~I~ii@¡Jt•l•1!f;111iiJ:t·~ I.! enher llila " - tompanyiG. CATAL UNYA M USICA EDITORIAL I expressió crisi econòmica e devé recurrent d e forma obligada en una època com la que es te:m travessant, en què gaudeix d'un trist i cabdal protagonisme. Fa poc ens hi referíem en un altre comentari Pditorial per mostrat,-ne la incidèn cia des de la per pectiva de la problemàtica que suposa pel que fa als projectes infra truc tur als en cur o en vies de realització i a altres que enc~ ara han d 'iniciar la seva singladura material. Ara ho fem per tractar d 'aquesta incidència en l'esdevenir quotidià; en el més immediat. Petit i gran moment de cada dia; en la praxi d e la professió creativa. La nova realitat que presenta l 'expressió remet a un n1ón de probleinàtiques 1nolt ampli, que conflueix en tm aspecte molt concret. E l replantejamen t en profllllditat de la praxi professional de] s nostres músics . L'efecte joc de dònri:no està arrihant a tots els racons de la vida musical i comporta , per tant, tm trasbalsament de terres del qual dü'ícilment se'n podrà escapar ningú. Aquesta situació s'esdevé en un moment en què la vida musical del país es trobava immergida en un procés expansiu ben perceptible, significat per l'ob ertura d'iniciatives de diversa ú1dole i també, de forma consegüent, per l'an1pliació , dia a dia més evident, del mercat professional. Aquest procés, per tant, ha quedat estroncat i això suposa definitivament posar la professió musical en una situació molt difícil, davant ]a qualli caldrà donar una resposta, o unes respostes molt eficaces . Cada dia més reduïdes les possibilitats del recurs a la sponsorització -víctüna d 'tma atonia legislativa incentivadora-, només l'ampliació del mercat pedagògic , com a conseqüència de les noves expectatives obertes pels encara no ben estrenats plans d'estudi, ofereix unes noves possibilitats de sortida. Possibilitats, per altra part, llastades per la naturalesa no creativa en el pla artístic d'aquesta dedicació. Serà en el camp de la praxi concertística on caldrà fer importants aportacion s d'imaginació de cara a la recerca de formes d'actuació que obrin nous horitzons professionals i que, en definitiva, permetin alimentar de forma digna la praxi de la vocació creativa dels nostres músics. La crisi econòm ica i la vida musica l de cada dia ·-.•~. ¡: 108 s 1}85 PANORAMA Sardana, sardanisme i societat per JOSEP MARTI I PilREZ Secl'ió d' Etnomusirologin , CSIC, Bnrcdonu I datTet· cap d e setmana clt·l mes de febrer Li ngné lloc a Calella de la Costa la sessió final del P ..inu.w Congrés del Sat·da nisme. En un a organització vertaderament modèlica i un ambient pnr·ticipntiu s ' anaren paJesant en les diferents ponències, esmenes i conclusions tot u n reguitzell dc preocupacions qu e afecten el món sar·danista d 'avui dia. De problemes, se' n p lantej aren molts, però un h i dominava clar·ament: el decreixent inter ès per la sardana en la societat catalana i, especialment, la manca de relleu gener acional. A les ballades són cada vegada menys els joves q ue s'afegeixen a les rotllanes. A tots els <¡ui hem ballat sa rdan es ens dol haver dc comparat· les ballades actuals amb les d ' ara fa vint anys, qu e se celebraven cada diumenge a la plaça de Sant J aume, on sovi nt ens havíem de trepitjat· els uns als altres per manca d 'espai. At·a , les coses són bastant dife•·ents. La gran majoria d. aquells jov<'s dc menys de vint anys, que avui van cap a Ja quarantena, sols ballaran sardanes de manera molt espot·àdica. i el que és p itjot·, no han e tat r ellevats pels que nasqueren dels setanta en anntnl. AUò que realment pr eocupa de la sardana no és la inexistència d'una düusió massiva, sin ó que com a sistema rutlli o no ; .i que r utlli vol dir sobretot que no es qüestimú el r elleu generacional. Al congt·és sobre el sardanisme es plan tejaren dive•·ses solucions. Hom pa rl à òc miiJorar els canals de difusió el<' la sardana per· mitjà d els rnass media i dc modcrnitza•·-ne alhora la imatge, s'exhortà pc1· a la captació de pa- E 108 Hi ha preocupació per la manca de relleu generacional trocinadors de l'empresa pt·ivada , es demanà nn augment d (• qualüat de les ballad es i -el pun t potser m és delicat tic tol's- hom no s'estigué de pt·oposar innovacions r elatives a l'est1·uelllra coreogràfica i musical dt~ la dansa. Amb un velat sentiment dc mea culpa, el sardanisme t'S qüestiona ara, molt seriosament, si cal reformar la sardana per f<'r-lu més escaient als temps actuals. Hom parla d'escurça r-la, i, cle fet, en alguns llocs, <'O m per exemple a Manresa , això ja s' ha comen çat a fer. En realitat , ja fa molts anys que es parla dc n•d u ir el nombre de Ics tiradl's dc la sardana, mesura que tt·obava sempre la fèrria .-csistèm·ia d ' un important se<'tor dels ballado rs; però aquesta vegada , i a Les e•s les particulars circnmstàn(·ics d el món sardanista , sembla qui" la cosa es comen ça a pn:ndrc molt seriosament. Que ningú no s'est1·ru1yi, doncs, si moll a viat es troba amb lmes sa rdanes mancades d ' algunes tirades: serà Iu "sardana llarga" escurçada. La mesura d'aquesta da rTct·a proposta , p erò, no té parió amb el que s'insinuà per a l'àmbit musical: la "sarda nova", hr qu e n o s'enten gué com a fot·ma substituti va de la tradicion a l, sinó com un recur·s addiciomd o complementari. Els músics dc Santi At·isa i Ja cobla Els Montgrins presentar·en oficialment a l' acte de cloenda d el congrés un intent d'amaJgamar ritmes de jazz i efluvis de cha-cha-cha amb la sardana. En el congrés, hom no féu pas massa escarafalls davant dc l' intent d ' hibrida r la música dc cobla amb la d'altres estils, fet realment positiu , pe•·què les id ees de la p uresa t•n l'à mbit musical ja fa Lemps q nc són caduques . La cobla , que uns moments abans havia ofert al públic sat·danes de concert , canvià el seu vestit d 'etiqueta per una cam isa virolada. El hieratisme habitual dels músics d e sardanes perdé també la seva rigidesa quan es posar en a tocar acompanyats p er Santi Arisa i els altres instr·umentistes d 'aquest hàbil percussiotústa. En una primera part, s ' incorpot·à Ja cobla a l jazz i s'obtingué una mena de Glenn Miller a la catalana , tot oferint al públic encertats recursos tècnico-musicaJs. A la segona , for en els músics jazzístics els qui es doblegar en als imperatius d els tots-sompops a mb dues peces que, fidels formalm ent a l'estructura de la sa rdan a i b atej ades com a "sardanova", foren àdhuc ballad es per par·t del públic. Si algun orga nitzador· temia que aquell intent modernitzador pogués ésser •·cbut pel p(tblic com un atemptat al sacrosant esperit dc la sardana, la resposta en tusiasta de l' auditori l'hauria de tranquilli tzar ben avia t. De fe t, no és pas el primer cop que hom intenta agennanar· eJs PANORAMA un pt·odurlt' coreogràfico-mnsiral és lògic que es pensi així. Però un clt•ls mè-r-its de la nova etnomusicologia r·au en el fet que uo considcr·a q ualst•vol tipus de nwni(es tació musical o conogràfica només dt's del punt de vis ta t'Strictament formal, sinó que sobretot t-s ronsider·ada com un conglomer·at, en el qual, a més dc la forma, cal tcnü· en compte aspet~­ tes tan impor·tants com Ja si~;.rnifi - La sardana és un conglomerat d'idees, tant musicals com també socials i polítiques instruments de la cobla amb altres ins truments o estils més posats al dia. R ecordem els recitals d<• la Companyia Elèctrica Dharma , els nous recursos orquestt·als dc la cobla La Principal del Metr·o o l' aparició més recent d ' altt·es grups. AJmenys fins ara , s'ha tractat sempre de temptatives r·cbudes amb tm somrís d ' acceptació als llavis , però que no han incidit massa en el regular· món de la sardana. Quan es programen ballades, gen erahuent, sempre es r·ecorrc a la cobla de sempre. Sap greu que pu¡,rui ar-ribar· a desaparèixer una manifcstílció cul tur· al que, d ' una ma ne.-:1 fr·a ncament positiva , dóna sentit a moltes hores d e lleure d ' una part dc la societat catalana, abans més gran, avui més minsa . Qualsevol intent de salvar el que sembla que es va arronsant irremissiblement cm sembla , doncs, força lloable. Com a etnomusicòleg, però, tinc els meus dubt·cs sob1·e si totes aquestes solucions proposades en e] Primer Congrés d el Sardanisme, per si soles, an·ibaran a superar realment el problema , p er una raó molt senzilla: aquestes solucions sembla que es limitin a entendre la sat·dana tan sols com un pr·oducte musical i coreogràfic. En molt bona part, aquestes tmcratives par·tei.xen dels mateixos p r·essnpòsits amb els quals la musicologia clàssica s'encarava al seu àmbit d'estudi: la idea que la producció musical bwnana no era moll més d ' allò que reflectia la par·titura musical estricta. La musicologia actual sap que cal anar molt més enllà. Qualsevol maniJestació musi cal no està compos ta només per música , sinó que en la seva existèn cia intervenen també molts altres elements pr·opis dcJ sistema sòcio-cultur·a l on es tr·oba immergida. Elfet de no tenir·-ho en compte equival molt sovint a tergiversar la realitat que es pretén estudiar. I aquest és molt possiblement l'en-or dels qui pensen que rejovenit· el món de la sardana vol dir pr·incipalment actualitzar les seves for·mes i Ja manera de presentar-les al públic. En on sincer i entendr·idor· acte de contrició, el sardarúsmc actual cr·eu que els mals de Ja dansa provenen principalment de les seves formes " arcaiques" i la mala difusió d'aquestes formes a través dels mitjans de comunicació. Si hom considera la sardana tan sols com cació, la fun ció i e] context sòeiocultuntl en el qual s'emmarca. La sardana no és només una dansa. És un conglomer·at d'idees, tant musicals i coreogràfiques com també soeials i politiques. La sardana és molt més que una dansa , i la pr·ova més evident d ' això la tenim en el sar·darúsme, concepte que implica l'existència de tota una infr-astnrctw:a social i sobr·etot la d ' uns valors detemunats. Així, doncs, si la sardana ha esd evingut al llarg d el nos LI·e segle una " dansa nacional", no és tan sols p els seus mèrits cor·cogràfico-mnsieals; la sardana és, en molt bona part, producte t'l' una ideoJo¡,ria. En els temps dc Pep Ventura, Ics coses eren fot·ça diferents, almenys en la primera època d ' aquest popular compositor. Què diria un sardanista actual si sabés que l' iJ.Justre músic establert a Figueres, a més de Ics seves paradigmàtiques Per tu ploro o El toc d 'oració, compongué sar·danes amb títols tan insòlits com El dia.blo en el poder, Sardanas de castañuelas o El barbero de Sevilla, i que en la seva producció sardanística no rebutjà els temes sarsu elers, opeL"Ís tics o els propis dels ballables en voga en aquella època? P er a la sardana, les coses van canviar l ·¡;¡ • f- 108 PANORAMA radicalment quan el cata lani me modcr·ut i l 'c~>pcr·it folklor·ís tic de fi na ls del st•glc pa~>s at van veurehi un in ·tntttWIIl idoni per a les sevt•s idt•t•s. eoaa que duguf el bandcjam<•ut el<' tol r lcmcnt coreogràlic o musi('al que no estigu és d ' uconl a mb una mitificada i esten•otipuda idru d r la m(rsica popular ca talalla. E n 110 gair es dècadc•s, la sur·clana , d 'ésser un baU entr·c molts i d 'àmbit local, va ¡.Htsfwr a !Wt' la dansa nacional catalnmL Agradi o 110 agradi aquesta instnunrn la litzaci6 , del que podt>rn estar bastant segurs és cru e si la sardana - malgrat el seu enf'atTat·a mellt- s' ha mantingut fins a ls nostres dics com alguna cosa m és que tm mrr producte de museu , és pe r· la funcionalitat que li ha a torgat la ideologia. La pt·àctica de la sardana implica, d one ·, l'exi tència d ' uns va lors que no es r edueixen. ni de bon tros, a aque ll que r esulta més evident : una manera determinada d 'entendre• la C'atalanita t. l'hi ha realme nt d ' altres que caldria escai ir pe r tal d'entendre e l fe nome n de mane r a integral. E n una enquesta pu blicada per la " Revista de la Unió de Colles Sa rdanis tes ' ', s' incloïa, com a dada d igna d ' inte rès i de lloança, la baixa xifr·a dc sar·danis tes fumadors. 1 Què té a vetrrc la sa rdana amb la cigatTeta? En r ealitat molt més del que hom podria pensar a pt·imc t·a vista. Dins del dualisme que car acteritza la ci'iilització occidcntal , estem molt acostumat a po ar línies divisòr·ies e n tre bons i mals costums, entre bons i mals ca talans, e ntre persones virtuoses i pe rsones pecaminoses ... Actualme nt , a Eur·opa , estem assimilant a marxes fo r çades l'actitucl provinent dels EUA d ' a n a te matitzar el fuma dor . Av ui , cada cop més , ser fu mador està " mal vist". H em dotat d ' un nou con ti ngut l'ancestral Línia clivisò t·ia entre bons i dolen ts o en tre sa ns i insans. Al sardanisme scmpr·e li h a agr·adat enlairar la bandcr·a de ls " nets" . És de domini públic que les tendències moralitzadore sem- pre h a n inconlia t el ball. d t' man era que este m Le n <1\"C»ats a S(•ntirpa rlar d e ' ·balls sans" i ''baUs impúdics ... Hom trobarà fàcil ment a les disposicions cclt-sià~>ti ­ ques de la nostn1 histò ri a, moltt's condemnes dels balls. i a pr·inc ipis de segle es condemnavt·n t•ls haUs "agarr ats", fa pocs an ys hom e ncara s 'escandali tzava per la Larnbada. La sa r dana , a lmenys des del sc~l e XI'<, scmpn: ha estat u n infant amb la canr nrta. D es de la seva cxpan:si6, u fina ls d e segle passat , Ira estat inst r ume ntalitzada pel r caet·ionaris me social més consrr·vador. Als anys 20, hom avcl·là a la dan sa p er combatre ]a vingud a dc baUs i altres modes mu:,ica ls c·onsider a des "inunorals '· que, a m és. eren titllades despeeti ''a- La sardana ha estat instrumentalitzada pel reaccionarisme social més conservador m ent d '"estrangen:·s'' . L~• " moralitat" de l a s anlana cons tituei x sovint tot un capítol e n f' ls o puscles destinats a divulgar-la. Encar a r ecordo molt cla r a nwnt que a Barcelona. en t>h; a nys dt' màxima r ellevància SOl·ial de l'csc·oltisme i les sar·danes. es feia una clara di tinció e ntre a qu(•ll als quals agrada' a de tr·esca r· per la muntanya i en tornar a Barce lona acabar la jornada amb una ballada a Ja pl a~a de Sa nt Jaume i els joves aficionats a Ics discoteques . R ecordo el sentiment dc s up erioritat moral que ten iu l'c·xcursionis ta sardanista qu e es preuava dc no t repi tj ar mai lc·s incipie nts discotequei'! cl ' a lf'l'! hores. R epasseu els d ife t·f>ntA títols que hom ha donat a les s a r danl'S - Tossa bonica, Les noies de la Torrasa, El cant dels ocells. e tc.- i compareu-los, pe r· excmp le, amb e ls noms o tf'xtos del tango porteño. e ls blues ame rican o l'actual heav)'. La sar·dana empre ha r epresentat aquc t paper clïnfant amb la cara ne ta que no sap ni de meuques ni de tnverne . ni d c misèries ni d ' angoixes socials o existencials. Evidentment, el s ardanisme pressuposa tota nna sèrie d e valors que no es circumscr·iuen només als propis del catalanisme moderat. Si a c tualment ]a sardana no nllUa, no és, c•·ec j o, a ca usa p•·inripalrnentde les seves form es ·'a r caiques" . U na societat com la nos tra , que té e n el folklor·isme una dc les seves força dive t·sificadcs motivacions~ necessita també les form es arcaiques . La tradició - tul rom l'hi toricisme, l' ecologi:.me o el feminisme- consti tuei.x if,rualmen t un dels seus pre uats va lot· . Tan sols cal que ens fLxem e n l'oferta editot·ial sobr e folkloJ'{' ca talà , en l 'èxit multitudina l'Ï del Tradicionàrius o en l 'esclat de colles de gr allers o de diables qtw actualment hi ha a Catalunya . Tenir com a po sible solució per a la sardana la pinzellada modet·na amb llenguatge jazzístir , a l'es til de G1enn Miller. significa no anibar a entendre f'l proble ma. ¿No serà més aviat tot e l conjunt de valors que configur e n el sardanism e allò que no a trau l'adolescent de l'època postmodcma? Ja s'ha esmentat e n més d'u na ocasió la capacitat de predit•c ió so ria l qu e té la música . I això no pe r· prctc os pode r s mis tics o esotèrics . si nó p erquè la mú sica . p e t· a l'home, no és mai tan sols so organitzat, sinó que implica la p•·esència d e dc te t·minats valors i signifi ca ts, és un exponf'nl d e m entalita t s i a l matt>ix temps co n s tittt~ix un gra n ca talitzador g r upal i band e ra dc col ·l ectivitats. La mú sica, a mús d e m ús ica, és un baròmctr<' explícit que pos a de manifes t moltes C'oses que so viot passen desa perce budes al polítie i al soc iòleg. Hom escolta música molt a ba ns d e pode r exer·c i r· l' <'lcmental dt·e t a l vot i d'ocupa r· llocs de responsabi litat dins la - PANORAMA socie tat. Lc · r aon s sòc io-cu1turals quc donare n ortida a la ova Cançó catalana e n è poca fra nquista es veuen avui •·eflectides en un!! vots i en uns comportament· polítics ben conc r e ts . Mai co m ara ha estat el món d c la sa rdana tan hc n dotat d ' infra s truc tures, i ben segu t· que e ls polítics que amb les seves dis pos i<·ion s Ics han fetes poss ibles só n homes i dones q ue vint a n ys enrc•·a h avien viscut dc prop Ics multi t udinàl-ies ba llades de s ardanes. La c.-isi actua l de la sal'Ciana va muJt més en Uà de significa r Ja crisi d'una dansa; és l'exponent rl' una transfo rmació dc valo1·s socials que ens asst'nyala unes tendències que marcaran d ' una mane•·a o altra la nos t1·a vida coJ·lectiva de les ¡H·opercs d èca des . La sa rdana no hauria d e se•· a la força sa •·danis mc , pet·ò la dansa i aquest moviment socia l q U<' l'envol t a han cocxis tit molt de temps d e manera s imbiòtica: l' un aguan t a l'a ltre . A la sa rdana li ha <' Sl a t ve t a t molt sovint la seva lliure ~'vol. u ció en nom de preteses pn reses ètniques que cr e uen mo lt CITÒn iament e n l'es la t ic ital dc la c ultn1·a. Vegeu, p<·•· exemple , Ics nor mes dic tades pe•· la Lliga Sardanis ta de Ca t alunya l'an y 19332 i que han es tat durant d ècades obset·vades amb disciplin a modèlica. La sa rdana no e•·a lliure d'evoluc ionar: <·•·a ¡:>~'opi e tat d 'una ideologia. Ara es parla d 'actualitza •· la dansa. Quan les tendències modemitzaclo•·es sor geixen del mateix ca •Tet·, estan socialme nt justificades, pode n a1Tibar a ser força interessan ts i molL possiblement acabaran fent forat. Qua n provenen , p e r ò, des de dalt , hom fa de magògia i ca l témer que estiguin conde111nadcs al fracàs . Crec q ue la so h .e)ó per a la sar dana no t'S red uc•ix a tr iar en t re una fo•·ma 111usica l i coreogràfica e n c~:u·ca •·ada o bé uua "san lanova", ja s igui la qtw se' ns va p r·opos<H· <'n e l <'ongrés o una alt•·a d e diJe r enl. Qualsevol fonna musical no es r·e fusa o s 'accepta tan Cal no tenir por de les divergències ni de les dissidències sols p er la seva morfologia, sin{¡ també per tot a iJò <JUt' impli<'a quant a valo•·s i s ignificarion&. Unapossih lr via per a l futur dc• lo s~u·dana , si e ncu ra foH fuNiblc, seria intentar reto•·nar-la ni ra•·t·e r , per tal qUI' fos uq u est qui I' acabés modelan t segons els sc' us gustos i inter essos reals. Aix1) vol dir sobretot no trnir po r dc· lrs divergències ni d c les dissidC:·ncics. o cal que totes les ball a d<·s hagin de set· igual¡, a tot ant'u, ni que hom el adsc•·igui uns mal<•ixos valors, significa ts i funeions. Retornar-la al canrr ' ol dir, deixarmés irUciati va als balla do1·s. a Jes cob les i als orgt1nitzadors. I\ o eaJ espe •~ar el vist-i-pla u d ' un congrés pet· atrevi•·-se u introduir innovacions; els <·onSt'nsos generals pe•·tanyen a l'<·sfera política. M entre que quulsc·vol cobla a l'estil t •·adicionul podria Locar a la plaça dc· la Catedral, u la plaça de Sant Jaumr es podriu deixa•· el pas a la "sa n lanova", i a qualsevol discoteca o rcc·intl' tancat es podrien toca •· sanlanes a base d. una agrupació reduïda d'instrume nts . Tant se val que e n aquesta agrupació no hi fo JH'Csent cap dels ins t•·umcnts t•·adicionals de la cobla. També es poden tocar sardanes amb clarinet, baix elèctric , piano , acordió ... Les innovacions, s iguin del eairc que siguin. difícilmen t es poden concebre en abstt·acte, a l'escriptori o a la tert úlia de l ca fr. En l ' àmbit musical, aquestes so•·gei:xen a partir de Ja inLt••·ac:c·ió contúma entre els músics i p1'!blics o aml)ients deter minats, c ull·c e ls diferen ts ius t ntmen ts q ue <'On figuren una orques tr·a ... Qua ls<~­ vol canvi dels elements c-it·etunstancials que envolte n la sanlana es poden traduir en noves trohalles . P er al compos itor. per exemple, no és el matc h. <·once- bn• una sardana tot pensant e n el públic d ' un 11·adicional con cm ·s tic colles que en el públie qm' pu¡,rui omplil' una diAcoteea. o és f'l nnttt'L" concebn:• una sardana pe•· a la cobla dt• semp•·e. cp.•e p ensa •·la pet· a un trio de piano, da•·int'l i <·ont •·abaix. No és el maleLx eoneebrf' una sa rdana pe•· a uus baJ iado1·s qtH• la dans in a mb la mcntalililt cx¡H·rssa dc " fe r país" tJIIC ptw a uns a ltrrs, pc•r als quaJs la tlctmm sigui t•n prinwt· lloc· motiu elf' d ivertiment , expr essió nrtíst('a o acte social. Qualsevol nova s itu;wió a la qual es corú•·onli la sa n lana s iguific·a un r Ppte, i de q ualsevol repte supe1·a t, pol sorgie la inno' a('iÓ i , pe•· tant , l'adaptació. El ~a nlan is m c lla fe t de la danIHI un símbol. i tot símbol està condemnat a l'enca r ca rament. Qua ls<'' ol eo a, però, q ue es prrï dc ¡;er pop u la •· no po t conè ixer les f ormt's fixes, i d ' acp.tí J' atzucac o n hem aerihat amb Ja sa rdana. Fi ns HI'H he m pot,rut man tenir amb mil i un ma laha1·ismes - p t·opitiuts en buna pa•·t p er pa •·ticulars uva tars his tòrics- que difíci l c~quilibri: Ja sa r dana és sím hoJ i éA u na d ansa popnla l'. S i d eixa dc At'r p opular, però , tam bé deixa n;i dt' sm· w1 s ím bol vi u. Per ajxò, ara ser ia bo q ue e l sa t·da nis me retol'lll'·s la sardana al ca n ·er. Que dcsapa•·cgués la pressió psic·ològica del símbol que condemna la sardan a a l'encar·caramc nt, a teni•· una am·èola de act·alita t , d 'in ta n~;i bilitat , d e p•·ofundital meta fís ica. Ja sabem que no hi ha YCI'llaL<O absolu te . Si en certs moments dc la nost1·a hjstòria va embla•· adient dotar la dansa d ' un cnlit dc transcendè ncia que fo u capaç d 'enlaira1·-la com a símbol, en altr·es momen ts, com l'actual , po t r l.'sttllar convenient Sf.'gltir el camí invers . AJ capdavall no fai' Íem amb això sinó reconèixer i ad mctt·e la doble n aturalesa dc In dansa: simbol i cultura viva. I "Uni6. Re,'Ísta de Ja Uni 6 dc Colll's Sur-cluni!ih's". m'un. 3. 1991, pàg. 38 2 L'actuació cle Lliga Sardanista cleCawlunya, •· Rf'\Íblu l\1nsical Culalunu". lliÍI11 .. 356. 1933. pàg. 328-329 108 l• 1: i PANORAMA ANNARICCI Una cantant compromesa amb l'art de la seva època per JAUME CARBONELL I GUBERNA Parlar d'Anna Ricci és referir-se a una dona del segle xx que ha estat i està compromesa amb el seu temps i amb la música que s'ha fet durant el seu temps. Parlar d'ella és això i moltes coses més. Però parlar amb ella és veure la militància personificada, sentir la força d'un soldat que ha lluitat pel seu temps i que no deixarà mai aquesta lluita, perquè el temps sempre continuarà essent el seu. Aquest compromís no li ha fet la vida tan fàcil com ho hagués pogut ser sense contraure' I. Però la seva tenacitat li ha fet anar guanyant batalles, traduïdes en el fet d'en trontar el públic a unes obres determinades, i a més ben interpretades. Aquesta ha estat la seva principal arma: el bon fer. Una bona manera de fer que li ha permès salvar alguna audició que hagués pogut resultar dubtosa, si no hagués estat per la seva decisió. Una veu que ens ha presentat obres actuals ben interpretades i ens n'ha facilitat el gaudi. Anna Ri cci té moltes coses a dir en música contemporània, no sols pel que fa a la interpretació, perquè ella ha viscut molt de prop els moviments de l'anomenada segona avantguarda a Barcelona. A nna Ricci va formar part activa des del 1951 del Cercle Manuel de Falla, fundat el 1947 sota la protecció de l'Institut Francès, i des d 'aleshores la seva feina s'ha vist marcada per la contemporane'itat, cosa qne l'ha convertida en testimoni i protagonista d'una etapa de la nostra música qne no hem de donar per tancada. - Com varen ser els anys de formació de la que havia de ser una cantant de música contemporània? -Jo he nascut portant música dins. Vaig néixer en. una família de músics i he sabut sempre el que volia dir fer música amb totes les conseqüències. El meu pare era músic, però per circumstàncies polítiques va haver de marxa d'itàlia, amb el que això volia dir de pèrdua de totes les propietats, etc. Venia de Gènova i es va aturar a Blanes, amb la intenció d'anar a les Ca- nàries o a l'Argentina,Jugint del feixisme. Però li va agradar tant Blanes i la costa catalana que es va quedar aquí. Es va instal·lar a Barcelona, fent de sastre, de la millor manera anònima possible. 1 per millorar la precària salttt de la meva mare, va comprar un terreny a Viladecans, que era un poblet molt bonic i molt ben situat, perquè és a 7 km del mar, té la muntanya que l'empara dels vents del nord, tota l'escalfor del sud. I un cop jo veig néixer, al PANORAMA - - cap de nou mesos ja vam. onar a viure allí. Vivíem en 1111 carrer als afores. 1 vaig estar al camp .fin s qne vaig fer 13 anys, edat e11 c¡11è naturalment jo ha via de completar els meus estudis i em van portar a Barcelona. un 12 d'ocLLLbre. R ecordo molt aquell Viladecans, i a la meva mare li va cmar tan bé que va viureji11s els 82 anys . Sens dubt e, aquella època tan bona a tots ens vo a11nr molt bé. Acabada ln g nerra , el meu pare cacla any va tornar a Itàlia , però jcL no es va moure de Cfllnlunya. -Va ser en aqueU moment que <'S va decidir a fet· d e cantant'? 1 o, compte. Jo als tres an ys ja sabia que volia f er alg un 11 cosa creativ a, i qucm v aig anar p er primer cop al cin ema de Vilarlecans, vaig d ecidir qne v olia f er cinema. La meva vocació és el cine . Vaig veLLre una opereta , no recordo quina era, i vaig pensar que allò era el que volia fe r. o fe r operetes precisament ; sortir al cine, és el que volia. I és el que m 'ha quedat pendent de f er , encara. - Trl seu pare coneixia aquesta voeució fa t·and ulera? - El meu pare es v a preocnpar de donar-me una bonaformació musical, que era el que a ell li ag rada v a. Un cop acabadet la g ue rra, i a cabats els estuc/is, m 'a nimava en la música perquè era el que ell portava dins . I com que el meu pare f eia els vestit s per a Fr·ancesc Pujol, que en aquells anys dirigia l'01jeó Ca talà , li va parlar de mi, ijn em l(•niu amb 13 anys a la salo d 'assaigs del Palau, darrera l 'harmònium p er pro var-me l'oïda ; i li vaig dir totes les notes que ell em demanava. Ell va notar que tenia oïda, i aleshores va provar-me la veu, i em va pronosticar que seria m ez z o, i li va recomalwr al meu pare qu e cw és a es tudiar amb Conchira Cal/no. 1 aquella senyora que era tan bona ¡>ersona, ens va dir que efect iva ment seria mezzo, però que en aquell moment no t enia lloc per ensenyar-me a mi. I després d 'un any i mig, i p er guanyar temps, em vaig posar a l'Orfeó Català. Ho vaig d e haver de deixar· a·viat, p erquè sóc molt obsessiva i quan tinc idees 11 0 les puc clesc011 nectar , i Iota la 1111Ísica que cantàvern la tenia tola la nit donant voltes pel cap i 110 podia dormir ; i l"enclemà m 'hot"ia d e llevar d"lwra p er anar a l'lnstitut Italià i després a classe de pintura. La primera obra que vaig f er a l 'Orfeó Català va ser el Rèquiem de Mo::mrt; voig començar amb bon peu, p erò com tan tes vegades, el Rèquie m de Mozart un f er el malefici i el m estre Francesc Pujol va morir i no es v a poder estrena r amb ell. Llavors el va substituir el m estre Lluís Maria Millet . Després, el 58, va venir el cinquantenari del Pala,u d e La Mú sic(t, i vaig f er el Gi t·avolt d e ma ig, amb en Toldrà i l 'f1usensi; i en Pau Ca rsaball, que v a dirigir l 'acció; de seguida ens vam f er a mics i sempre el recordo m olt . - r finalm ('lll va podt>r e ·tucüar amb Con chita Callao"? -Sí , després d 'un a ny i mig la senyora Callao em va introduir en el món cle I 'òpera , que era el qtte es f eia si volies f er carrera de cantant en cu¡uell moment. Ent va ensenyar o f er òp ern. De memòria sabíem vuit òperes senceres, però a mi no em d eia res, això. I al meu pa re li sabia un greu ! Però j o 110 comprenia la manera de fe r creure al p úblic el p ersonatge que e.sta va f ent; els arguments em sembla ven tem a,bsurd.s>que no me 'ls creia , i en no creure-me 'ls, no m 'hi veia i m 'era impossible resultctr creïble . La senyorn Callao no parava de riure qua n j o li plantejava aquestes qüestions; de ia que jo em complica va la r id a d e tal forma com ning ú n o h o feia . -Quines intcrvt'ndon s va fe r al Liceu? -No g aires. Ilo v(tig f er per consell de la meua mestra, per poder fer-me u IL lloc en el món del cant. També s 'ha cie dir que en aquell moment j o ha uia format una família i realment cantava molt p oc, p erquè les oblig acions familiars m 'ho impedien. Vaig fe r òp eres procurant di vertir-me molt, perquè sempre m'ha ng rn dat actuar. En total vaig fertres rtnys al LicNt , cada cop amb més papr rs: el primer any, el 1959, recordo e¡ u e vaig f er el patge de lanon l.escaut d e Puccini, amb la i11auguració de la tempomcla amb la RenCila T ebalcli. Desprf>s, el 60. el Ca ¡H <'Spr·e dels d éus i la Carmcn ; l'an y segiient em van clonar el Tunnlüiuser ; La flautu mugic·n , l//1(1 d e les (,res clames de la nit ; i Lus golondriHas. El f11 vaig f er Ln Cenet·entola , el dia que vu d ebutar La Cossoto, jofein ww cie les dues germanes el olenLes: el Fa us t, que 111 'h e f et.farts c[p .fer-lo, i altres papers, p erò al }in al me'n voig cansar. p erquè realment no 111 'ag radava. I el 62 ja vaig dir que prou ele Liceu. - Pronwlia una brillant curr(•t·a op(~ t ·ís ti c a ? Com va anar <·I <·on vi radical cap a la músiro eontc:'mpo rània? - La majoria d e la gent , quan canta és perquè descobreix que IP veu , 11 0 perquè fa ci música ideciquin (>s l 'instrument que LOca rri. T é ven, doncs pot canlur. No és t/IW opció com la d e l'ill .strumentista. El canta.nt es troba amb tut regal i ja està. Alesh ores, la m entalilut d 'un cantant no és la mateixa que la cl'un mcísic . T othom pensa a cantar al Liceu . o a l centre més important que coda lloc tingui. A tothom ü sem bla molt bonic cantar aquell repertori tan conegut, els vestit s i tot plegat , p erò la realitat n 'és ww a LI r(l. !<:s molt, dttr. hi ha ww història diferent darrero d 'etquests g ran s centres vocal.s, i la mctjorict dels cantants no veuen aquesta altra cara de la "p el·lícula " . i viuen somniant amb la que ells vole11 creure . Jo. afortunadament , nom 'hi he trobat , en aquest cas , perquè no m 'ha ag radat mai f er allò que ha fet tothom ; sem pre he bLLscat f er coses diferents . ]et de petita la mestra que tenia de piano em volia ensenyar peces c¡LLe jo no volia tocar p erquè les f eia tothom. Sempre he volg ut fer coses diferents i que 110 les f es ning tí. I així h e f et el meu propi camí. dei~ri -..~ • ¡: 108 PANORA MA JOB -Quin va <,('r d dt'Lonanl qur Iu va fp ¡· decidit·"! -Durant aquesls mateixos anys hi havia tot (l/ moviment del Cercle Manuel de !~'alia, que ja unoua de baixa però que hauia funcionaL des de/194.7. A mi tot nllò 111 'omplia moltmés. l-lilwvia el Mestres-Quad reny que ja cnmen~aua afer coses, i que em va presenwr en Brossa, i naturalment allò era un altre món, i jo m 'hi troluwn molt millor. Era 1111 altre ambient. Em van arribar a proposar molt bone.~ temporades d'òpera i grat•ocions a Alemanya, fins l'any 66, però nom 'lii ''aig voler comprometre, amb wra temporadajixa . Tot això va durar}Ïns el66. c¡ue vaig tornar aquí i ja em vaig llançar a fer música contemporñnin '·dura". Vaig fer la S uitt• Buffa del Mestres i va ser el e¡ ne em va fer der·iclir. Era el que més m'agradava. Lu uel rem fer en versió de cambra a casa de Ricard Gom is, amb en Carles Santos; hi vet col·lnbora ren. Joan Prclls, que era el centre de moltes experiències artístiques del moment i ens animava molt: Lluí.s Solà. qne ens L'O dirigí r ; i a ltro gen t. Va igfer tambP el Cont·N·t irrt'{,'lllar al Romea. Vam fer concert clel Benguerel a les Drassanes ... i és clar, tot això era 11 n altre món. Així va ser com em vaig deridir. Però és cln r. tractes en Brossa i ho comprens. És un home amb una imaginació. amb un sentit de l'humor i una intel·ligència ... Ta11t ell com John Cage .són gent que l'omplen molt, i si a sobre t'agreuJa més la músicn arriscada, del present, perquè és el teu temps, decidir·-se no costa. -Aquesta aclitud innovadot·a implica tamh(· un sact·ifici. llagu(-!1 t'slat mé-s fà<·il dedicar-!.t' a fer Ull t·eperlot·i S<•gau· COm el d 1: l'òpera? -Sí, es clar, però jo dono un valor molt parcial als diners ..~ón un mitjà, no pas tmct finalitat. Són 11110 manera de facilitar-te la vida, però no pas tm objectiu en si. Depèn dels valors que tinguis. rs PANORA MA - Pt·rò t'n aquell'> moment del Liceu ju feia anys qut• exi stia el fenomen Anna Ricc·i , canlanl rln músit:a (·onlempoduai a? o sóc cap fenomen, si ho fos estaria molt incòmoda. Em considero una persona absolutament normal, a la me va manern, és clar. com tothom es considera normal a la seua mcwera, i ja està. Am, sí que és veritat que la carrera del cant me la vaig prendre seriosament fins c1 un cert punt, perquè jo pensava en el cine. M'lro mirava tot amb un cert distanciament , i així podia estar al corrent del rinema, que m'interessava encarfl més qne la música. Així, escolta ua la música qllefeien els músics del moment. perquè si no no ho furgués fet: si solament hagués pensat a fer la Carmen 110 hagués tingLLt temps de pe11.sar en la música dels compositors del moment. Jo tenia molw inquietud per ells, pels problemes d'el1s, i de quina música .feien; m'interessa ua conèixer una perSOILll com el Mompou; o escoltar el que m'explicava en Joan Comella s; m'interessava per moltes coses del meu present cuüural; si només lrngués estat pensant en mi i les meues òperes, no ho hagués fet. Afortunadament, això em va servir, perquè he estat sempre oberta ol meu present, sempre. Miro el passat amb molta tendresa, però al seu lloc: el que m'interessa Í>s el present. -De f t'I , va set· la pe t·sona que va agufat· quasi com u dem·e tirar· endavau t l'obra d'una sèrie d t• músi<·., CfU<' en llD moment dett'rminal t·epre enta vt•n tm model cultural Jluitadot· i trencadoa· d 'esquemes . -Tampoc no va anar (LLXt exactament. Les coses mai no van c:lares. Les roses van venint, nmb els amics, se l 'acudeixen wre¡¡ coses, i a 11n alt.re se li acudeixen unes altres, i les circumstcltlcies gairebé t'hi porten. O s ·hi va con uergint, o IlOmés hi va un de sol: però en aquell moment un. no n'és con scient , que hi ·va sol, perquè (r més, en cup ciutat. lclrnpoc no és tan fàcil comprovar el que fa tot hom, i men y.s en u 110 ciutat ton gran on poden sortir moltes iniciatives diferents: el qne va passar és que per canta r mtísica contemporrlni a no es va espavilar ningú més. -¿Pol eonsi de rar-se r eBponsable de bona paL't dl.' Iu producció del Cen·le Manurl de Falla? - Tampol·; si no hi hagués estat jo, potser no lwgupssin escrit per a cant , però ho haguessin fet per a piano o violí. Varen fer obra per a cant perquè em tenien a mi per cantar-la, però si no l'hagués cantat algr't altre. -I Lambé· s'ba dc dir que ba compaginal Iu músicu d'avantguarda amb altres estils. diguemnc poc hahituals en e ls •·r¡><•a·Loris tt·adi!'iona ls. -Efectivamen t. Vaig passar I res a nys est ucliant música antiga a Bèlgica amb Safford Cape, que és el pa re de tots eL~ moviments de re,çsorgiment de la música antiga europea. /Je cctntot cançons dels trobadors: la primera vegada que ho vaig fer ua ser, sense cap acompanyame nt, en un rtcte a. la R eia l Acadèmia de Bones Lletres, err homenatge a )ordi Rubió, el12 de j11ny del 69; després. l'estiu del mateix any ho vr.tig anar a fer a Polònia. ll 'nrry 67, ol juliol, vaig fer per primera ·uegad(t dels contemporarris de Monte verdi a Monte verdi als Jardins de I 'fi ospital de La Santa Creu amb en Pere Bardagí i l'Àngel Soler; i Ito he annt.fent de tant en tant 8empre que m 'Ira vingut de gust , fins darrerament, a Montblanc e/1989. wnb 1111 concert que va enregistrar Catalunya. Músicct. Sempre m 'hwL cridat l 'aterrció aquests músics, i m'ha agradat cantar les seves obres. Durant aquests anys vaig fer també força enregistraments amb Montserrat Torrent, el mateix Santos , i altra gen t, al MuseLL de lo Música, que aleshores era crl ConservCLLori. utilitzant el.s instruments de les col· leccions del museu, i els havíem d e fer a partir de les 12 de la nit, en què ja no passaven els tramvies. Tot aquest materinl m 'c1gradaria molt recuperar-lo i poder-To presentm· de nou amb la qualitat de les tecnolog ies ncLI/cds. Com veus. les meues preferències sempre fum tingut dos pols ela ríssims, en ca ra que tam bP 111 'Ira interessat molt el romanticisme, especialment Sch ubert i Chopin. -Com veu el panorama de ]a música contemportiJlia avu..i? n estem ft' lllmés passt•s l'nrcra del com ptt-'? -No és sol~1..men t en el camp musical que hi ha aquest endarreriment , es dóna en totes les arts. Amb els 60 es uu. acabar l'esperit renovador, després les coses han començctt a anar enrern, i ho Ir em d'acceptar. És diferent. Quan jo vaig començar a fer músicn contemporà.ni(t '~forta" era l'any 66 estrenant la S uite Buffa. i era 1111 moment molt diferent. Aquell escàndol que uam tenir am.b el Co11cerl ÏJTegulat· e/ 1968 amb en Santo.s , no era pas per nosaltres, era en contra d'una sit uació cultural determinada, i nosaltres e11s /ri IJàrem /robor al mig sense voler-ho. Però el que estàfet, estàfet, i cal tenir-/ro en compte. Per això tinc tant interès er deixar feta la Trilogia del Brossa, i ben filmadf.L, perquè quedi 1111 testimoni de la seua obra., així c:om també altres artistes pte van participar en tot aquell mome111, i també de nosaltres els intèrprets. - Què <'Slà fent a r n f' ll els seus con ceri s'? - Jlll'lre proposctl recuperar T'obra dels compositors contem- pormri.s. ¡>er exemple del Ce r·cle Mcuwel de Fn/la, perquè afortunadamellt tinc la possibilitat de fer-ho i em L'P m.oft de g ust. 1 la gent s ·adolla que o bé /ro faig jo que /r o fr e recollit durant nnys, o bé això passa a l 'oblit. Ws intèrprets crec qrw tenirnaqw·.~lrt mis.~ió, perquè del contra ri , els intèrprets també passaríem a l'oblit. ll'est ic donant '' twtL obra. p erquè tinr il·lusió de fntnr, iem ('OIIsidero nl>solutrmrent priuilegiCida, perquè continuo tenint il·lusiolls pel futur. IJ'intèrpret compromès amb el seu món és més cohf•rent. I jo veí¡; que hi tinc elmen lloc. - Qin · p•·oj t•c· tes té ur·u A n u a Ri cci? -Haig de fer la maqnetn del disc que pt·e,mrem de Mom pou, i després, u11 cop això est.ig 11i canalitzat. i11iciarem el de MestresQuadren)' , que ja f>s del Cercle Manuelde l•'alla. Íe!i potferala tardor /er Trilo¡,ria cle/Urosso, el del Mestres con-vindria que ja !ragués sortit. i un cop fets aquests, t•itul ri en els de M cur uel Valls, Joan Comellas i tots aquests COIIIfJOsit:ors. Elrle Mom pou seri't Mompou i el seu entorn. L'iniciaré amb Fauré, quP va ser el seu m estre; després tocaré els sc>us amics, Debussy, i els que el uo n enuolta rels an ys uirr t quall ell era 11 llí a París. Després LLIW de Rachmaninou, i les Quatt·t' melocües d'ell, que són moltdiflcils i no es fan mai. Dels t.res poem es del ClcmdPl. del Honegguer, un . Després la seua època forta, el Cantat· eh• I a Ima. i la Cun~ó de la Fira. També quatre ca n~on s de Manuel /Jfrlll cafort, qne eren molt amic.~ en aquesta i>poc·a; i acabo amb el Poulenc i el Comhal del ¡;omni, tal com a ell li agradava. Ca 11 taré les cançons que sé que a ell li agradaven corn les feia, i ordenades perquè tinguin LLII fil conductor històric. - T qm1n ho podrem scnLit· en viu? -El no·uembre farem aquest programa a l 'Auditori de Madrid: després, ja ho veurem. !!_ !!.. = -~ ... s: '"' JOB PANORAMA 3 7 Sè aniversari de la mort de Caccini i 350è de la mort de Frescobaldi L'any dels manieristes per JOAN VIVES a 44 n:vo luc·ió mn sica]" t•ngcgaclu a la d arreria dt•l snglt' VI per membres d<' In Ca mf't'ata Fion·ntiuu . ('lllll Ciulio Caccini , i ench·gada per m<•stn•s cie la talla t.le Claudio MonLt•venli , o virtuosos dt' l' in<'ipient món d t>lll<>nguatge estrit·taHH'nl in ~> tnun c nt al t'Om Girolamo Fn·scoba ldi. con vet·tt•i'\cn lt' prinwrPs dècades df'l barrO(' en una època de fa¡;cinadó absoluta. P e r u n d ' aquell s atzars . el 1993 t~ n s porta Iu commemoració dc· la mot·t dr 3 dc· IC's prrsonalitats musinl ls més magnè>tiqu<>s de l' anomenat Manierisme: Caccini , Presco halcli i Monteve rdi. Ap ..ofit(•Jil , una vcgaJa més, Ja mera ve llos u excusa de les commemot·a cion s per t·ccordar els afanys, les necessitats. les vivències i Ics a por·tacions d ' a lguns d els pt·otagonistf's d'aques ta rE'volu<: ió i del seu temps. Una mena de paisatge amb fi gures . n inev it a bl emt~n t in co mple t r e trat er uquests forjadors. cadascun en d seu àmbit, d ' un nou Llenguatge i de l'entorn <>stètic on vat·en orgit·. L 108 Una polifonia sense sentiments Una dc Ics grans obsessions de Iu història dc la música i particularmen t duran t l'etapa q ue in clou plcn ament els segles xv, À Vl i XVII sc•t·à la r·clació música-text. Quin ha de ser el grau dc t·elació c ntn~ ... Iu poes ia i el llenguatge dels son!'!? Un in tctTogant sorgit d e la necess itnt el<- t•·obar· l'expressió directa dels sentiments mé ín timament humans pet· müj à dc la m(tsiea. Durant el segle\. VI i molt cs¡wcialment d urant la sq;ona mcitut trobem nombrosos dot· umc:nts dc músics , teòr·it·s i estett•s {dc l'ors musicae) que proclanwn la necessitat d ' un r eto rn a la senzillesa dc ·ct·ita pels clà!:!sicH com a solució pels excessos dt'l momt•n t sorgits de les caJa cop més romplexes i eluborade& e tructurc contt·apuntístiques dt• la polifonja .... capaces er of<·rit• grund<·sa , sole mnitat , pt·ofunditat. . . , p er ò molt lluny d e r expressiú directa d'actituds tan ínti mament r elacionade amb e l temp<•t·a ment humà com l'amor i d dl'samot·, la gelosia i la dest•spcrució, etc. Precisament aquestu complex itat del contr apu n t és Iu qtH' !tavia estat a punt dc pro vota r la prohibició d ' atfltt'U " ... t~!Wu ndu ­ lós soroll de la ¡.>oli fon iu ... " 1 durant el Concili contrarcfomtista de Tren to (1545-L563), en què' l'S va decidir que ' 4 . . . Tot ha dl' se r regulat de t<sl manera que quun es fac in mjsscs ca ntades caldrà qu1· el text sigu i clar. oport ú i qui' an-ibi suaumen t a les oïdes i als cors dels fidels ... · ' . ~ Calia tt·obar un nou ¡, i ~tema. més senzill i t·acional, q LW J>«'t'l11<'tés adaptar adequadam<>nt la paraula a la música; una C'\igència que ja des dc Gioscffo Za rlino (l517-1590Y es vt'nia t·<'peti nt dc f01·ma inten sa. I és qu<' l' anptitectura p olifòni ca im¡wdiu trobar una solució vet·ituhlcmen t satisfa ctòria a la prohlt:mà ti c·a, prin cipalm ent quan es purlava del vessant expressi u. Zadino es most r·u clantm ent desc r iptiu : " ... Ja q u e el can t mou les nostr·es fibrC's scnsihlt·s {•s indubtable que lm; melodies s'escoltarien amb major plaer si les p araules es pronuncies¡¡io umh claredat i no com es fa en doctes romposicion s on acrucstes s'esco lt e n en innombn1bl es fra gments ... " . 1 La po lifonia , però, va clonar· tol el que podia de si mateixa. sobretot Ctl lc mans dels madrigalistes . principa lment italians i namencs . que . en la seva ferma \oluntat d' aconseguir una cada cop més acut·ada expressió dels --affcttï', var en desenYol upar tots els t·ecursos harmòni cs p ensables i impen sables . sovin t frap a nts i .. dolo t·osos" a l' oïda arran dc l' ús agosar at de cromatismes i dissonàncies . En aquest sentit són testimoni alglmes pot·titures d e Gesualdo d e Venosa , Luzzasch o Luzzaschi, Luca Mar cn zio, i particularment Cluudi o Monteverdi. E n L'escola flam e n ca h e m cl e par lar dc la Musica Heseruata , anomenada així precisament pee la seva fo r~ a expressiva i l 'arrisca ment cromàti c . para l·l el al del món italià. Tot feia pensar. com ja hem dit, que la olució a les noves n ecessita ts cxpr·essÏ\'C passava pel retom als clàssics i a la seva simplicitat. Així ho pensaven c·ad a cop m és teò rics . P e t· exemplt'. Nico la Vin centino 6 con side ra aquest retorn com l'única solur ió contra'' ... tant d 'artifici contraptin tístic ... ". J ea n An toin e d e Baï( (15321589) des de l a seva Aca.clemie' va intentat· r ecuperar l a forma dc recitar dels clàssics al hora que usHva u na melocüa " a l'antiga ", •·enunciant al contrapunt, i així pensava que redescobt·ia e ls pl'inripis de valoració ètica dt> la música d efen ats p er Plató. n· aquesta manera De Baïf es va con- PANORAMA Les tertúlies a casa del comte Bardi La' c ritable re' oluc ió h a,·ia de dc Ics b t·illants disquia irio m, tleiRpoetes i m Úbirs que 'ul'l'li donar' ida a aq u!'lla m('na de tertúli es . <'<'t'lamen t in t eHses (eom t'S d!'s¡w è n d c lt•s cròniqlwi:l) ¡H·omogucles a l S<'ll palau de Flot•'-neia111 pel mect'ncs Giovan ni Bar·di, eorn l<' dc· l Ver:u io ( 15341612) . Aquc'sls d ebats i assaj os ex¡wr·i nw n ta ls !'!:1 varen p r oduir bàsic·u m<•nl dt>l 1577 fin s al 1592, HIJruxi m adament. Segons q u e sembla , l'insp irador va l' hell<•nil.>La Oort'niÍ Girolarno Mci. St'guil JH't' p oetes i m(t ·ics dt' la ta llu dc Vineenzo Galilci {pa re clt> I'ablt·ònorn Galileu ). Otta vio Rin u cc iui. Pit·t·o tr·ozzi, Jacopo P cri i Giulio C a cri ni . La prim era gran d e clat·uc ió tlt• pr·ineipis so t·gida d 'aqueli C's t r·ouad es m ú s ico- 1i te t·à r·ic ~S va ~oq~i t· s,.,. ~><· r· e l Dialogo Girolamo Frescobaldi vertir· on u n a n tcnr.ssor· tle la Camc r·uta Fiore n tina i impulsor del ¡;èncr c típi c a m ent ft·anc ès del s Ait·s d c Cotu· amb a c ompanyament ck llaüt t•n lahlatu ra. Un altre C'xpcr·imc·nt dels rlàssics es va fer cl l 585, amb la ina uguració a la ei ut a t d e Vi ncenza d e l'<mome nal T t>a tre O límpic . Per l'cbltTna C!> 'a ofcr·ir una repreM'ntar ió d<• I" gdip Tirà de òfodt>s e n la VC'r·sió d'Orsatto G iubtinian i , pe r· a la qual Andrca Gabt·idi ( J51 0-1586) 'a escriu r·e la músiea dels ''t•ot·s", que incm·pora' a la lragè·dia g rega, en un estil h omodtmic, en arords i derlama tor·i. El sorgiment de la monoilia La voh tnlul d c renúncia de la comp l<'xa Lt'Xlnra p olifòniea a ca nvi d e pote n c· iar· I ' ÍJ s d ' nna única melodia sostinguda per tota ww prog ressió d 'acords, 110 sol s va repr·c¡,e ntar· l'a pa t·ició IlO U ('OilC<'plt• estè tic. inÓ el" un q u e a m és va senlt' nc iar· el final del r enaixem e nt musica l. Giovan n i Ba u i s ta Doni ( 15951647),» uu dt:>ls Leot·i t;r.ador·s el<' la nova estèlica, va anomrnar " monocüa , . al nou traclanwn l d<· la de la mu.çica antica e delln m oderna ( 1581) e n q ru'. e l seu au lot·, Vinet:> nzo Ga lile i , eon si d c ra el model clà ss ic c om el s up n •m principo l m e n t pe l seu respecte per la fo rm n i melodia. pt> l ~ i g nifi ca t d e les p ar a nl es . O' a q ues ta man<>r·a , l a pcr eep eió t' ra més c la r a , a l hora q u e es rC'spt'rluvcn totes Ics virtuts e moti ves i "'ca t àr ti qu e s .. d el ca n t. Ca l r ecordat·. però, qu <> d urant el Renaixenwnl les C'ançons acompan yades a mb ll a üt o ·'vi.huela' · er en força hahitualb. ja d e de la col·le<·rió dc Bossinen is (impresa el 1509 pt>t' Pctruccit tol passant per nomhr·oses edicions a pa rcgud es d ur·a n Lt'I segle '\. V I a ltàJja , Espan )a. Anglatena i AJc manya. Ma lgrat Lo l, no les podem consid era r mon òd iques, ja q u <> l'estt· ue tur·a dt' l'acompan yam ent era plcnanwnl polifònj c, alhora qu<' no hi h avia una transcr ip ció drls al't>ttt•s propis del text, n i tan sols la t·onct• peió d 'indou t·e-hi omamcnls amb fiu alita ts virtuosistico-•·-x¡wessives. Potset· sí que p odl' lll l'Onsid(•rar-los com a cxp!'t·im c nt · dins l'im pa rahle d ese n vol u pa nwn t mon òdic. Aspectes, Lots, e l s u port d c la m ono dia que oferia u na pro n u n ciarió m és senzilla , i l'elab orac ió més acut·ada delt·itme. Ga li lei va proporc io nat· chres mostres d e co m e n te nia la r estaut·arió de l 'estil clàssic, malaut·ada m e n t pet·dudes avui: Les lament acions de .Jeremies i el Lam e nt del comte Ugo lino (<·x t•·et de la Div ina Comèdict d e Da nte). En aq u ell mate ix moment , a (~ l o r ·è n ciu , Vincenzo Galilei i la r esta de rnt>mbr cs de la Camerata no v an se t· els ú nics pion ers u acloptnr aqueU ' "n ou estil " . Troh e m també a lgun s, diguem- n e t'ompc tidot·s ... , en espet'ial Emili o di Cava lit:>ri (1550-1602) 11 i Mar co da Cagli auo ( 1 5751642) . ·~ PANORAMA Declaració de • • • pr1nc1p1s 108 Ma lgrat la iut<•n e ió inici al dc rl:'r upc·•·at· la s upo:-.acla f o1·ma de c·antm· i inlt>r prt>lar les m<•lodies del mó n dàs:.i<', <'I que veritablemc.>nl \I(' l't' li fi' l ' c•(s integ r ant (("aC(lii'S l t·c•mwle 13at'Cii ,·a se•· fixar les ba s1:s d ' un t•s ti l " nuov o " . tum hr anomPnat "sceonda pt·a tti ca " {u difc·•·<·nria de la '"p1·ima prat tint " , 4111' e1·a el ll t>n guatge poli f('> nte t •·ad ic·iona l)... E n definitiva , les buses d ' un veri table c.> Htil nou , n •vol uciou a l'i , amb e l q ual , no sols rs ,.a r ncctm· el barr ot, s in6 que c ncat·a continue m e mp rant, e n essènc ia. a finaJs del segle \. \. , gai n1 bé 400 anys des(H ·¡';s d e sc·r r n •a t. Com ja h em d it , va •·cn st'r .Tacopo P e r i (156J - 1633) i Ciulio Ca n·ini ( 1545-1618) els encarregat s d 'e nd e~a •· d ·una m a n e r a co n istt'nt i pl enament pràctica tols aqut>lls ('Once ptes est è ti cs sorgits e n els an ys d e ll:'s r e unions d t' Ja Came•·a ta . Conceptes que vaJ'f•n r ef'lertir r n alguns doc uments explicatius que transcriur e m dc for ma fra gme ntària tot st'gui t , p!'l se u g•·an inte r ès i on fin s i tol els d os semblen disputa•·-sc la primaria cr on ològica. E l prime r· text pe rtany a Le musiche sopra l'Euridice 11 de J acopo P er i , i e ns parla d el n o u estil r ecitatiu: '"[ ... ] Em vaig a donar que c.> n la nostr·a par·la entonem alguns sons dt> tal manc•·a C[tl<' e ns pe rmeten c·o n t•·uir- hi una ha rmonia. En e l decurs d c la pa rla t ambé pa sse m p e r Lo l a un a sè r ie d e para ules que no ens ho permete n fins que arribem a un mot on torna a se•· possible•. ense oblidar aqu<"li<>. mane l'(' i accents que ens sc•·vcixcn pe r expre sar dolor, al<'gria i es tats simila rs, vaig fer que d haix es mogués amb les para ules, més •·itpid o més lent en fu n ció dels a fl'etes. Vaig mantenir el baix fi.x tant en les cli ssonàn cies rom e n Ics consonà ncies fin s que la veu del «[U i pada , després d'haver pa Hsat p e •· di ver ses notes, anihava a la síl ·laba que . entonada en la par· la c·or•·<>nt. obria el camí a una nova harmonia (arord). ' '[ ... ] L'ús cle lt's dissonà nr ir" r edtiia o amagava els a' a ntatgt'b oblin f:,•1Jl~ d e la n cee bitat d'enton ar cada n ota. fe t que p o t~e r pr r aques t propòsit , c.>R nC'rt'!lsita \ a men ys t>n la mús ic·a a ntiga· ·. E l segon docume nt que I ra nscrivim ( ta mbé dc fo•·ma fra gnwntària) p ertany al IH·efa d a ls IN·tor s d e l r e rull d c.> l'an ço n s i madrigals titulat , d c fo nna molt significativa , Le JHIOt'e music/r e, apar egut l' a n y 1602 . Aqu í la r ef er ència a les rc•unions del t't' nacie Barcü és més qu e dirrc la a l'hora d 'expli car l'origen dt• l'estil r ecitatiu: · ' J o . quan CHta va e n el seu m ome nt d' espl1·ndor a FloTència la C a mera ta de [ ... ] Giovanni Bardi. <·omtf' df' l Vt>mio . on ana\' 3 . no sols la n ohlt>sa . s inó també els mú~ i cs m{•s importa nts i els h omes il· lus t•·cs . ai'í co m també els poe tes i els fil òsof de Ja ciutat. p uc cür que lw a p r!·;; m és dels sa ,·i t·aeion a li!-tes que durantmé d c 30 a nys dd Contrapunt. " Aquests cavallt'rs m ' han a nimat serup t·e i conven ~:u t amb raons cladssim es pe rquè n o alabi aquest tipus dc música (Contrapunt) que, en no pc nnc t•·c que s'e11te nguin b é les pat·a ulc•s, fa malb é e ls co n ceptes i t• l ver s . allargant i •·e duint Ics oÍI·Iabt•s amh el contrapunt. I no solam<.'nt m ' han con ven çut perquf. n o va lori a q u est tipus d e mús ic·a , sinó p erquè pari a tenc ió a l p•·ccepte tan lloat pc.>r Plató i altn•!'l fil òsofs que deien q ue la m (uüc·a n o <'t'a altra cosa que la pa nnda i t'l rit m e ... . i perquè inte nti qlll~ aquesta p ugui set· compresa pels a lt•·c:. i acon eguir a q uells eft'c tt·s mc·•·aYellosos que tant admiren els escriptors i que n o e:. (>odien J>roduil· mitjançant els contrapu nts [ ... ]on no s'ente nia cap paraula duran t una b'T an quant i tat dc passatges, [ ... ] en cara que e l pobli' els lloés com a cants exce l·lf' ntR. " .Ta s'ha vis t, eom j o die, que aque lla música i aquE>Ils músirs no oferien cap a lt•·e atntC'liu qtH' només el que podia ofet·ir !" harmoni a a l' oïda . ja qu<> no podie n activar la m e nt sense Iu intel· ligència de les pat·aulc.>s . "'A ixí vaig p ens ar· dïntt·odtút· un tipus de música p e t· mitjà del qual una per sona pogu és parla•· quasi mus icalment, fe nt s t>r vi•· una certa fluïdesa e n el cant. passan t pe t· al gun es "falses' · (Dissonàncies) alh ora que es ma11té fi ~ a la cot·da del baix, llevat qtlt' volt,rués que les parts centrals siguin toca d es p et· al gun ins trument per expressat· algun ·"afecte'', no essent bones p e r a cap altra cosa. " Aix í va ig donar inil'i , c>n aquells temps, als cants pe r a u na sola veu " . Caccini? Caccini va n éixer a Roma. o hé al poble t p t·ope r de Tí.voli cap a ls ,·olts d c !"any 1545. d' aqtú que SO\·int r anom e nessin "il R o mano". D esprés d' es tudi a t· a mb C io \ a nni Animuccia a Roma. on a ,·ia t va destacar cow a excel·lent ca n tant. a me ita ts del l 560 va entra r a tre ballar a Fl or è n c ia a l ser vei de Cosimo I d e Medi ci. El pt·ime r d ocun1ent con sf'rvat on apat·eix. el seu nom és precisamen t cic l'any anter ior i consisteix e n la Ui s ta de músics i cantants que havien participat e n e l casame nt de Fnmcesco de McdiC'i a mb Bianca Cappello. Un dels m om ents m és foscos d e la seva vida va ser quan , segons les cròniques . va ha,·er de portar una rar ta d' a m or a Pie tro de M ed ici, en la qua l B erna rdino Anuno ri revelava la r elació sentiment a l qu e t e nia amb El co n o r a Car da dc T oled o. esp osa del Me<lic i esmentat. Qua n Pietr o ho ' a sabf' r. va assassinar r esposa infi- del. Malgr·a t a q u ests affaires . Ca<'c ini a nirà con solidant un g r a n p•·cs tigi com a c antant. E n Ics cr ò niques dc la cor t es r e ma r ea la d olçor i la sua vi ta t de la seva veu. Par·al·le lame nt , durant aqu e ll s an ys va freqüentar les reunions de ia Camc r ata al palau uel co mte Ba •·di, on v a rehre una fortíssima influè ncia de tots els preceptes de tall p lename nt htnnanista que ja he m esmentat ante r i onn e nt , a par tir dds qua l faria sorgir una nova fot·ma clefa uellare in armo- PANORAM A momf'nt cnlminant dc la st•vu tr·ajectòria l'he m d e buscar a print'ipis dell60 I. en què . juntanwnl amb els st>ns fills i algun ahrtnnt·. '' a ren "i a tj ur u la cort ft·arwe~a on tÍJld ran 11 n gran èxit. Ja cito n•torn a ltilliu , eontinuarà la S('Vll tasca al st·r·vt•i dds Medici a Flor ència d'una ttl<lJlt•t·a més diM·r·t·ta. component sobre tot músic·u sacra per· a Ics c•stades ue la ('Ot'l a Pisa. Ser· à en aquesta eta pa q u un pttblicarà c• l ¡o¡c•u segon n •cnll dl' ea n çons li tuia t Nuo,ve musirh<' (' r nuo va mc111era de sc ri ver/e.•• I~ I t·ecull titulat Fuggilotio musicale16 1i h a f'Sial atr·ihuït p e l fel qul' nia ... ww cert a nobile sprez:;atu.ra de canto ... que constituir·à l'estil recitatiu. La seva gr·an vocació music·al , compaginada amb una gt·an aft~r­ ció a les flors. c·l va portar a educar musi. calmC'nt la seva r~uníl i a . Con c r e t amen t la seva primera esposa, Lnc·ia , la segona -Ma.-¡;h critta- i els sens 3 fiUs : Popc~ o , i sobretot Jes dues noies, Francesca i Settinüa. 11 El 1602 pubücarà el seu eèlebre recull Le nuo ve musiche dc•l prefaci rlel qual ja h em transe r·it un fragment. A finals d ' aquell mateix au y tambr va velu:e estr<'nada la seva vt•r·sió íntegra d c ròp era Eurídice sobt·e eltexl dc Rinuc ini.('} matc h. que un pan' IJ d 'an ys abans havia fet set·vir Jacopo P cri. Encara que Caccini ja havia col·labornt en la par·tit:unt d e P e rí , per l'ernet·gè ncia dt' 1\'n càrrcc . d e st>guit va marriJes tal' la seva voluntat dt' musicar-la Úllegrarne nl. La causa d ' aques ta decisió potsf:'t' l'hem d e buscar en un certa ri valitat entre e ls dos músics ... , ri valitat q1.re ja notc·m e n la seves r c•spectives afir·n•ac ions d'ha' <'t'estat cadascun el veritable initiador de r estil l't'titatiu i qu e va I)Ortar Caccini a prohiliir als sc•us fills i alumnes d ' interpretar cap partitun1 d c Peri. Comparats per Pietro da Medici, Cacrini va res ultar lc uir· m és e n cant c'n la irwentiva dc la seva intcrpr·t•lac-ió: eu canvi. Prr·i es va mos tnll· mé·s tècnic. Malgrat tol Caccini va ser el més conr>gut i imitat. Pots er e l està si6'llat pc·r· Giulio R o rmtt ro. Malgrat la coincid ència, molt s musicòlegs c·onsidcnm qut• pol tractar-sc d ' un a ltt·C' autor. Quan C~11·c ini va morir e l I Odt• d esembre d c 1618. en gu an) fa 375 anys . va , t•r enterra t a l'església d e " J' a nrnmziata" d e Florència. El virtuosisme i altres novetats ••• Un dt'ls gr ans llegats dc Cacc·in i per a la mÍ1Si1· ~r de la seva ~poca c•l podem indonr·e dins d el vessa nt interpre tatiu i c on sis te ix (' li 1111 nou concept e dc la interpretació. en què. juïltilïeat sovint per fina litats expn•ssivt•s, el cantant podia introduí•· t•n la seva interprf>Lació tota lllla sèr·ic del que podt·m anomenar ornaments amb un car·àcter inC'ipicntmc nt virtuosís tic i que són els mfs directes a ntec·c·ssot·s d e tol r m·t d e r ornamentac ió , m fs o m e n ys lliure, qn e caractel'itzarà plt'nament el harr·oc . Un s tipus J ' omaments tfUC' segurame nt v1n e n s orpr·c ndn· tant en la s<'va època. com ho fan e n els n ostt·c·s dies . sobre tot t'ntt·<· els m elòmans I)OC avesats a senti•· les ob r es voca ls dels t emps dc Caccini i Montcvcrdj inte r p rl·tadcs amb eritt>r·i s his tòrics . l~s tracta d'on1anwnts que Ca('cini desct·iu en c>l ja e mentat pr<'faci d e l r ecull L e nuot·e mus ic /r e (1602) i que por·tcn noms com a r·a '" tr·illo" , '"gr·oppo", "Rihalutta " o "ca s<'alta " . .. Encara més Pct·ò lt•:. no\ t'lats soqüdc·~ a eurt t<' t·mini d <' LOL<'S lc·s reflc·'\.LOn:; mu s ic·als llorentin(•s no ('H limiten nnnr (•¡; al camp dt• l ' o•·namcnlat·i6. A conlinu ¡H·iú fc•nr lln I'C S UIII tft. le s lli CS illlpnrtanl s : - ub s tituc·ió del tradi<·innal sistema polifònic· basat c•n c·l¡, tirodes C'elt·bi<l ~ I i(·H, ~o r gi l s elcl que· l'i t' su posa que era I' antiga I'Hlnwlnra moda l t•n•praclu pels gr·c•c·s, pt•l nou s is lcnra tona l basa t <'li ac·onlb (majors-llll'llUI'!i ... ) integn1nt:. dt' la no' a harmonia. -La no\ a nHmod ia serà :ti'OIIl pan y a p er l o la una co l· kc·c-i{¡ d ' aqumii H1101111 ac·orlls dels 1f11U is nom és s' t•sc· riurà la nola uH" s gr<'u (bai\.) umh un<·s '\.ifn•i! (,¡_ frat) on e¡,lan coclificadc•¡., Iu l'l'l'Ita d e noi es que fot·mpn l' ul'onl. Com que aqut•sl haix s'inlerpn·tar à d ' u11H manera co n s t a n t, fin s i tol rÍ i mieam e nl r·t•g u lar· (com s i c•s tr·attí•s d'una mena clt• cai.xa d e rilnrt·s) ser·à anomt'llal ··Baix Continu " i ser à interpr·l·tat cvidr•ntmc nl p e r un ills tnr m e nl harm ò nie (dav il.'è mhu l , ot·gne , llaíil , tio r·ha ... ), 11 vnga d es refur·~·ut pc·r un ins tt·unH' II I m e lòdic gr·t> u inL<•r·pr·ct<ull la línia esme111ada del baix (\ ioloncel. viola d1· gamba, baixó ... ). Una nov<'lat molt dc's ltH'udu d el barroc· S<'r·à la nova indt'¡H'nd è n cia d e l :~ ins lnrmenls, aJ voltant dc la qual es produir·à 1111a cad e na cl'apol'lacions. Pl'intt·r·. la c r·catiú cie nO\·cs formes t'xc·lusivamcnt instrume ntal$ (so nata , canzonn , tONtUa ... ) . Desprí·s, la millora tf.nri('a (' n la constrn<"c ió dels difcn•nts in s lnwu·nts, Iol dotant-IoR dc• majot· tessituru, un timbre mf:. <H'ur·at i en d e finitiva d e més du<"tilitat pet· per·11wl r(• la nov a exp r·C'ss ió dels "aff'C·tc's··. Finalnwnl c·a le11 els in tè rp r·C'ls ... que a par:tir· d ' ara hau ran d1• fer· mos tra d'una nova capacitat virtuosís tic a i11us itada fin s a l moment. Pt·ecis anwn I f s en aqu('st írltim àmbi t qm· trobem la pcrsonalitaL pione ra d ' in s tnnnentismcs com Girola mo Frescohalc:ü. PANORAMA Fre sco ba ldi 108 Girolnmo Frcseobaldi va néiXl'r a F'1•r..-nra r n una data incerta del mes de bt'tclwe de 1583. Deixeble d1• Luzza:.rhi , quP e ra amic del seu purc i puclri d ' un germà, aviat va ser c·ont>gul f' n a lgunes ciutats ilaÜuncs no sols com a organista, s inó també co m a ca nlan l. El 1601, amb 21 a uys, Lt·oharà feina a l'acadèmia de San ta Cecília de Romu , eom u canta nt i o rganis ta. A ¡nu-tir d ' aq uí l'I seu clcsti va see t rrba ll trr a Roma , amb a lgu_n es bn·us absl'neies , com els mesos que l'any L608 va passar· a Bmssel·lcs aprofitant per publicar· el seu prime r Uibr·l' dc madrigals. De n·torn a Roma va a ni bar a ser or ganista tituJar· d e ant Pere de Roma , cà r..-cc que va ocupae fin a la seva mor·t e l dia l de maeç de 164·3 . engua ny fa 350 anys. Una divertida ituarió orgida e l 1609 t·elaciona Caccini amb F r·cscobaldi. Enzo Bcntivoglio va voler a traure una de les pr~es ti­ brioses filJes cantants de Caccini a treballar a Roma amb r oferta de casa r -se amh li'rescobaldi, segur·am e nt amh Ja intenció de formar un g1·up voral exclusivament feme ní com el 4ue hi havia hagut a Ferr·ara 25 anys abans, conegut com " lrs dames dc Ferrara''. La con t¡·aofet·ta dc Caccini va ser la dc matrimoni t"nlre el dos músics, però que es quedessin a viure a Florènc·ia on hi havia feina pet· aJs dos. La n egociació e~ va acabar aquí, ense èxit. Tamh(o, d 'a quell primers any , s'explica la llegenda que més dc 30.000 persones va.n assistir a San t Per·e de Roma e n un dels concerts d 'orgue que hi va oferi1· Frcsrobaldj . La manca de fiabiJitat de la f o nt17 la fa poc c r eïble. El 16l5 va estar uns mesos a Màn t ua , tr e ballan t pe t· als Gonzaga, però segurament Freseobaldi es va trobar a llà ambla mat e i xa m esq uin esa i excés de treball que h a viu fet plega r Claudio Montcvenli només dos anys abans i anar a treballar com a mestre dc capella dc Sant Maec dc Venècia. EL m oment àJgid dt' la fuma dc Fre cobalcli 'a s<·r dut·ant Ja dècada del 1630 , particularment a partir· del 1634. d cspr~s d ' una estada de 6 anys a Flor·ènc•ia , d'on embla que va mar·xar arran d'una e pidrmia de pesta. Va ser aJes horcs quan l'ntrl' c•ls seus alumnes tr·obrm r·a ss i ' Battiferi i es peciaiJne nt Frobt•t·ger. Fins i tot molts joves intèr·pre ts es vantaven d'haver estudiat an1h Frescohaldi stmsf' éssl'r· cert. P er altt·a ha nd a, el sc·u prestigi internaeional havia e t·esc ul e normement. Cada cop cn•n més continuad es Ics llll' tH' ions a Iu seva música i a lu seva f01·ma el<' tocar. El dia del t'U en tt'tTamcnlto ts els músics cèlebr es que hi havia a Roma es' an aplegar pf'r· t·anlarli el seu mateix Rèquiem. Fre¡,cobaldi va ser enlE'lTat a r t''lgl<-:.ia dels Sants Apò tols de Roma. En el seu llegat musical, que inclou cançons i di' erses obr es sacres, beille n t' s p1·c· ialmt'nt ll's obres per a tecla: cauzones, copricis, ricercori, Jonwsies, etc . , a paxt de clivc r·ses canzoni p e r· a instruments. Però va ser a les scves tocates 011 va sabt·r aplit·ar, d'una manera molt t'Sp<"c-ial , l'expressió dels afectes sobre un I·eciat. Les t oca tes són , l'fl'C·tiva ment, el seu mitjà d'expr·t·ss ió dC:' le grans tensions afe<·tivrs. A l<"s seves mans. Ics senzilles a ltc t·nances d'acord i de lcxtun·s polifòniques emprades p eh, se us antecessors es co nvt>r·tei"\<"n en tota una mostra dc discurb profund i alhora altament cxpr cb!.iu. on e barregen dissonàneies, o t·namentació. rubCLto rítmic, i e n deftnitiva una rauxa asM·nyada , potser per a inicials. Dc la mateixa maner·a C[Ut' Catcini havia estat un dels pioners a donar indicacions sobre f'Om ha via dc se r la interpre tació de les SI'V('S obn·s vocals, Frescobaldi ftu·Ñ nom broses precisions de eom ca lia fe r sonar L0 Ja seva m(ls ica ela vl•c·inística, pioneres en eJ tcneny de la música per a tcela. [ndicaeio ns que en s fan avint'nts Ja dim<"nsió d'una per·sonaJitat, d\ma apot·tació, ien r esum dc l'esperit d 'al- e guna manct·a revolucionari que. p otser sense pre t end r e-ho. 'a ~ruia r lïnici del barroc. Tant Caccini. com Frescohaldi, com l'esplèndid Montevenli ju stifiquen pel que són mitjançant la seva música i pels afanys nealius, estètics i expr essius que r epresente n que són mostres de l f[llC podien ser els pr·ototivus d e compos itors-i ntèrpr e t s d e l seu temps. La seva personalitat i la seva música ens p erme ten d 'entendt·c un dels moments més interessants i apassionants dc la història de la música . Almenys, per aquesta triple justificació podem considerar el 1993 com ... ¡·any dE>Is manieristes. NOTES I. Qualificaliu t·mpratper 2 canlt•nafq•fl561l tol ooHiritant·n•· la prohibició. 2. Con~ilj Jt.. Trt·ntn. 22.• ~~._¡;·. ··,ohn~ Iu ntÚ•it•o •at•ru a l'c-¡;ll-,iu·· (>l'lt'mhrt• 15621. 3. En d •cu llibre lnslilu;;ÍOIIP /wrmo11ir/t~. \ t'nt·l'io 1551!. I. ln.ritu:;ionl! llarmottit:fle. \ \·nrt•ia 1558. 5. ''\1ti<ira llc•cr\'ala·· . qunllfit·aliu t•mpml Ju.•r p•·imt·ru 'rgadn per Adr-ianuo: Co(·lit·th ( 1500 156:i) ~o d seu Compendiwrr .11tuÍ<·I'.< i n•nt ¡wr· tíhimo n•gnda el L625. r.. L 'mrticn música rirlollfl ulla modi'I'IW pralliru, Rumu 1555. 7. Pumlutla ~Ulli e ls UU!opici•tl<·lr!'i Etu•ir· lll. ('11(1111 1570. 11. ¡\1 Com¡J1•11diu rleltrallndo dc fl'<'lf<'ri 11 ti<' mmlí d ..lla mu.<iéu, Hi~ S. 9. Ültu•iano dr• P etrucci ( 1466- 1539). t•rlitm· n \ rt•nèe•iu que vtl sc:r un dcl.s pimu•rl:'l dt• Iu im· prt·nllu nau¡..i,•ul. lO. Enrorrr¡~m JWrCo,;imo dnMt•<lid u Br·um•· Jlt•..{•hi. \\oUÍ <'llturU C~ pot \eur·t·lu !olt.lu·iu no· hlt·>n cie l'o·<lifh·ació. li. uperintetl~nl do· rarl. r~- ..... lealrt' i utÚ· • iru rl!'l rarrlcnnl F<'rr·nn l <lc Meoliri a Flur·ò·n· ('ÏA. \U ."t("r rau tor dr- Ja reprt·~(·ntUC'ÏI) t•~pirituul htntt•t•t'.. .,ur.u cie rnraluri) c·n e~til reC'itutiu Rt'· ¡lrP.<rnta:ionP di \mm(l p di Corpo ( (()()()}. 1:!. Qm· '" Ln•bnllar aJ scr>ri <fel• ~lrrliri i tfef, Cunzo~ú a Flur?ru·ia. Dur:ont Ull'-!. Ull)"' \U lt'f"ballor al C<hlal de Jacopo Perí. 13. Eurídice dl' ]acopo Perí (amb al¡;un, fra¡;· meot10; e .. , .•. ¡,~ pet CiuJio Cat•t•ini) e·!t-tÜ c·nn"'i(lt•rn<ln rom In 2.' Ò¡>t· ru tle la histi)ria dt·ln mÍo•i<·u. e•tr~nndn n ~1orèocin el 1600. amb motiu cid •·a•unwnl el' Enric f\ de Fran~a amh \J ou-in dr M,~.lid. Tamh(. ê.."' la més antiga <I Ut." emh(.'J'H'III~ ju '~"" lc• purtiturc• d(' Dafne. cslrt"nadu t•l 151Jï, H·hun perdut. 14. Frnnco••ra (l Sili· IM-0), unnmt•LJndn .. Iu CN·hinu". \ •U ~er t•antun t c·lav(•dniRin i rompo· ,li¡ itont. E~ \'a rnstu· umb el ('OilltJOttittu· G. a. Si~. . lltJr·ini i \u Rer nut.uro eh• clhtc-r·~;.t'S t'Ufl\Uilr-1. i tlt· lrHJH'inH•rf•s ÒpPres csc ri lo:~ pl.'r un u dcmu. St•Liimin (151J0·tlr~J'I'Í'S r(~ [(>40) \li dt•• IUCUI' ÚrtÍl'U· m(•nl rom n oa ntnnl. Vn S(' f la J,Jrinwr·u Al'iunnn dc Mnnlt•.ertli el 1(108. 15. flltll'ènciu 1614. 15. Y,·n~rin lf>l:l. 17. El lli ho-¡• FPrruru d'ora lmbrunito ri'A. Li· hunori (FroTura 1665-1761). fil. Esp1·riulmenl en d:> pr~fuci, del,"'"'' do• llibro•Hll'l'orcu tle{ Romn 1615. i IC.2ï. n••p•·•·· thurnt•nt). PANORAMA MIKROKOSMOS Simon Estes, figura del Festival de Música i Dansa d'Andorra la Vella L'exemttle de Canton1gròs Qualsevol ideo, si no recolzo en un entusiasme indefallent dels qui lo im· pulsen, difícilment pol reeixir; icoll'es· timoció profunda per allò que hom té entre mons perquè un projecte prengui cos, arreli i es consolidi. Aquestes consideracions elementals són suggerides per lo consloloció, el passat estiu, de l'empento i lo vitalitat del Feslivollnternocionol de Música de Contonigròs, exemple de l'aplicació de les premisses de què acabo de fer esment. Un Festival diferent de lo majoria dels que contrapunten el panorama musical estival. Diferent per l'oriento· ció, bàsicament de signe popular, adreçat o grups corals, de danso i folklòrics; difèrenl, sobretot, pel funciono· ment, els grups que hi intervenen es· sent acollits en coses particulars o en institucions diverses de lola lo comar· ca, en un contacte enriquidor. I és aquesta particular configuració lo que li ho atorgat un segell distintiu propi, fins o convertir el Festival en exemple del poder aglutinador de la música i de lo danso. Aquesta configu· ració, també, ho convertit un punt mi· núscul de lo nostra geografia, Conto· nigròs (portador, altrament, d'uno ressonància de signe cultural i coto lo· nisto rotund, generada en l'època es· quei'P.a de lo postguerra), en un punt de referència per o grups artístics dels cinc continents. Fo deu anys colia uno fe increbonto· ble en aquella obro o endegar; ol cop de deu anys, lo fredor d'unes xifres és eloqüent: hi han intervingut 315 enti· tols d'arreu del món (71 Cie les quals, de Catalunya), amb un nombre de participants de 20.000, de 59 països i nocions; en les diferents competicions, s'han interpretat 58 obres obligades 20 de les quals de compositors colo· 1ans)· i hi han actuat com o jurats olgu· nes de les més conspícues figures inter· nocionals de lo música i lo Clonso. Però n'és més, encaro, d' el~üenl, o l'hora d'avaluar el Festival, l'emoció indescriptible de les sessions quotidio· nes, sovint de categoria excel·lenl, en lo placidesa d'un cop ol tord del Ca· brerès, en uno simb1osi perfecta dels conceptes "Festival", ~Internacional" i "Música". "Quan un està convençut d'una cosa , té pit per o lot"; m'hi ho fet pen· sor, en oques lo frase de Lluís Mi llet, el capteniment de qui ho estol i és l'òni· ma d'aquesta manifestació singular: Josep M. Busquets. Ell i el seu eficocís· sim equip de col·loborodors han so· but acreditar el Festival de (antoni· gròs com un dels més prestígiosos en lo seva especialitot (de lo qual és l'ú· nie o l'Estat espanyol), en Clemostro· ció palpable de què ¡>ol assolir lo ini· ciohvo entusiasta d allò que comu· noment anomenem societat civil. Tot un exemple. PereArtís E 1 baix norcl-amc t·id Si mon E stes se1·à la fi¡!uru clc·;,ta<·udu de la qmu·ta e<lició d !'l F'!'sth nllnt•••·nacional de }1úsica i Dan;;a d ' \nòona la V ella. Aquf's ta mauifestadó t·n~tlnll) {·s organitzada per l'Institut Ando1TÚ d'Estudis Mnsitals . c¡11c dil'igeix .Josep M. E stwibano, ptTI'Ioun· nixí t•l ·ea }Jf~t·Íod e en cruè CS JilOVlli SOlH p[ ~uiut ­ ge del te nor ('lliHII'Ï. re~ i dent a Audor- ¡:¡ e a ra, Alft·edo Kraw. Això SIIJHlHu qnt• és un eq1.úp gPmt'ínanwut undon·u , i 11 m és vinculat a Jt'g instiluc·ions pÍIIdi ques . que es fan càrrec dP la •·r~ pon ­ sabilital d'a(Jl.lPSla muttift'btuC'i ú qut• ha a ssolit ja , en la St'\a l'U l'lo hist<•ria , un ¡.¡rcs tigi cons idcnthiP. Hom mant~ el nive ll d'alta quulítut que han presidit lt•!. antr •·ior" ,.,.Jehracions . i també la ;,e,·a fidt'lit a t al nom d el fes tival. amb r allt•t·nou çu de manifeiltacions mus i<·aJ¡; i d t' dun.,a. P er altt·a part s ' arcenlua In pat•t•t•l·la d ' acth·itats l'omplem cntàt·it', . !JIII' enguany assolt•ixen un pt·~ C~> IH'<· iu l­ ment r emaxcahlr . L'esmentat S imnn E ;;tl'b ac·Luan't <·I dia 19 d ' oc tuhn· ami• 1111 11l'ogramu e n el. qua} nJLPI'IHII'U el l'I'Jil' l'lOI' i fj pderÍStic romàntic amb ll'llli'S \ in t·ulats al seu genuí mó11 ndlut·ol uordamct·icà. El protagonil:l me d'aqw·sl cantant· s 'rs lcnrl1·u a Iu l't•lt·hru¡·i6 d'un curs de cant, obct·t a una iimpliu participació iote mu('ional, qu i.! cs òesrnrotllarà els die;, 20 i 21 d ' nt·tu - ...oo lu·e. L 'oferta musical. la <'O lli piPturu ci concet·t que oferit·à t' I tU a 9 el ' Of't u ht·t· l'Orq1.1estt·a Simfònica d\• Rú s;;ia an1b el pianista Yuri Rozum i rlit·rl'ció de Vet·onika Dude t·ovu i e l que oferirà I'Orc hcstt·a d'AU\ l'l'~"llt' dil'i gida pe r Jcan Ja r queb Knntor·o". qu e també actuarà r o m a ~ooo li ~ t n rl c l Concert per a violí i orquestra d<· Me ndelssolm. Pel que fa a ballet. l'ls dit•:-. 15 i J ó d'oc tubre actuarà t'I Ballr t Thí-utn• Josc ph Rus;;illo i d s rlics 29 i 30, 1'0111 a cloenda del fcti tlvul , ¡•] Balll'l rlt• J ennifet: Mulle•·· que compta umb un ampli pres tigi. L 'es mentada cup de la COIIIJ!llnyia haurà ofert els dies 27 i28nn cut·s dc dansa. Pel que fa a nrtivitat¡, r·oulplt·mentàdcs i ultt·a els cut·so;; dt• Si mon Estes i Jennife r Mullct·, t:al e~ nH•fiLUI' lainauguraeió el di\ endn•s din 8 dt· la Fira-Expos ició pt·r·mam·nt, qtu• contindt·à llibres , partitut·cs . dis1·s . ins truments i t·è tols dels fcstival~ dt• músi ca i dans a amb seu a Em·o¡.HL ...o ,... Josep M . Escribano ur l li hnunl lle,¡o,ions ,, d,•o i ¡Jj¡,,•s liisl'l' dt· l'flllC!' I'tl, i ballPts. EI dinwt'I' I'S dia 1:3 i el dijous diu l·l al Crntrl' ci'E,po.,i<· ion~'> . M'U tle1 ft'litind , ~oe c·Pit•lu·urun Unt'~> jot·nadt's dt' dt'hut. ~obn' d It' ma '·L· en ~.rn) am enlmus i<·al i lt·:. bC \'I'l> opcions'' . romptunt amh la col-luhoru!'ÏÓ df' lu l't'CI'nl nwnl I'O ns lilu'ída f'nlitat Joventuts Mni!ieul, cL\ndon·a. Hi ÍJtti'I'\' Ïntlran com a ponents clestm·atlt's pt·rsounlitnl;, ¡jp(món rle renSCJI)'Illlll'llt , dr la mítsi<"u. p sicòlegs, polílic·s i P Stuclianls . Els rl f'hat s scn111 modl·t·uts clprime1· dia pt•r un L'ep•·e¡;t•ntunl fit• l' l ns lit11l Andorrà d'Es tudi¡.¡ Musículs i el s egon pe t· un d t' Joven~u lH Mus icals . El dijnnHelia 21 es Jn·esell tu clllibt·c· qur> n :l'ulllt•s ponències i ('Oment u l'is !'t'ÍtiCii dd I Congr és lnlernaeiunnl dt• Solfe ig celebt·at a Andon·a Iu Ve• llu cime;, cic noveml)l'e d e l 991. En l' af'll' P !l lliut·anl PI cntàleg de l'lAEM. També es pt·!'sentat·à la pm·tiluru d c l'l•pc·t·uti t uluda Les l'al/.y d'An r{o¡·ra d c 1IaJé,•y. i ¡., ' anunl'Ïan] Iu po~ t e t·io•· t'~>lrcnu. Finalmt>nt t'I tUa 26 tl' Ol' luhre tindr·à Uoc una conf(·d·n cia-t·once•-Lsola el títol "La mú;,iI ' U contc•mporània i d ;, seus pt·otn ~o­ ni ~ ll·;,'' amb la inlc r·vcnci6 dc Xa\'Íf't· ru .louc¡uín. El Ft•s ti vul I nte marional de Mús ic·u i Dansa d ' Ando r·ra la Vella f-s pi'Otn0h'11l pel Comú d '.·\ndona la Vella i mant é els sPu!l lligams de col-lahoradó amb el d'Ordú10, coJ.Jahot'a('iÓ iniciada rc·c·cnlmf'nl tot configurant el l•'cstival dl' les Valls, encat·a c¡ur f'acla!leun manté la seva independèn cia. Es lnlf'ta, 1'11 dt'Íinitiva, d'una JH'OJIOi'La i mpot·tanl que sc situa t•n Iu lí11in ric polf'fi('Ïar la dimensió ntltnral i la c•apacilat i sensibilitat d'w1a sociPI a t. l' andornwa. que viu moments df' profuncla i positiva transfonnarió en tots els ordres . • 3 ...E -~ El ¡: 108 PANORAMA Tres entitats s'uneixen per a la venda informatitzada d'entrades ral d'Autors signaren el dilluns dia 19 de juliol, a la seu de la SGAE a Barcelona, un conveni pel gual es regula la venda d'entrades dels espectacles que s'organitzin en els recintes olímpics a través de la xarxa de terminals ServiCoixa. Signaren el conveni el Sr. Jordi Vollverdú, Delegat General de Barcelona Promoció; el Sr. Antoni Mossa· nell, Director General Adjunt de lo Caixa d'Estalvis i Pensions de Barce· lona; i el Sr. Ferran Mascarell, Dele· got General de la Societat General d'Autors o Catalunya. Aquest conveni és lo culminació d'un treball comú que reverteix oro en impçrtants millores en el servei de venda d'entrades informatitzades per assistir als espectacles, amb el convenciment que aquesta milloro rever· tirà en un increment de públic. Barcelona Promoció és l'empresa que g_estiona ~uatre espais emblemàlrcs (tstodi Oltmpic de Monijuïc, Palau Sant Jordi, Palau dels Esports i Velòdrom d'Horta}, espais en els quals acostumen o tenir lloc lo majo· na de mocroespectocles musicals. Barcelona Promoció és per tant, un agent cabdal per a la dih;sió d'es pec· tecles, amb un remarcable interès en lo major difusió del Fet escènic i musi· col. Lo Caixo d'Estalvis i Pensions de Barcelona és una entitat financera capdavantera amb uno forta voca· cio històrica de suport a les activita ts culturals del seu entorn, i amb volun· tat d'estendre l'àmbit d'aquesta ¡¡>Os i· ció, omf?liont·lo o les noves foctlitots que es èleriven del desenvolupament tecnològic. Lo Societat General d' Autors és segons l'autorització atorgada pel Mmisteri de Cultura, l'entitat de ges· tió dels drets de comunicació públi· ca de composicions musicals amb lletra, o sense, d'obres cinematogràfiques i d'altres obres oudiovi· suals 1 d'obres dramàtiques o dro· màtico-musicals, coreogràfiques, pantomímiques i, en general, de les obres teatrals. Lo Societat General d'Autors està també interessada en lo màxima difusió de les obres tea· trols, musicals i audiovisuals que són objecte de la seva gestió, i en l'eficaç protecció dels élrets d'autor que se'n deriven. El conveni instauro entre les dife· rents ports implicades un sistema de venda informatitzada d'entrades que, aprofitant els avenços tecnològics, otereix al ciutadà una important millora de servei. Aquesta milloro de servei es concreta en: un increment territorial i horari en règim d'autoservei, que evi· ta possibles molèsties de cues en el moment de la compro de l'entrada; 400 punts de venda d'autoservei a finals de novembre de 1993, 365 dies l'any, 24 hores diàries de servei de venda de localitats· millora pro· gressivo de lo qualitat dels serveis (facilitats en lo venda d'aforaments to· talment o parcialment numerats) i lo seguretat; automatització dels pro· cessos del seguiment de les vendes per ols diversos promotors; passibili· tat d'adquisició d'entrades a crèdit (VISA, Mastercard/Eurocard, xarxa 6000 ... ). Traspàs del crític J esús Gar cía Pérez Ha mort el violoncel.lista Ernest Xancó BCN Percussió epresentants de Barcelona Promoció, la Caixa d'Estalvis i PenR sions de Barcelona i la Societat Gene- E ls prinu•r¡; dit•s dc•l mt•s tll' sctcmhrl' von por·tar Iu n otídu del t •·nsJIU8 ri PI !'I'Ític· music·al.lc•sírs Carda Pél'l'~. Es lnu~ tu tl ' un clc1ls c1·ílirs ltm·t·elouirrH arnh 1111u tr·aj e<'lckia més dilutatlu , l)lll.' c•l vn JlOI'llll' a col·taborar a di vc• r·st·s pnblit·ac·ious diàrit>s i Lnmbé a r·t>viHle'!II.'SJl CI'iu litzndcs, amb especial rsuwn l tiP Mon t..alva t , en la qual va clt>senr·ot ll ur dunent for·çn Ull}~ una tasca ¡·ahdal. Turnhí- ha estat col·lahor·ad or tl¡• Catalun )a Mú~>iea/Re\ is ta Musical Catalana . Pt•J'Rona el' una sòlida fot·ma<·ió musical. ha' ia desenrotllat tamhr activitat <'Onrcr tística com a dil't'l' I Ol' umb hil •·cmar·rahlc . .\ par·t també l'X('I'I'ia t•om n pr·ofc~sor dc matcmàtiqu('~ a In F¡wultat tle Fanuàc'ia dt> la Un iw •·~itul d<· Ban~cl ona .• E I violom·eJ.Iis tu i clirt' t:LcH' d 'o•·queslra ErncstXancó va mol'i•· en UJl hospital dc S UJtL Cugul <:mu u conseqüè ncia d'm1u mulnltiu q ue l'bavin allunyat de l'u t•Livit u t lliURical e n e l c urs d els últims m <'SOS . Amb e ll desapareix un clt•l;; thuTC'I'S representants d'una gcncnll'iÓ cic músics fo•·mada nban,g d c Iu guc•·•·u civil i que va acu sar dc f01·ma m o lt 'iva uns postulats .-stètict' d 'una ahsolu ta solvència. Xum·ó <>cm pr·<· 'a sentir-se vinculat a l'c•scola ' iolonceHística dc Pau Casal;,. Després d'uns inicis com a "nen ¡)rodi~'\ va afermar una can·cra solista d ' un •rivell remarcable, qui' es\ a d f'scn rotllar en gran met>ura als ¡uú'~>os llatinoamericans on el va por·La•·l'c•xili consegüent a la gue•·•·a d vil. A l'Equador fundà l'Orques tra Nacional, que va di•·igi•·. A Cu lm \ u fuml a t· la Socie tat dc 1\flí sica Contc mpo•·ilnia, junt amb Guspur Cu!!sadc). Des dcll950 vn tormu· u vincuhu·-sc· u Iu vid u tuus ic ul bm·ecloninu, c•sp(•(•iulmcnl al m ó n del Li<'f'll, o n ocupà el pt•ime r·llo c a Iu ror·du <lc• \' iulmwf'ls fins molLa pr·op del !W U t•·a¡;pl1s, i on també va dir·i gi•·· En Ull nlt•·c m·d•·c de coses, vu impu.lsur· el F esti val del Papiol , on a l'edició d 'cnl;,'llull y c •·u prcvistu la Sl'Va irr·cmmciahlt· pl't'sència . Cal csm entm· eut·ur·u Iu 11('\' a al'livitul cambt·Íslka fo nnunt lt·io amh ]a mala umda Rosa Sahult' l' i amh Gonçal Com e Uas. • tancalaNew Music Week a Bucarest I duet BCN Percussió, integrat E pels percussionistes Xavier Joaquín i Ignasi Vila, ha obtingut un èxit remarcable en la New Music Week celebrada recentment a Bucarest (Romania). En el concert de cloenda del Festival dedicat al dia de la música llatina, BCN Percussió va oferir un programa molt representatiu de lo música per a duet de percussió dels compositors catalans actuals, Albert Sordà (Taika), PereJ. Puértolos (Dos amics), Xavier Benguerel (Duo), Joan Guinjoan (Tensión·Relax), M.T. Pelegrí (So/o para vibrófono), així com també Anaconda del compositor madrileny Tomós Marco. El públic va acollir molt favorablement la interpretació del duo català¡ que e ls ha valgut el reconeixement de mateix Festival. BCN Percussió ha re· but invitacions dels representants d'altres festivals presents a Bucarest per assistir-hi. El concert de BCN Percussió tingué lloc o l'estudi 8 de la Ràdio Televisió Romanesa, concert que va ser enre· gistrat en directe. • ~· PANORAMA TCJnporada de concerts de l'Associació Massi.à-Ca ..bonell Giamú Raimondi serà al jurat del Concurs Viñas I tenor bolonyès Gianni Raimondi formarà part, entre altres perE F sonalitats musicals, del jurat internacional de la XXXI èdició del Concurs Internacional de Cant Francesc Viñas, que tindrà lloc a Barcelona entre els dies 1O i 21 de novembre. Es~ialment lligat als teatres lírics de Milà, Viena i Nova York, el tenor Gianni Raimondi és recordat amb admiració al Gran Teatre del Liceu per les moltes triomfals repesentacio~s que va oferir quan estava en achu .• Òpera gairebé inèdita de Britten a Alderbough im; el marc del 46è J~c~>Liva l dc la Música i les Ar·ts d'Aidt·r·hough, a AJ1glaterr·a, ex r·epn~lit'nlà el passat juny l'òp er·a de Benjunún Bdueu Owen lVingro ue, obr·¿r que s'Ira r·epr·esentat poq uíssimt·s vt>gatlri!. • D Del seu affm. undadu u l't·nlur·u dl'ls dos il·lnsJUÚsii'Hi flt'dugogs ja dc,¡apar!'guts, el violiui!ilu .I nan Mussià i la seva esposa Mur·iu Car·boncll, l'Associació (Ast;ot•iadó d'amil·" i cll'i.xebles de Joan Mus~>i;'j i Ma r·ia CarboneU) manté la nama i r i rccorcl d'aquestes pt'rsonalilals organitzant una ¡,{orit• clt• n•c•itals. dc pe riocitaLmc~ ns ual , i promn vt•nt ultres aetivitats mnsil'als, c·um c•l Conrurs Joan 1\'lussià, t¡tll' tiC' t'elc•bnu·à durant e.l pt·opt·r· lli CI:! fi' u hl'il , scmpr·e amb la inlc:oc·iú eh· pr·omour·t• l' obra dc compositor· dc•IJIJt'Hlr·c i dc perpetuar la seva esc·ola u Lt·avé>~ d e la participació dc·ls t!t' U!i dt•scendt•nl!i musicals direc·h·s i c•ls sc•us rleixebles i, per extensió, dt• qual t.t'\'Ol intèrpret jove que nwr.-i :~.i tt• nir una oportwlÏlat de pl'Oduir·-tw tlav unl cid públic. Al llarg del eur·s IJIII'lll·a c·omen~a, el cicle dt• I.'OJic•c••·ts cic I'Assoeiat:ió constarà dc nou l't't'i tall! que se celebr·arun, d ' oetubn• a jun y, 8 l'Auclitori Eduanl Told r à dt·l Conset·valori Superiot· Municipal clt• Música dt! Barcelona i a la s ala d'uclt•s de l' Aleneu Barcclonl-s. lli partieiparnn inLn~s 11\ I'JII't'IS i ugr·upaC'Íons tic I l'l'S gt'IWI':H'iOIIS c·unr Iu jovenís11ima i jn pt't•sli!'Ïo:,u pianis ta Albu Vt•JIIunt (17 cl'oc·llthn•); t•l Trio ovalix, fm· mattH•r· Oh itlo Lunz u, Lito 1~1.-sia t. i Antonio Hni1, que iutt>rprelur:l, t' nIn· ultn•t> nhn•N, t'I Trio amb pianu d t• S hus takò,·it' (21 dl' novt>mlwl'); le;; ~ Ofii'UJHl!l Olga Pitardt i Rolla M. Hon•s, umh els pianis tes Ofi'lin Sala i .lm·gl' lth·hwhn (19 dc tlt•Hrmlin•); i l' nhuiatu Ou lm·¡; Almirall amb el piuniala Orini Bu K tunlt~s (16 clt: ¡;c•rwr·); Iu violiniHla Anna Calvo amb t•l pinnis ta Fl'ílllet'll<' Capdla (U de ft•lm·r·); t•l viulcmed·lista Mur·çul C.-r· vt·ru, ch•ht·hlt· clir·c•cte del mt'Hlc• Massiu (20 tiC' mun:): .-ls tluos fm·mat,; ¡wl piunirila Joan Massiu i t'I flauli t~ La l¡.,'llnsi Ht•ndt•r·sun ( 17 d'alu·il) i pt•r Iu piauis ta AJba Conw Uu t~ i Iu violinista Mc ritxdl FarrÍ·H (J 5 clt• muig); i, finalnwnt , la jovt• violmu·c·l· lil!lll Elisabetu H<-nd (5 clc1 juny). llom pot tml·lic•itar· t¡ual1wvol infm·Huu·iú, IJC'I' uclhrrir·-1w a l' AIIHcwiaeiú u aHHistir· u algun concert tl c>tc• r·IIJÍnat , altdt-fon (93) 209 74 04.• .I.• f Sr. Léo Ferré ~antan~ poeta i id~alisfa 108 universal Estimat amic: ..-;'!u un dia lluminéls i JWr-ft•c:Lt· cl 'esliu de la tr·ans pa~ r·entissima Rivic>r·u tun vineuluda a la seva vicia, vostè ha dit adéu a una c·xis truria vis<· mia amb una intensitat i autenticitat exeepcionals. No esperi de mi , Cl:llimat litmyor Ferré, que aprofiti l'avinentesa del seu traspàs, pl'r· RadoUar- lo d'elogis, segons que és habitual d'una manera de fer moltes vegadrs aliada nom~s p er la hipoeresia i el farist>isme. No c·auré en aquest par·any; pe r una part, per conVÍI'ció elemental i, per l'altra , perquè tampoc no em (HI<' t·onside rar, houestam<·ot , allò que se'n diu IlO ..fan" dt! la seva obra. I li prego t¡uc, des d ' allà on es Lrohi , no m' ho relrcgni. En el seu moment, c'm r·c~fc·roixo a aqueU pr·es idit u cusa meva per una dt~ Lcnninacla " intrJ.ligència" vinculutla a l'efíme ra i autmwti~feLn i per contra soi-disant mconformis ta gauche divine, no vaig acabat· de s intonitzar amb aqm:IJu ¡•an~c> francesa que tan la salivera feia vessar a aquest gr·up t!oc·ial esme ntat s uara. Per· a mies tracta d ' una m1ísira dt• païdor llOa mica incòmode potser pe r causa d ' un subs trat literari que• a vc·gades cm sonava fin::; i tol JWdant i que sovint st• m ' f·nahussava. A mfs , st•mprt· Iu• pensat, contr·~ria­ mc•ntal que opinen molts, que aqueU a cançó seva, o dc Brassens i d'altres, no va influir tant com això en In nnah·a Cançó. Sobt·ctot :1 la qau! ha fet autèntica histbl'Ía, amb Raimon al duvunl. Però aquests fet¡; no bau impedit que vostè em nwr·cixi un gran respecte sobr·e la basc, mf.s que dels valori! arústics, dr la sevu aelitud èlica. Per això quan a la fi va poder actuar al Palau dt> la Música Catalana un cop finida la aussi longtw multcmpsada del r~¡,'im anterior, no vaig voler perdre'm ri recital. Un ret· i tal c¡uc, m'afanyo a dir-li-ho, em va decebre força. So- ln·etot pel comportmnenl clt·l~ t·t~rwc·taclors. R~l'onlo molt bé que a l'inic·i algú •·I vu provuear· gl'OUe r·amc•nl i vostè va rcspondrt- amh unu imrru~diatesa ins tantània amb aquesta me na tlt> t•rit eh• guerra àl'rata que rt•spun a " merde!'', que a mi t' lli va ¡;onar· d'allò més patl-Lic. La rosa resuJtava molt du ru. Vostè t'ra el reprt>st'ntant d"un tipus idt>ològie que· a t·a¡¡u nos tr·a havia tinb'lll, c·om larrts cl'altrt-s, una com·rctn virtualitat fit·utla e n el carro comú ric• Iu conl t•stació al règim unlcrior. Tanmateix, t•l puH al nou cstallrl\ poütit~ havia estat capitalitzat t•n gnm par·t per uu a ltn' lipu¡¡ cl' utopia, diferent de Iu st•vu. J nw' n guardaré pnlll clt: vnlm·ar·-lcs qualitulivanwnt. Aqtwtlla circurm;tà ndu c·on1portava, és clar·, tm ¡·cmlt'xlno idt•alment pr·opiei a la srva visita. I, Lanmull•i:-., aquella altra "utopia", vuit o deu anys desprfs dt•lu s('va acluació, pràcticament no compta ni a c·a¡¡a mt•va ni fins i Lot al bloe on el! vu imposar com a sistema. Suposo que ara deu t·ntt·ndrc· p1·r q·uè he considerul patrtic el seu " mcrdc·!" . Allò t¡m· no bo és dr patt'-LÏ<', s inó rotw1damcnt arlrnir·ahlc•, Í's c¡ut> vostè mai no va dc·ixar dc St't' fidel a la utopia. I ac1ues la és una lli~ó impagable, espedalmc•nt val uo¡¡n c•n els temps qut> vivim en què res, des dc Rclsnin n Somàlia o qualsevol alta·u harhal'itat, no Í>s t'apa~ cl ' iraapir·¡¡r eap reacció l!t'ns illle ... ni cap can~ó. Dt· VOHlt'- i dc gent com vostè n'haurien sortit dotzt•n.-s, e nm va csdevruir per· CXt'mpJe amb circwnst~ tH'it•!l prou concretes de la ruatÒria del meu país. Per aixe\, r•er damamt de tot, i al marge d'entrar en detalls pc' rlorhadors, li faig arrillar, aU à ones trobi. tant cic bo sigui en un lloc ahsolubtmcnt utòpic, d trstimoniutgc rlcl meu respecte. Dt>l t~eu affmJaume Comellas e PANORAMA La Marsella li rica per JORDI MALUQUER E 108 Js tnfii'S,(' "{'SOS ll.le)Ò- son ronM'H'nls q ut• Iu IÍI·iea. a la seva ,.¡ 111 a I , JHI ssa per u us n1onwulH dl'lic·ut.s. E l 199] van IIHvc••· d ' ajornar c•l se11 quart cont·urs iutt• J'IIOCÏn n a l d'òpt· •·a - biunnunl- Jll'r manca d e reeursnRi no l' hHn pogutc•mprenclre de nuu fin s al passa t 19 dc juny. El 'l' li tt·utrc cl ' clpc·•·a ta111hé es tà en c'l'isi. Dt•!> pl't's dl' la mot' I del seu dit·t•c·tOL· , J OC'tflH':. Km-po, es van h·obm· qur noms qualificats -t'S pa da\ a. c•n tn• d'altre:.. de la mat·wlle¡,a Ren{•e \uph an, actual dirt>c·tor n <il' Lau;,ana- no van a<Tt'phll' Iu di•·reció generaL ja que el futur econòmic d'aquell tea tn• cl ' i)pt'l'U no M'mh]a, a del tot gat·antit. L 'e"plic·arió és fàcil: Mars<·Liu í·s una b'l'an i be lla ciu tat un p11n t t•u vl'llida , amb r'l'isi fot·ta en les seves indl1 stries - pel juny ft'iu forrolla t•l taneament d'unt's impo•·tunls drassanes-, urnh Ull port , fins fa poc , poc compPtitiu. Tot i que en l'època dt• Guslon Defc•J'J'C' l'S va iniciar un procé~ d1• mod<·•·nització - placc•!'; , plalgt's. iniri de IPs obr·es del me tro-, I'esfon; que encat·a e a l és important i l'Ajunlamt'nt que pn• ·idt'ix t'I S{'nador \ igouroux e~ !rolla d etididament comprom{>s. M'll"t' poclc·•· dedica •· gair e r etur sos a l'òpera. qu<' d epèn cxdusi' amen I dc' I municipi. Marsella , qu · ha via l'Stat la segona capitallíric·a clt• l"•·a nça , s 'ho ha de fer ~m i a , menI l't' Pa r·ís conlÍ11ua ahsorhjnl la major purt dels re<·u•·soR clt• l' Es tal. Il11lni- Resposta moral Davant ucrues ta sil'11ació , tothom ~;' ha posa t a II'Phalla•·· El nou clin•c·tm· dc· l' òpe r·a - a la fi V<m confiar ('11 un home, Elie Banl halt<•t·, que venint dPl camp dl.' ls agt•n Ls u rtísti<·s ha via estat ]'ajudant dc ]a<'ques E ~u·po en Gundula Janowitz els darrct·s te mps-, amb r c<·u •·sos econòmics mo1t j us los in lf•n ta omplir de qu alitat les progntmacion<; del te-atre . El s<'u l'i-f o •·ç ha ~out t'I sen fruit. El .,indil'at professional dt' la ('l'Íli<·a {h·amàtica i musical. t>n el seu :~oèo palmarè ha ator·gal e l Premi Claude Ros tand al millor csp ec·tat'lt• lít'ie descent•·alitzat d e l'all) a la producció de ]()peru de Manwlla Oie Frau Ohne Schotlen , t·n una dir ecció escènira dt' C l• a rl<· ~ noubaucl - a ssis tenl LuJ'IIhf dc• I arpo des de 1982-, amb escl'nogr a fïu deBernanl Arnould i veAiuari de Katia Dttilot. El ('Cmlw1l gt:n1·r·a l, pe r a ssegura•· Iu tenq.w rada ~~~·­ tual, ha eonc<·dit unu s uh Vt'llt'iÓ extraordin ària tle deu milio ns cic• francs . La Regió. C'nt·an' i. no hi ba participal. També l'ànima rlPl <'OJH'lii'S tlt' cant. Pie r-rt' Dugès . va t•·o h~u· c•n la presidència de l'associació dd Conru r·s la fi¡,ttu·a de maitre Regis Matheron. crue ultra l'ajuda {'11 t>s p ècit·s d e la municipalitat de '\lla t·sella (cessió del bonic teatre dc· l' òpcr·a i de r orquestr a). va aconseguir ajudes del Com,cll Regional i de tres importants entitats p•·ivades -entre les <ruals t>1 tan sonat 01ympique de Mars<'lla-cJIIf' han pcnnès r·epr e nclJ'f' el c·onc ut·s amb tota dignitat. El concurs de cant t:Niició d ' enguany va ésser tlc molt bona crualitat. Els deu finalistes - 1wt· atzar cinc homes i ei tlc dont's- porüen sortir satisfactòriament a qualsevol eseeoa d'un lf'alre d'òpera J10J'mal i fCI' un molt bon paper. El guanyador·, Fnmk FeLTad, per exemple, debuta a questa temporada a Tolo- PANORAMA sa, fent d'EscamiUo amb Miehel Pla on. Una s upc d.>a xinesa. Hong ) ao, va g uan) at· e l pr-ime 1· premi d ~ veus ft•menin<'s . canta nt a Ja p e d 'erció la J ulit'll <' dc Gou n od i la Louise d1• Custavc Chat·pt>nlÍel·. E ls st:gons pn· mis podien c-antat· l'l'lllareahlement t'I Calaf dt• Ja Turandor d1• Puceini -G nng du Ji- i la c·omt••ssa de ll's Noces de J.'igaro -Cceilc Penin. El Len'«' r premi mascuiL Sergut·i ToJs tov , faria bon paper amh l'I Pos a de Don Cario i amh e l Fígaro d e ll Barbien •. La u c t·aïncsa Ca lina Slwslf'l'ncv<l va cantar tma Tltois molt I'OI ' I't'C'la - pet· rxemplc m(•s llur no una cantant dt? C't?t'l 11 0111. Oanil'la Lo n ghi , que vaig st•nti ra Lieja i no se'n va SOI'tir- i. sohr{'LOl, {' 11 la 1u·ime t·a climinatòl'iu una imp<'cablc Leonora dc ll trouarore. El jut'a t , presidit pt>r lkana Cotndws, 'a comptar. cnt1·e aJtr-es p e t·so nalitats, amb G unflnla .Janowitz , A lain Vanzo, Renato Capc<"chi, J olos Kovals i Reoée Auphan. La radivgrafïa cle l concm·s - res«•1·vat llom(·s a àries d 'òpet·aera que de 64 eonc·u.rs ants presentats hi havia 41 dones i 25 bomes . Do l r~s primt·n·s, 35 sopnlnos i 6 mczzo . Dels homes . 9 tt·nors, 14 hnrítons i 2 baixos. Pet· naeionalitats, :37 francesos, 5 russo:;, 3 umt'1·irans, :3 x inesos, 2 ebripc is, 2 (I'Af1·it·a del Su d, 2 unaïncsos i 12 d •alt1·rs n acionalita ts . n a espanyola i cap italià, j aponès o eo1·eà. Rl'alment un eoncurs dif•••·•·nt alt. d c• BarcC'lona o Tolosa i q ue fa apostar pel futur d c l<·s V«' II S fra nceses. fin s fa poc en nisi. E n es pec ial si es p ensa que Ju fi gu1·a •·obot r s podia desc1·i UI'C <:om u "sopra no fra n eesa d e 27 an)' S". 'hi va haver vi nt-i-sis . Salomé s'oferirà aquesta temporada a Marsella (Salomé), un Wagne r ( Der F/ie- gende Holléinder ), un Vt·nli (La forza del desri no). un M ozu l ' l (lAt demenza di Tito ), un Belliui (f Puritcmi), un Boitc1 (Me.fisto./i>IP ), un Lalo ( Le Roí c/ ' )'s) i un Off'•·n bach (Orphée aux c>t~{ers ). Un a t e mporada cdc'·ttira qut • p od 1·ia t}LHtsi ser Ja no¡;tra , amb quatrt• pt·oduccions i rlues I'Opt·odltt'cions . Sobre e l pape r. d e~ taq twn la Salomé del m e~> d ' aiH'il amb 1111 trio de pes : Gwyneth .Joni '~'>, J ca n -PhilliiJpl' Lafunl i Lt'o uit· R ysane k. sota la dirce{'iÚ d e St•rge Baud o i nna n o ' a produ('('i{¡ tk Chades Rouhaud. La t'l'\l'laC'iÚ d'enguany. :\adint> D1•niZ1'. i Alain Foml a 1·y. amb la ('OIIt'~udu del CoJ1('111'S Viii a~>. Fa hi t' IIIH' L'Òp e ra munieipa l dc Marscllu prt>pat'H umt tempo•·ada .la segona d c Banl halu·r. amb u ou títols i un Wtul dt' 41 t'<'PI't'Sl'lltncions. Un S h ostnk!'lVitx (Larly Ma cbeth de M::ensk), un tnwss a Lo Cleml'llzu. L' orq1ws tt·a d t~ .l'òpf' ra . qu«• va s<·mblar bona , u 111PS dt• HI' I'Vit· J'iipe nl. fa vuit COIH'Cl'tli. El din·r tor dc l' òpera 1, 11 arribat· al C'à l·t·ee va dir: ''Vull CJII<' Ma nwUa Lo rni a SC'l' r ÒpC'nt J<· Ja gra11 Lnuli('i6''. \mb una ocupul'ió dl'l 95% ha J e mantenir l'h il l'l i' o l amplia1·lcs font d c fi n ançament i r aeio nalitzar un a pla ntilla l''\C't'!-l'li\ a <k 130 Jll?l'SOilt>S, do? lf•S quals <'11f.'U31l) té 86 a J' OJ'(JUI'Stra. 53 al f'OI' i 18 al batiN. l'lli CORRIGENDA .\l' ao·tit lo• "Pnpt'l' tlo· \l íhio•u tlo· C:n¡... ll adrs. Quon Iu ml•~it·u t·~·lt·,t• Jllllo\~it~ i rt•ptt· JW I':\onul"". La temporada 93-94 Cltanoyan , i la din·t•ció lllu!lind d t' .J ohn Burdekin , tamh{o C'H I ,.,._ 111'11 produel'iÚ (1.-e Roi d'Ys) amb di l'l'cc· ió t•srl'tüc· ~~ d 'AJain Ma rtt•l, JWimes d c llHH'~· . Van Dmn <'anta t'I /)(Jr F/iegende i la nostra com:~uda Mut'litw DuplJY Ú1 l'I S<·x tu s hi lw puhlknt u i u{mH•I·' n nn tt•t·ior·. la t•um¡ttH<iÍf'Ï{l dt•l.lu· ,~u t i dd Ccmtitt• dï llHitlf' i \ "!tWStw r· tlt•l Co11 cUr:o th.· f't·onuwJ (, dt• .ln\t'tl Ini;.,. pr<'lS:. el.; quultoï .¡(tu inlt'f.ti"U I.o, Iu I t•om ¡,¡' iu lliea n t•(•ulinunl'ÏÓ: Jurut: \uluui Ht) i'( un,., ''tTnrs t•n Marb/i (p o·o·•i•lt•ut). C luudi \ o'Í IIHIII). \I lll·rt C . \tl'nrllo•, Bo•ott'l Cn•nhluou·a•. Mur·t;tol C<•rnl'll. '\a,¡,.,. Jmutuín i Eul'i tpu•ta 1'an·c~.,.: ComitP dllrmm i L~w•.or,,or: \lfurr• Ca ...·illu. J\1. Núria Cur·ll;. \ wluo· Coeo nrll. Rita r •. ,.,.,.,.. FnliH't'.t'll \lnr· let. Jn•r p \1 . \ ullo·• i \ u\¡,.,. 'furull. Des del 1904 al 5enei delmóu musical, artuafit;.aut dia a dia el seu calàleJ: ç¡\10iliAL Dl; ~. ~ •1f( j: '1-r.,'t- BOlL EAU '-~ /C, rrovcnç;a, 2~1. Fu 'TcJ 21.SSllll OROl1· UARCELONA (EJp.,.)'l) PANORAMA e R T e A Gran nivell a Torroella de Montgrí per LLU IS TRULLiN L 108 u rr!!ponsahiLitul i, almatrix tr mps, d repte que s uposa for·mur· part dt• l'Associació l~nr·o JWfl dr Frstivals poclia e!!d l'VI'nir· pt•r al!! organitzador·s dc·l Festi vnl Jnl c>rnncio nal dt' Música dc T o rr o!'llu ullc'l cpw gc n è l'ic a mcnt èlllOtllt'IHII'Ít'rnun prova cic foc. Pe rò, c ufront dl' In dificu ltat. TotToeila, nmL J mwp Llo r·<·l a l capda vant, va im posur·-Mc. tot apostant. rn la seva p rimt•r·a te mpo rada com a membre dc l'ANt;ot•iueió i Iu t t·etzt>na com a Ft•slival, JH't·lu quulitat artística. pe1· la progt·nmnció vat'iada. per· una qunntitut con;,idc·r·nble dt• concet·ls i JH'r una ¡¡~ric' dt· c la;,scs ma t:,r:istuls qu e JH'O\ ot·a¡·c•n c¡ur la població cmpordnnesu rc;,pir~s durant e ls mesos dc juliol i agost un intens i Òl'licat ambient musical. Dl's qui' t'I ro nj unt ;\lusica Anti qua Koln. tliribrit pd earismàtic Reina1·d Gorhd, uc·tuà en el eoncert inaugur·al l'i¡Hill!:W t lO de jnljoJ fin~ al concct·t de cloenda ofert per Jean Pierre Raru¡wl i Claudi Admany a finals d'agost, ¡,¡'han viscut a Tol'l'oclla cxperièndrs muilieals inohliclallles. El no mbn)s pr'rblit• que va te nü· ocasió dc scgult· c•l F<•slivalrecor·darà uns rn o mcnts en q nè In màgia de la inlc rp t·ctaeió clt• la música en directe assolí urws colt'S infranquejables. tant a la magnilïcn església gò tiea de Sn o t Genís e om a l' Acadèmja de Mús it·a. P e r·ò comencem pel pt•incipi i assenyalem a g r·ans tr·e ts alguns d ·aquests moments. El ronjunt }1úsica Antiga d r Colònia, fundat i dirigit eles dc 1973 per Reinunl Goebel. ens oferiu r i r·ep<'r·tori dels Bach i de diver·sos compo!>itors del barroc itaüà. en unes v¡•r,;ions plt•nes de ";talitat. •·efinamcnt i colo r·. La \'ir·tul d'aquest conj unt , p1·ou conegut pels seus cnr·cgistranwnts diseogràfirs, és l a dc tt·nns nwtJ·¡> Iu música amb una p ersonuütat pr·ou definjdu. La precisió d'afinació. srmpr(· lloable quan pa rlem d'instrumcuts ori¡,ril1als, posSt't'ix, a mrM, un cons tant d_inmnisme. umb espectuntl ar·s c l arobscur·s -aquells l'fcctcs d 'eco tan idonis per l'execució dc la música barToca-, cohcrènciu, i un encisa dot· poder dc com unicac i ó. Torroella iniciava, doncs, r i seu pel'iplc amb bon peu. P oslel'Ïormrn t pianis trs (·orn AquilJt>l! Ocllc- Vignc, J oaquio Acbúcal'l'O o Antoni Besses, van saber mante nil· el nivell d c qualüat inicia l. Delle Vigrw va ofcr·ir· un programa integrat respccti \'ument per lrs dues últimes on(LLes pr•r a piano sol de Jaume Aragall Schubert i Bee thoven, dos nHHIUmeuts de la lite t·atm·a music·ul. lJlH' van rebre un tracte refina t, profund en la transmissió de l missatge i d'una nett:dat dc so impe(•ablt·; l'I JWi'·tir· "Andante .. de la So nata D.960 dl' Schubert. la sublim "A1·il'lla " umb la qual BPethovt•n clou la sevtl on etta op. 32. op.lll, van se•· C'-Jil't•ssades pel pian i, ta amb ~inl·t· r·itat. semw cam·e en un fr·nseig i en UJla pul:.twió excessh ament obe1·ta: tot t•lmissutgt• va fluir amb nntut·alitat i profunda r eflexió. Un elia dt'~pr·é¡;. t•l Pr('mi 1'\acional de \Júsica Joaquín \ c húcarro oferia una ve•·itallle lliçó magistral al públic i a1s nomhro:.os alumnes que ' 'fill a¡,;,istit· u lc;, ~t·vt•s das.,es impartides u Ton·ot?lla. Espt·c·tat·ulat· i constantJnt?nt tímhrir t'll l'obra de BeethoYc•u . bé fo1:1 rn lc•s Variac ions. op.3.J. d'estil c·làssic. bé rn la romànti ca i apassionada Sona /a op. 109. El piano impr·<'ssioniRta fran cès de Ra vel i Debussy, umh una t'f'creacíó d 'ah110sfer·a pulc-r·o i almat<•ix temps etèr·ia, i la djn lunic·u f i'un/rLSÍ(I Bética de Manuel d r Falla , van posAr· un cop més de manifest t¡uc Achúcurro és w1 dels més g•·a ns inlhprels dc l es últimes dècades. n hun nombre de r·epeticions -Mompou , t•t·iabinvan posar punt i final a un dels n>citals més destacats del Fe;,tivaJ. El centenal'i de Mom pou tambr ' 'U ser commemo t·at u T otTorll u, i Anto- ni B esses, que recentment ba gravat la inteb'ral per a püu1o sol conj untament amh Miquel Farré, va oferir unes uotòl'ies vel'sions del segun Quarlt'l'll cie ll'lúsica Callada. dc Sttburbis i J c~ l es Cançons i danse.s núms. 3,6 i 9. El so p ur, la nuesa de l'hamwnia. la tímbrica i me lodia popn lar· van sot·gir· de les seves mans amb gran expr·essivilati natw·alital. Obr·es dc Granados i Alb&niz. van completar d seu recital. Lu lJrica també va estar p t·esent a Tor·r·oellu i la soprano Katia Riccia¡·elli va fer un programa a la SC\ a mida. a mb obre!' de Sar·ti, Vivaldi. Faur·é i T o ti. En línies genet·al!'. 'a pr·imar· la correcció. però mai una cxc·cs¡,iva emoc·ió en la transmissió dc lrs eançons. un fet que sempt·e (•al t•xigir· a les gr·ans ' ·dives'' del món operístic. P e r·ò on r ealment Tor'l'oella va viu•·e 1tn dia de gala lírica va ser· amb dos artistes de casa: .l aumcAt·agull -a més, profesot· dels ctu·sos q uc s'i mpartien a Torroella- i Vicrnç Su nline ro. U ou jon1ada lirica plc>na d 'al·licieuts, am b un Aragall esplèndid c u segur·etat d'e mjssió, incommensurable en el fraseigiaml) un poder de seducció amb el caut, co m semp¡·¡o, enlluernadol'. Sardiner·o no {'fl va cruedar· enrera, ans al contrari, va trem·e les seves millors quaütut!> \'Orals; duos com ''O Mimí, tu piú non torni '' dc La Bohème o '·Dio c he PANORAMA e R T e A . ~fA\l nell ' anima infuncle r·e" d el ve t·dià Don Carlo 'un re br·c· un li'U<'lt• que n omés sahen ofnir· e· ls gnms me~> tr·es de la intt•r·pr'l'laeió mut>Íl'al. Els br avos d'un públie - que d es de meso¡; cm·er·a , .a dt>ixur· l:W il l>C lneulit<rts les taquilles dt· Tr>r·r·ot•Uu- va n obtPnil· nombr·osos " enl'on·s ., , t>ntJ·e dls una festi va i irnpro vi ~ ad a ve r·siú de la napolita na " O solc• mi o" . A des ta cm· J'acompunyumcnt pianís tic· ofc·t·t p et· Arnpat·o Gar·da . l si Mom pou va r·c~ u r·e homena tge a TorToella , tambí: la fi¡;ru·a ct•ntenàL'Ï a de J .V. fi' o ix va n·hr:c un tracte especial. Di vc~raos c·umpusilor·s del nosLr·c país ( Broton s, Ca s a hl a n ea s, Casas, G uinjoun , ll oms, Mont salva lge i SanUi) vun posar· música a Ja poesia ck Foix-c·n Iu major part pt·c·ncnl eonr u bust: pncmes inclosos dc Sol i de do/,- i la vc•u dc• .J nan Culwt·o , acompanyat al piano pel seu germà Manuc·l . van I:H' I' e ls e n cat·regats d 'ofcrir·-lu. Joan Calw r·o, que es tl'Oba en UJlmomcnt dt· veu c•xcc>pcional , va can tar· amb scgurE'lat ohn•s de notòria complt·xita t tt-c nica i d ' indubtable intensita t rnusit·al. Pel que fu l'apa t·tat dt> música de cambra mct'f!Í'<Cn dt·atucar-se les actuacions del Quartf't Athos, untb una excepcional vc·rsiÍI ckl Quartet op. 15 d e Fa uré, cnfo1·a t inlc t·pre ta ti vamcrrt tlt: manera vi tul i eornunit·ati va , i la rloblr nc:tual'ió dt> I' Orquestr·u de Camlwa l+'t·unz Liszt que, dir·igüla per .Junos Rolla , lru nssil:llit u lm> tretze cclicions cid Fc·stival. Lu música de la Simfon.in mí.m. S2 i flc:l ConcP.rt d e Hnydn, var·t•n t:nr·ac·ll•ritzar-se per· la fUWa foq;u rítmica i s ubliJcsa dc f1·asoig en l' cxpc)Hic~ió ci el llenguatge clàssic. La intc>r·vc•rwió dt· lu jovc> violoncellis ta Nathalic· Kohma , cul qualifi car·la d ' r splèndidn, pc•r· la seva segtu·etat en el gesl que r·t• pt•rc·uti u en lt.lla maj estuosa projcceió del so. Una nova proposta innovadora- i que rlcgtrt a l seu èxit probablement es continuï fent a mh cxpel'iències sintilars dura nt els proper·s anys -va ser la proj cceió d e la peJ.licu.la Els Quatre Genets de l'Apoc(llipsí - aml> Rodo lf o V alc ntinfl , c om prin eipal actor- acompan yada dt> la música ese rita i intrrpr·(•tad a t'O directe p er Cari Davis al eapd ava nt cic J' OCB. La banda sonora del filin , altament descriptiva, i, lbt.tieamt•ut, Iu pròpia ¡nojccció dc la pci·IÍI'lrlu van re percutir c>n un rlc·ls c'-x.it¡¡ rlt' públic nrés gnrn d ' a<¡u tlstu Nlil'ió del l~'es li val. Com a últim punta d(•slarur, L'actuació dc .l eun Pic!JTC H.umpal i Clamli AJ'imtrny, r¡uc, ucmnpuoyuts pel clavicemLal·lis tu dc 1 soüs ti Vcncti, Daniel Roí, inltwpr·ctunm obn·s de Telcmurm , Bur·h, Pla, Kuhlau i Doppler , !n un ccmcm·tl'it• en virtuosisme i esC pcetacularitat. Un punt i final Lll'iUunt, r n Ut[Uf'A t non Festi val de Torroc>lla, <¡ur ha passat amb escreix Ja seva primc•·u p rova com a membre de I'Assoriació E uropea de Festivals. CASTELL DE PERALADA " Un festival consoficlat Filharmònica de Sant Petersburg per XAVIER CASANOVAS·DANtS A mb set edicions, c>l Ft•s ti val de Música dt•l Castc·ll d l' P er·alatla n' ha tingut. pr·o11 per· uco nsc~rir· de M' l ' admès a l'Associació Eu1·opeu dc Fí'slivals que, anrb sen a Ginehr·a , aplt'¡,:a els més prestibriosos <rw sc· c·<'leh•·c·n arn!u d el continent, t'Cint t•ls cic· Bnyt·cutb, Salzb urg, Montn·ux, Dr·ullningholm , Spolcto , Att•nt>s o Ai¡¡ dc· Provença , sense oblidar· els méll pn)xims, els de Santa nder-, Gt·amuln i Conca, honor't!xtensiu al fi't•l!tivul ciu Tonoella de Montgrí, c¡tw lnrrrbÍ' acaba d 'ingr essar· a I'Assnt·iac·ic'r. El dc P crn.lada té urws c·ar·aetei'ÍStiqucs que li ator·guen un pt~ l'fil pt·opi. P er començar , la bellrsn dds mat·cs on se celcbr·a. o mc·ny¡¡ si¡.;nifieati ves, l' aJLÍssima Cfualifi ('UCÍÓdcli:i artistes que s'hi prcsc•nten , l'ec-lcelicismc de les pt·opostc•s musicals i l'utenció que st'mpre ha dispensa t a l hallet i a l'òper·a, o l' altc r·nança dd F estival amb t>,;;pectacles cir mr'rllir n lleugera. T ambf cal CMnenta r· fue tm·s contingents, com la presi-m·iu rle VIP's (alguns dc pacotilla, Iol s'ha de di r }, o lïmpt·cvisillle tramuntana que bufa tant de gust per IPs planúries empordanf'ses, i tprc pot a l'l'i har· a ser r ealuw nt incomodant u la ptH't ru ta dc la gradcr·ia ai xcc·acla a l'esplèndid Parc del Castdl. Enguan y, p erò, ba esta t benèvola i a pcrws hu fet acte de preaèneia. P er augrneutar· el con forl rlc·ls ur·listcs i nú]lorar la pmjc~cciú clt>l sn s'ha cobet·t l' cscenari adossat ui Culltell, que dúna cxccl·li': neia u lt·s ,.._._ pr·esentacious i té pt·on profunditat com p er alhergaJ· csl'enografies d ' una certa entitat. Dc• tott'R manc·r·t'R, tothom fri sa perqu è s 'edifiqui la sal u que independitzi defmiti va ment d F esti val de les incl<'ntènc·ics mrtc·rcològiques. La sett>na edi(•ió ha constat dc•ltradi <·innal t•onc·ct'l dc pn~sentació i dc c·ator·zc st'ssions: dues òperes, quall·c t•spct:Ladt·s dt> ballet , q11atre con<•t•r·ts !ïimfòni c~:~, una vet.Uada caurhi'Ístieu, dos ri'('ÍI als i un concert m ono~r·à fïc· consagra t a Montcvet·Ji. Es vn rt'ln• tur profús homenatge a Txaikovski pcr·ed cbt·ar· el centenat·i dc• Iu St'Va mm·t, declican t-li un r·etJ·at d 'Anlonio Saura en el car·tcU allllllt' Íuclor. S'ha inau¡,'ltrat, clones, una "nlt·r·iu d c rclt·a ts (unat.rinat·is) r¡uc ~ononr el Ft'sti vul, ja qucaqlJC•al s'nfl'¡;t•ix al cie Hossini encomana t l'any pu!!Rut a un al.tr·e pintor dt~ fnma , Erlu anlo An·uyo. Una CSIUJH•nda marwr:r 4"~' té el F estival dc conh·ibuit· a Iu ronda dc totes ]e¡; AriH. Tamh~ <'S va voler festejat· nn nltrr c·c·nlenuri , aquest cop d ' un naixenu•nt, el de Ft·edcric Mompou. Arpws ta vegacla , s'ba prescindit rlelr·c<·inte de Ics muralles, que tenia un afol'umcnt més plo'tit i s'ba pt·escincjjt dels deliciosos concerts que es feien al claustre gòtic, nJ capvespre. Segons els organitzadors. l' assistèn t~i a ha e!!tal satisfactòria , amb una mitjana d'ocupació que ronda el vuit anta per cent i que va ser massiva t'n Ics òperes i baUets. El <·onri'J't amb què els tnganitzaclm·s prt>sl.'n tc>n la temporada, d van oft>rir·, a mitj<rns de juny, els joves pinni¡;tes AJha Ventura i Daniel LigoI'Ífl juntanwnt amb els membr·cs de I ' Em•~ rnble Onrnes tra cie Cadaqués. El11 dos intèrprets van exceJ.lir r n lu Suite ric• Petruixku de Stravinsky i el c·onjunt insl nuucn tal va acolol'ir· molt <rdt•truadanlentE/ carnaval deL~ lliiÍmal.~ dc Snint-Saens qne narrava Carme Pla . D ·fet, la inaugurució del Festival , Iu va ronRtituir una versió concertant dt> L 'Holandès errant dc Wagnf'r. L' Orquestrai el Cot· eren els dt'l Liceu, ambdós amb prestacions de e 108 prinwr ot•tlt·t• t-nt all';, ordrl'~ dt• F'dl'tlt·it•h llnidt·t·. Sinwn E~tt·~ \li dl'i,at· dur,.¡ funamt•flt d1·l ~•·u pn•clic·ument t'li t'I JHIJH'I' clt• l'I luluntlf. .... lwrfrl'taIIH'IIt ~•·t·u ndut ¡wl l>alnnd dP \l att i Sn lmitwn. L1·~ ~,.,,.,""'t' lli', . IH·n 1'1'I'Oizndt•¡., Jll'l' llUll 111Í11i11111 !,(t'¡.,til•uJal'iÚ, \1111 lt' IIÍ I' 1111 illlJIIH'tf· imlt•Jchlt· t•n u u públic· ri' nn·d incquhot·anwnt liC'I·i.~ tu . \I "' '" ¡·n¡.,tat. la ¡.,opruno nord-amt•t·ic·ulln Ddw1·nh Voi~t. q11 e tan hnn t'I'I'OI'fl ho' in dt·i,ut u Prraluda Iu tt'IIIIHirtHiu antt·t·itll', va IJuit· t•l st•u ¡•sp lt•Julm· 'ot·nl umh nnl'< u~ut;; dt• ~ran ft•t•tnt·sn. pt·t·t!. alhcll'n, una ing'I'I111Ïtut t•n Iu t•ontpnsil·ió tiPI ,,(' U JH't'lmnut¡;t· rpw •·nntt•uHtavu amh In ntadun·Ha dt·l.-. l't'U" <'OIIIIHIII)'II. La IH' ' a St•nt a t'•s JHll' trii~.;t·n i massa tde~n·. Ln alt t'l' tl·iomf'ndot· ~· u set· el tenm· .I u un Cu ht•t·o l'll ¡·I IHIJIPI' d e Timutwt·. pt·r·f¡•¡·lunwnl pt'I'IHII'Ut i c·untut uml1 tunt d ' ímpt•tu t·um juslt•""· Lnui¡., (;,·ntilt• \U !.llhl:olilutil· Rolwt·t Si'llllllk l'Ulli a Et·ik i la ~,. , a c·onLt·ihul'iít 'a •t·t·mÍ's U\ iat unndina. La :\Jan dt• \Ien·!· Olliol 'a tl'nit· una ¡:ran' tli~ni tut. El t·up dt• "t·t m a na ~t·giit·nt. amh el patnll'ini 1lt·l 1\ \E\1 i tlt• Iu Fttntlat·ió Tuha~·a lt't'a. t·l hallt·t c·um uca' a multitutl.,t•n dut·~ \l'llladt•, conwl'uLi\1•:;. S'ha' in unutH'iat la pt·l',ència de .I ui iu Bw·(';t . un dt'l., miJiot·,. h a llarin~ d,.l monJt·nt. ft·nt pat·rlla amh Elt·onoru Ca .. ~uno. pere• la ~l' ' a a<·tuaeió vu M't' c·atH't'l·hulu i d protagoni Hmt• t'S 'a Ll'll,..lluclur u Iu pròpia ('OiliJlUIIYiu dt• \ íctot· U Liatf', <¡tw ,.a dl'lliUSli'UJ' Ull IIÍ\ ell plt•tHlllH'Ill C'Oili)Wtitiu a nivt•ll inlt• t·nur·ionul amb t'<•n·ognafil·~ rhlssit¡ut·~ ( Pt·Lipa. Bah~twhint·) i moclt·t·m·~ ( llutt') de cliVf't'Rt'S Jll't'l'>i clt• Txuiktn ski. El t'l't·ital líril· de Jaume Ara~ull j ,.. i Clltt·ia ~'ahm• l , l)llt' '-U tenia· llot• a l'cs~lt'•,;ia. Ht pah•Hnt· l'òptim nh·l'll dt• Ja SUJH'tlllO \ ult•ul'Ïanu i J' Napa enl'U r·a indt•t·i¡.,a l'li q u(• e,.. troba la Ò1·l joH' tt•nut·. ht·illant ut•,tonc .... immaclut·t·n altn·:.. \ 'un run lat· àt·ic;., i Pbccnt·~ d'òpt'l'l'' tlt• \lozarl. Gounod i \Ja.,,f'tlt'l. ¡Jp ~>lll'" lll'lc,., cie Ch apí i Luna i clt• /)mia Frunci.~quit" df' \i\·¡-:;, a mt-~ dt· c·anr;nn ... fie \lont,..ah-atge i :\lo t'l'l'U, L't•ntlt·mà <·•·a altra 't'¡!atla J'Enat•mhlt- Ot·qawf>tt·a dt· Caduc¡ uf., (amh nom;, t un ac·n·clitat;., c·om d flauli:,la Jainw Mut·tín o,.¡ du1·inf'ti~ta Jo an Enric· Ll11nu) qui pt·otagonitzava el Ft•lltival , altJ·a ve~udn flps df' IPs ::,rt·a¡lp¡, d1• l ',.~gl í-sia gi'tlic•a, amb c·l t·ontllt'll dt· lu pi11nista Ho¡,a To•·•·r~-Par­ clo. Aqut·~ta matlt·ilt•n) a lttl\ria c·au.'lat u11a òptima itn)II'I'St.ió 1'11 la ¡;¡\,·it• de r·cc·ituiH qut· vuu rt•Lrf• honwnatgc ul gntn Hit'lll'tl ViiiN; ni Puh111 cic la i\lllsiea ell' Hun·f'lollll llOC' u hans cic restiu l tOI'IIIII'-JU a I'!H'Oitat· VU ron fit·lllal' plc·nnnwnt la s<·va categoria dt' gnm intèt·pn·t , umh df'buts impot·Lunts u lt•¡, millot·¡., :.alr;, Put·op<'cs (ro m c·l \\ igmot'l' 11 .. 11 o ri Con,(• t'' alot·i dt· .\1o~cnu) i OIIH't'i<·anf•¡., (ea;, del Cut·tw¡...;t• ll ull o clt•l T('att·c Colón de PANORAMA T R e A Le ontina Vaduva Josep Bro s Ann e -Sophie MuHer Bucno,; .\ires). Él-1 nna arti,tu tl'11mt pcn;onalitatllf'l'fectunwnt c¡ ualluclu , tècnicament jui-IÍ,¡,itna. qu(' ¡.,u p nwnar un conju nt !wn¡.,t• impu;,u1· apar entment els sc· us {'l'Ïlerito. t't't'ltH·;, ( ~~~­ bretot. tn t'I tl'mp,;). tal l'(tlll ' '" d eixar dat' e n d Q11intt•t /,a Truitu de Sl'hubet·L. LCH·at tlt• fomtu 1111 xi1· un:avatada IH't'll's ¡·unlt·H. En atptest cttuc·t·rt t'li Vil Jll'ttrluir l' f'Sti'I'!Hl d ' una Oh l'u CJIU' l'l'li I'IH'tal'l'I'C dl'l Festi va l: Per~ecucio11.~, dt· .Josep 'uix. una ¡n11·tituru tau l'tH'isudora f'OIIt intc•t·es¡;unt ¡wr Iu ;,(•vu construcció (o, millor, dit·, ·•fi,.-c·nn;,Lt·ueció", c·otn Iu dt'fitwi' t•l l'll nlpusitot·). amb la qualitat no gtn~ nlt' ll)k)Jl'eahlc rk resultat· anwnu i ju~tu tlt• proporrions. At¡tl('~t rt'l rc· ... ultu l'n- cara m(•;, destarablr p e l fet d ÏJU\' CI' l'~ lat ¡JI'I'f't•tliJa pt•t• r f'Splèmlid SexIP/ dc· F't·a twis Poule nc: per· a piano. nauta. ohoè. c·larinet. fagot i 11'0111 pa. mult ben inter·pt·etat. t:n~ quants elies dt>!'JH·~~. la pluja impedia la rPp rf',;~;: otar i ó del que, al •·opdnvall. St>t·ia per a molt!' t•l punt àl~.;d clt'l Fes ti,al: L 'elisir rl'amore donizt'ltià. Amb el p(tblic· a ptUJL rl \•ntrar, lu megafonia \a anunt·i~n· la suspensió dl' l'acte i Ja seva convorutòl'in prt· u dos dies despn!s. SOt·tosumt·nt, aquesta st'gona representaci{, ja ha' ia estat pn~ vist.a c·om 11nu pttssihlc ampliació dt> l.a 1n·imt>t'a i tol l'I I'I'JHII'ti mcn tes tava disponi b ll'. Els c·untant!l van obtenir un important c'·,it IH't·s outd , IH't'Ò voldria clt·s tac·ar t•t¡uipat·ativamrnt la !:,'l'all qualitat d..J Cor Lit•det· Camcra dc Sabadl'll, amb lln ll'PhaJI actoraJ lfUC va donar mnl ta t'OttSistència a l'es pectacle c•onl't•hut Jlt'l' \Tario Gas a redós drl quP •·~ 'u pt·Ps t•ntut· en w1a ja Llunyana t<'mpm·acla cbti' al del Gl'ec. Cm,. ocupat al F'f's th·al rlf' Méri.da fins al tlatTt·t· mome nt. va ser ajudat pel ~{!LI l'nl·lahoraflor habitual. José .-\.ntonio Gutif t-rt·z. La trama dc r òpf' r·a t·~taYa (• nquadntrla a la Itàlia de lr¡, "'t·amise, Df'b'l'c;.;''. i la seqiiènria naa·nlt i' a. e rtl'iq u ida pe•· un entt·emè:entt·r llf'lf' i acte. qu e <tprofitava el dinm· de les mwes fallides, i un final ;.ohn·afcgit. d'una gran eficà1·ia Iratnt!: d repartiment a dojo entt'f' la corwur·t·ència d'"rlillir d'anton·" snta la fo l'llta d'·nne:o am¡.JOIJc·lc~> d'11n cunl'gtt t lkor. Els dccunlls figul'atin s dc Marrf'lo Cruntle et·en so bris i pertinent s, amh la c·at'tH'tl'rística de pl:t·metr·e una gntn fluïdesa d e l ror Pn les entt·adt·s i Ro t·ticleR. !'11 f('r-h o a través de les at·rad f'R d'una plaça porticada. L ·ot·qut•:-tra. anomenada d el Fes Ii\·al de Pt•t·alada. per·ò tfUC és la d e Cadaquf~. 'a;.,.,. tlit;¡,r,ida. del' pd•" d'una obt:rtura t·ígida i anodina. amh gul>t i gant'" IH'I jo \'t' Da,·id R ohcrtson i. reJll'll'h:o que. ul maq;e del rendiment dl'l~ pt·otagoni,tes. la r ept·esenta1·ió 'u ~et· un absolut h':it arLÍstic e¡ u e ha ¡wopil'iat l't•ncàrl'ec que t'I F r¡, ti\al hu fet a \Iat·io Gas d'una nova pt·oducl'iÓ p e t· a J' ediciÓ de J' ~Ul) \"inent. L't:xpectarib és gnUt. Entrr t· l;; eantants . dos ''e lerun~. un nuu va lot· i una jove JH'Oillf'Sa . Els H:tcnms et·en Joan P on s 1'11 el papf't' del Se t·~cl1t Belc01·e i el haix-hut·ítun Carlos C hausson , immillot·ahle Dof·IOI' DuiC'umara. tant (les del p1111L dc· ,·i ~ t 11 VOC'tt l com aeloral. En Pons vn M' t' admirable, cum sempt·e.l'clt>¡,;àHdn dc· fraseig, però d seu perso natge •·•·a fcH'Ça mÍ>s 1'011\'encional. sob r etot fent l' indiot tlavmlt tl'una Adina espn' ilarlíssima, la de la •·omant'!lll Lt•tmtina Vaduva, qut· va frr hems tolil cJ;, pt·onòl' tirs $UScítats aJ Lic·cu a1·•·an de La g o:;za lculrll de la datTc•·n Lt'mpot·acla: e;;leru da,·ant d'tuw tiP lf'!. grans sopranos dd ftnal dc segil'. La l>('\' a n•u ('Stà f'vohu·ionant PANORAMA e R T e A Ali cia de Larrocha eap u una l t'!>~i lu nl m Í'~ePntt·al. pl'n\ 11'~ u~ili lal h i t• l timhn· ¡,(m t•neanl ath·quats rw•· eunlu r U((IH'sl parwr. Pt·r Iu lit'\'U \Ï\ nt•i lal i l' oporlunital dels l51'í'IS \'a t• ri ~ic·-sc· l' li PI motor· de la n•pn·~c·n la eiú, equi lilwant r·l¡wt>tu gonis uw c·c·¡·l11nwl JH' t' (e¡, l'ac·ècit·s d e l'l'mlwurudo1· l'nllfc•¡,oi l pec· C hau s~Ot t. Jo!o.t'J' Brns t•s lrc·nuva (IU(H'L' i cal dir C(IH' el ;;¡• u c·moc·inn vu l'lt'l' di¡.,'l1c· al c·o;.Lal d ' uns r·ompuuy;:; lan l~t·c·­ gats. Molt rwnclc·nt , u l' inici , cic· Iu culloeu<·iú dc· Iu Vt'll i dt· donar l'c~pliqucs udPqtHICic•s , va nrrihur nia " Fut·IÍ\' a lur r·ima '' tt':tiiC(IIil i Ht':;11r·, fc•ul dPsi tjar· que li far·i11 !·untar· tl\ íal i mnlt,.;:; 'Pgades ¡wrq uè us~oo ll'i' i lwn n1 pidament la ao ltPMI i l'afc'l'lll UIIH'lll que. ~t l'<t[W I'Ut'a, li cu nuc pwn. Ln !>1'\'a \ 'C U. ja {•s ;.a hut. í•s clt• pr·iutt'l'a quulitul i és molt e;. limahh• quc• PI F t'S lÍ\'a l hagi c·o mptat amb la pt•t•,.,i'· nda d e ls cln,., 11•II OI's ea tuluns. Br·o¡; i \n1ga ll.lt·. tot e; dos amb un (H'll JHlhatales e~t·t·m·, inlt•t'JHH'ifJn a I~>. E n un t•o n t·<• t'I(Hitr·ueinat tic fonna hon01·à ri u (H'I' (' \ ssot'Íal'iÓ i.!:Ut'OJ>rll dCc' F e;,li\al;,, I'Oc·qllc•;,lc·o ciri Prs ti\'a l. {-;,a dit· , la clt· CudaquÍ'». 'u aC'oJii c·l'l piani~hl E lc la c· N c·ho l;,in. dcl.xl'hl(• cic· Dmilri Bas ltldt·m i g11unyudo t· rlt·l priuw1· pn•mi l'li PI darTc't' Conc·ut·¡; dl' Piu nu dc· Sanlunclc·t·. Lu ¡,eva ut·Lual'iú va /l i'!' (•o n v inc·c•nl c·n c•l Conerri 111Í111. 1 ¡JI'r (I ¡JÍfiiiO eh· T"ui- knsv¡;¡ ki , c·om ho vn s c·r·lu clc•l C'Onjuul. t[Ul' clit·i~ia Jlltilippc• Enlrc uturll. Es va c·c·c·nnlur Mouc¡wu ui cl' nls any!'\ d e l l'l'li tllli"c'tllt'lll (II'Oh'l'lliiiUill la vc•rs ió Ol'l(ll<'slntclll (JH'l' MunuPI RoSt'11thul ) el l• (;, Suburbis. E!i va c·s tr·cnat· l'ul.n1 de Tuuuís Mui'I'U umb PI títol '-Onlnl ell' His, En cor1•, Zu¡{abe i Pro¡Jillu. Dm, elit·~> rlc·~op r·í·~ c·ru Iu \'Ínlini~ l n •·omant'Sa Sih·ia \Iu n'O\ it·i la q ll l' Lt·ionúa,·a en c>l Concert op. 3.5 ci c• Txaiko,·s lci. e u una ' e tilada t•n qui'· ! a mb ~ es \' an intt·t'(11't'lat·lu ¡..e•\ a Cillqruma Sin~f'onill i rOlwt·tlll'n dc· l'i'• pc•r·<t Ru,sslcw i Luúmifa cic· G liul<u. El direNor t•t·a Sir Nt·\ illc· NhcrTilll' l' i l'èxit va St' l' g r·an. mulg;rul 111111 l'l' l'IU di visió rl'opiniom; l'll VC'I'S he I IIIH'II clc·l direrto t· i r i t·endiuwnl clt• I'OnJltl•fi u·a. Un <:unvi rle c·uutlt, c·l vu iulroduit· ttJ1 magnífic ronc·c •r·t dc· La Capc·ll u R e ial de Ca talun ya i e l enujuul ll l'sp e ri on fjllt' \'Ull urt· r·i c· Mndrigafs g uerrers i u m orosos dc· M ctlllt'\ (' t·cli i, t'I punt més n•eollit del Ft•~>ti' al. ..1 H t n pot· tar d t·t·ri taJ d \ \11rw-So phic· .Muller acornpUH) ucla pt'l' Ull piuni~ ­ ta de g t·an pf'nmnalital: Lam lw r·t Ot·kis . La vio linis ta aiPntUII) u '11 ICWIII' les 0/Wtes núm. 7 de Rt·c•thoH·n i núm. 2 dt> Pr·ok(ll'it·,· . juntumc·nl amh la K. .301 dt· )lozm·t i una oh nc t't' te n t. Clol.-teorh . del nonl -u mc•t·ic·~t ebastiun Courier·, Cflll' 'u ¡,uti.,fc•t·c•n pr·oporció aJ po;,ieionunwnt ci c• t•aclu,.cú l'nfr·out cie Iu l'l'eul'icí C'llll len1po1·uniu. Hi ha qui la 'a tt·ohar· inlc'n•,;sautissíma i qtti \a urrufur t• l na ,., co nsideruJ1L-1a una p i'Ttluu clc•lt·tnp,.;. A les aeaba ll c;;, ju. del Fc•;,liHtl '11 tornar e i ballc·L hlanP ami, M'll¡.(lc ·~ c·spet,: tacll',; se r·vits ¡w l G rall Tc·utn· d'Op e i'U ci r ' unt P e ten, lllll1.(· Lu clc·rt•pt'ió Y a s ec· g rall p e r la t' ulitw i Iu p cwa imag i!laci(t dds c•.s p <·c· tudes, co nsagrats cxd11s ivunu·nt a ' 1\ai kovs kí, amh el 'frem·rwou.~ s c•nt·t·c· l'I prime r· rlia. i t•l s t·g:on uc·tf' tlt·l Uae dels cignes, Sérénade i t•l Tc•m!L i 1'(1riacions c·xtn•l d e la S uite núm. I. Lu companyi a Va rt'l'llll tri Sl)Ht) ll'l'. >1 0 bretol el pc·imet· dia. JWt'tl una ~1·an pu1·t del públic· c·s 'u d o !lat· pt·r· ~oa i Í.'> ­ ff'tu, dom1cla la hclll',.a cic· Iu ntÍI~it·u i xx Iu tml¡.,<in indis,;oluLicmenl u..;,cwiutl a a lll (tU'sl lipw· tl't''> (lf'l'la r le. Ln ¡!1'11 11 \ líl'ia dt· La r·t·nclul 'u lwnol·ur t·l Ft•;,Li\·u(¡unlt la :;t' \ a fH't'"t~n­ t'ineum a pc·nlugnni:.;tu ell.' le, \ ocfw.~ 1•11 los }urdine.~ dl' E.~pniio. I mai mi llor· c·mpt·a t l'I tt·r·me di' "pnllu~o nio.,­ tn' ' rwn¡tu"· •. ,. H ltr·obm· qu<' In inhihit·ic't clt• l'm·qut'<' tt·a, Iu Nuc·iunul. cliri~i dn (Í'" un dir ) Jlf't' \:u, ü·c· Ciic·ll. Iu itnpnl lill\ a n tp H uuu cs lt'llt' tut·a c·ot1C't't'I ÍRIÍ C'u l(llt'l'ühra cie Fulla !'1'1'lllllll'lll no IÍ•. \a toc·ar u tuh unu ¡·lttr·c•d tll llll' ricli u nu (11'1' afel'lltat' unu tllt'ls i(•fl urqtu•sl ral l(llC' l'rq; u In dt·li c¡iit•s c·c"•nda. fe nt- ho umh Ull t'!<C'I't'h d l' fcli 'ÇU flt'l' ('1:\l (lliii Ç<l t' t•h; \ t'ls d'u nu lt lltll ital u 111 hi,.ntul , pu rtieulu nn c•n I ch•n¡.,a IH (IIt' ilu llit, f( lli' !':Ulltll'liu t•l IlO del piunu. Va n st>r llll t'S Nm·hel! m Í'~> ff'l'\ idc•s l)UI' 110 pus Sl'll~ltafs. l'l'lli l'U cl l'~ ¡wl fnuwi~ d <' ll<'..!rtt. Ahan s <'~> rwoduïu l'c:,tn•na u Cu ta 11111) u cic· In Simfo nia núm. 1. " lmerÍI'IIIIIt .. dl' .f ~·~ú., Hod I'Í¡,'ltt'Z- Pi n '¡. t•n In qual l'Oi\ E dem m. II'U\'U c•l ~oc•u 'ir lu o¡,i-. m c· dc• W'Uil Ul'lJill'Sll'U l'li llllU JHII' IÍI nr·a in~:o pic·acla per le<'LIIL'l'" ju' c•nÍ\ olt•., clt· \t' I'IHia. Caq wn tit•t· i \ -. ttll·in,. clt•n;,a de ;,onoritah p11ntill i;,ll•.,, dC' n'if¡•g;ues or·asion n lnwnllt·ihut:"trit•,., d'Olhi<•t· ~l e~:-siaC:JJ. i de rilnw s t·ontr·uslants, lt'nsa cl u, dl' I unt t>n tar11 , l"' '' unt·~o cstupendc¡; s<'qiit-nf'i c·s d ' un ~··un lit·is ntt• <[li<' e m 'un se nt hlnr m(o¡; intc·n·~~unL~ el es d ' un p11nl cic· 'is ln eompositiu quo> no tuntu purufc·rnUiia p erc ctssora. D 'ultt·a ltu11da , la pc·òpin ju..x tnpos il'ÍcJ t>ntt·t· l'l'X(ll'('l\kiCÍ eh• Hl'lllÍlliPIÜS UI1101'0Rll8 i una vivac·ital de t·uin' popu lat· dcwu Cill'lltu molt Vltlicl<tment la g f'anlit e c·a lunt ll a tinouuwrif'ana. Xnvit>r Giie ll VIl lt·nit· IIIIU UC'IIIU('iÓ CJIH' nu e;; pol tillllll' m Í's 1(111' d r d esa fnt·tunada. lt11ida d'i1let•~-o i ulmcaclu a una ~PK i i­ t·nhH'ic) 11111 t•mfuti ea que se mJ,Ja vu (II'C'(IUI'aclu pt'l' a un rh•ls S/,·etclt t'fl ll lt'IH' IIIlurals de Ca rl es antoe>. En <·onM•qiir nc·ia. Iu intt••vn·hH·iú dt• la Cinqtuma Simfoniu d e Bee th o' l' U 'a M· r· 1111a lt'U \C'~>~>Í<l del de se r·t per· put·l dt• r OJ\o E. mé~o ¡wndt·nt dl' I !'O il('(' L'liCIO 1(111' dt•la m atc~i"u batuta. Le>- (H'Opinc·s 'un <·cm¡,is tir· en fl·u¡.,'l1tent-. cie stii':.IH'Iu i. uquí , I'Or·qur, tJ·a va l'splnim· lu ,,., n ¡•¡¡tu¡ wntht eo hr~oió i fm·tn pen.on nlitat. Ln c·lue mla del Fc;.tinLl va ¡;et· t·nc•m1wnncla a I' On(ltPs t rn Filhat'JJH..,nit·u d t· Sa nt Pt•tcn;IHiq; dit·i g icla pt·l St'll titulat·. Y1u·i Temirkuno v . En c•l 1n·o¡,p·ama, d ll l'H S isenes r·i l[Uf'l\ dt> c·ontin g nl: lt·s c(p S hos takò vitx i Txailwvs ki. Lu " P a ti' Liea ' · va lf' ni1· uua i "'"''fll'el<wiú plu us ililf', p erò Rt'llHl' nt pt·C' IIc·u t'lil (I('C'ÍaL mc>ntre qnt· lu dt· Shostukòyitx va dei x ar a tothumlilt'r·alnwnt t•twis ut , tant per la st·vu fnetnr·u d ' ul>t·a s imfò nka c·ttLilant plc tòrif·u dt• :.ig nifi c <tls com per Iu cuug ní'fiea \t'I'~>ÍÓ. Orqucs lm i rlin·~·­ to r 'nn assolir· aquc· lla ultradime ns iú l f iH' n·~oistr·a la memòdo ro l·lerti\' !1. H1•alnwnl emtwion an l. e PANORAMA R T e A Xlii Festival Internacional cie Música Popular Traclicional cie Vilanova i la Geltrú Un exe111ple cl'lteroicitat en el ca111p cie la gestió cultural per JAUME CARBONELL I GUBERNA A 108 ningú nn Nc li ha d 'm;capar IJUI' muntenir un festiv al dc Iu tallu del FIMPT t'o èpotJut•s dc c.-isi econòmica e\;dcnt, c•n què d s retalls de pressupo:;t i cls conscgüt•nts deseobranys, dcsenc·onts, desencisos i p enedimt·nts niln a l'ordre d.-l dia, és veritablement un aete propi d'herois. P erò ho é, m Í's, t"ll<"ara, si pensem que no s ' ha e<m "ocat el Festival simplement P<'r t'mplt•nar l'<'"\pt'clicnt i prou; ans al rontrari, l'l.'dició del FIMPT d. enguany ha mantingut el ui veU del Uis tó ben ah. introduint-hi encara millort'S a ttivell c::.tructural. Puntua lment. com cada any, el darrc>r tap de Felmana de juliol, Vilanova i la Geltrú ('a converteix en punt dt• trobada dt> diversf":> cultures i músiques quf' aporten a l'espectador allò que dc plaer té el gaudi musical, adecruadament combinat amb el que dt' pt~da¡;ò¡;ic ha dc tenir tota expet·ièntia artística des del punt de vista de l'esp(•ctador, especialment quan es tracta de c·ttltura (música en aquest cas) provinent de terres llunyaM'&. Ai.xí s'iniciava el Festival, el 29 de juliol al T eatre Principal, amb l' actuac·ió del grup de Burkina Faso format pels germans Lassina, Ousséni i Soulc>ymane Coulilialy. o els va costar gens de guanyar-se un públic que es delia per participar del virtuosisme que demostraven els germans Coulihaly pel que fa al tractament dels diversos instruments de pettussió (xilòfon i tambors de divers format), ultrapassant els limits de r estricta interpretació de temes tradicionals o d 'arrel ètnica. Lacreativitat dels intèrprets anava molt més enllà dels paràmetres estrictament culturals. Obrir el festival amb una actuac·ió d 'aquest oi veU ja implicava lot un manifest d ' intencions que. de mica <•n miea, varen anar cristal·litzant. El30 d e juliul, ja al Parc de Ribes Roges, es va programar un espectacle no menys inturcssant, per insòlit: Hent SuntJakez, un punt d<' trobada musi<;al a partir del nexe que suposa el camí dc Santiago per la via c:eha. Músirs bretons, irlandesos, francesos. east<'Uans i gallecs aplegats per donar testimoni d 'aquest punt de trobada ruhural qui' clorant segles ba reprl'sentat l'I camí de Santiago. L' espectarle venia precedit i presen- Urt.àlia Rura- tat per l'aportació catalana al respecte: el Rol"fWrn¡ de S ant Jaume de Galícia, que ]alUDe ArneUa interpreta aquest cop acompanyat pels Solistes d e la Costa, que posteriorment protagonitzaren el tradicional baU d" after hou rs" . El3l de juliol es presentà a l'escenari del Parc Ja Nuo va Compagnia di Canto Popolare, per molts motius, el grup de la Riproposta, i aquí hem de fer esment del que d èiem més amunt, sobre el caràcter pedagògic d'aquesta mena de festivals: hi ha actuacions que són veritables tesis d e metodologia en pràctica músical popular; aquesta en va ser una. L'actuació que t'l Festival desvia cada any pel centre dt>l poble (tothom recordarà les bandes escoc·eses que en altre temps havien tingut tant èxit. i que en altres edicions havien estat també bretones o formacions italianes) aquest any ba comptat amb la p resència de la R egal Brass Baud deNew Orleans, que va comen~ar la seva actuació a les 19'30 p els carrers del centre de Vilanova. Actuesta relativa ambigüitat en la Iocalitzaciél d e l' inici de la desfilada va crear a lb'Unes confusions entre el públic, t¡ue es d esplaçava inquietament per la Rambla i la Plaça dc l'Ajuntament tot boscant algun indici du la presència dels músics. Finalment , algú va filtrar la informaciil que aquests N>mençaricn la cercavila al rapdamu nt de la Rambla; tothom va respirar. I és que el públic d el jazz é>s molt l'xi- gent. El FlMPT es va apuntar un altre punt a favor portant una banda dc Ics qualitats de la Regal Brass Band. Per uns moments Vilanova es va convertir en New OrJeans. Eltò músics de la Regal Brass Band combinen l' arrel de la tradició amb elements contemporanis, sense que aquests es vegin en contradicció amb els tradicionals, perquè formen part d·una mateixa lògica cultural. L'actuació de Ja Regal Brass Band va resultar espectacular i també alliçonadora. La nit, dedicada a grups d 'àmbit català, va r esultar força desigual. El retrobament amb Uc es va veure revestit p er la nostàlgia de les cançons dc fa anys, però vaser decebedor. No pensem que el que hagi d ' aportar de nou un grup de música tradicional " reciclat" bagid'ésserprecissament la incorporació del sintetitzador, que subratlla les mancances del grup. El se,<riient grup de la nit, Primera Nota, va demostrar <rue es mantenia en una línea dc progressió ascendent força profitosa. Diríem que ha estat el grup català que miUor lm resolt el problema de l' actualització de la música tradicional de forma positiva, seriosa i amb una qualitat interpretativa més que solvent, i els r<'sultats són palpables en l'escenari. No cal dir que Primera Nota es va posar el públic a la butxaca tot just en començar a sonar. Urbàlia Rurana era el grup valencià d ' àmbit català i mediterrani que tancava la nit, i que féu després el ball d e rigor juntament amb Primera Nota. La cloenda del Festival tingué Doc novament al Teatre Principal amb l'actuació dels acordionistes John Kirpatrick, Ricard o T esi i Kepa J UJlkera. Tres virtuosos de l'acordió diatònic que varen presentar un repertori ampli, que anava des de peccs tradicionals fins al Yesterday dels B eatles, passant per composicions pròpies. Si haguéssim de resumir amb un sol mot el trebaU de cadasctm dels músics, no bo dubtaríem: força , lirisme i supervirtuosisme, respectivament. Tota una lliçó. Aquest any el Festival també va comptar amb diverses activitats complementàries, de les tJUals destaca la tradicional Fira de discs, cada cop més perfeccionada en serveis que també s'han fet extensius en l'organització general del FlMPT. r TEM A ~ ,../ a praxi intel·lectual sempre ha estat objecte de persecució per part de les forces interessades enl'obscurantismeila regressió. La causa elemental d'aquesta realitat és que l'esmentada praxi conté una vocació primària i elemental de recerca de la veritat, i derivadament, d'avenç i progressió de la condició humana vers estrats més elevats. És per això que des de sempre ha estat víctima de les onades socials de caràcter involucionista, les quals han maldat, i dissortadament aconseguit moltes vegades, per anorrear tot allò que es mou a I' àmbit de la creativitat dignificadora. La música, com a praxi intel·lectual genuïna que és, per tant representant exacta d'aquella vocació al·ludida de recerca de la veritat, ha sofert també de forma viva i cruenta les actituds dels qui han fet del progrés i la millora de la condició espiritual i intellectual de l'home, un enemic irreductible. Malgrat la dimensió genèricament abstracta del seu llenguatge, a) a fi la força d'uns continguts, tan intplícits con1 es vulgui però inequívocan1ent evidents, l ~ha portat a forn1ar part delllatriiuoni suspecte i, per tant, destinatari de persecució . Les conseqüències de la guerra civil espanyola, ~nnb la seva brutalitat elemental i amb el predomini d'una línia poHtica i jdeològica essencialment involucionista, havien d'afectar per força el món de la música. La seva traducció més immediata va ser una diàspora vers un exili incert en algun s casos, vers un exili interior fet de silencis obligats en d'altres i, en definitiva, la concreció d'un empobriment manifest de la vida musical hispana. Tot això al marge de la dimensió de drama personal que conté aquesta realitat. Amb aquest Tema hem volgut exposar uns trets bàsics que situen aquest món, al mateix temps que oferim una mena d'homenat ge simbòlic a uns creadors que van ser víctimes d'unes circumstàncies històriques del tot oblidables, per la seva fidelitat a si mateixos, a unes conviccions d'una conseqüència absoluta i, en definitiva, a una actitud d'una gran dignitat personal. IEM A Mú sica i exi li ( .. ,•, ·, \, ...,.' Manuel de Falla per ANTONIO GALLEGO . exili és pt·oducte inexorable de crualse. / \ 'Ol guerra. i és t>sperialmen t dolorós en les guerres civils. passin o no a la història amb aquest adjectiu. L'exili sempre aff'cta els míuücs, com la resta dels ciutadans. H i va haT"cr músics exiliats despn'·s de les guerres de successió en els prinwrs auys del XVIII. després de les guerres napoJeòniqu es un segle més Lat·d, i al llarg de tot eJ segle::x.1.x. La qüestió t'au a escatir, pt>t' sobre dt>l~ dolorosoR casos per onals. si l'exili d'un grup nombrós de músics afecta -i amh qtún abast- el futm· J el nostre art musical. És aquest el cas. segons que sembla, del perllongat exili prodtüt després de la darrera guetTa civil. I dic' 'segons que s«:>mbla" perquè és b en l:iabut que l'exili de gran part d 'aUò que pet· comoditat solem anomenar ''Generarió de la República" és mancat d'un estudi de conjunt detallat i solvent. Encar·a no sabem quants músic·s van marxar, ni on van anar, i ens falLen investiga dons qlle comparin la seva producció musical abans i després de 1939. 1 Però. fins i tot si sabéssim Lott>s aquestes coses, ens en mancaria encara una molt essencial: lacronologia del coneixemen t que d'acruestes obrt•s pt·odtüdes a l'exili-molt es a· elles amb el record dolorit de .. España en mi eorazón., (~s el títol fi els qua- L del.·ns pia tústics editats a Moscou per Cal'los Palacios)- hem pogut tenir a Espanya: getwralmen t , molts anys després de la creació d · aqut>stes obres . t·aó per la qual la seva possible influèntia en resdevenir dt> la no1Hra m(tsiea ha esta i escassa o nul·la . N'hi haurà prou amb un parell d'exemples: el Catàleg d'Obres de Salvadot· Bacarissc establert per Ch. Heine2 n'ahasta 133 amb númet·o d 'opus i unes altres 30 ¡¡cnse aqllest nún1ero. A par·tir dt> I" op. 27 són obre~ escrites ja a part:U· de 1939, i generaluwnt a París. Rodolfo Halfterva seguir també aquest procedimen t antiqual i va clonar 11íunero d'opus a 46 dc les seves obres; t'n té unes altres 22 sense uúmero. i un lot consider·abl e de músiques cinemalobrràfiques: només les deu primeres ohr<>s numentdes, i unes altres deu sense nt.lnwrar, perta· nyen a Ja seva etapa espanyola, i la resta a la mexicana.J Però el cont'ixemen t qne de la producció "exiliada " dels dos compositors tenim fins i tol a l'Espanya actual és molt clefif·ienl. És el mateix cas dels altr('S compositors . ¿QuE- coneixem aquí de les obres dc Simón Tapia Colman, un aragonès de 1906, mort a Mèxic: aquest maleix any clesprés de ser a llí . entre mol tes altres ("Oses, din•ctor del Conservatorio Nacional de Música? Quan scntim aqui les St>V<'S ohres .. nuclears·· (Núcleos) p er a orques- TEM A tt·a de corda: S onata (1\ú.d eos) per a violí sol, etc. ), ens semhla t·an ohres ··his tòriques' ·. i les seves especulacions benefi ciobe:. sobre r estructura musical ja hauran perd ut actu alitat operativa. E l p r·oblcma dc fons que, segons la meva opinió. es planteja sobre l'exili musical espan) ol d e 1939 és que afecta substancialment una generació de músics la q ual. per primera vegada en el nostre país, havia assoli t t>l poder cultural de l'Estat. En altres llocs m ·he ocupat de les polèmiques madrilenyes d e 19 17 , ui voltan t de la moda dd simfonisme, entt·e tt·adicionuJs o castissos i mod er ns o estrangeritzaJltS. És obvi t¡ue q uan va escla tar la Rep úb lica aquells qLLi aconseguiren el poder cultw·al van ser els segons, i hom pot seguir el t·astre del seu pensamen t fins i tot a través cleJ Butlletí Oficial, i també al Uarg d els anys d l' la guerra civiV Podem establir , fins i tot enmig d e l'escassetat de dades que encara sofrim , u na si mple compa ració amb el panorama que tres a utors " d e lln tet·ior " van estal>lir d eu an ys després : en efecte , Gerardo Diego, J oaquín Rodrigo i Fedcrico Sopeña van p ublicar cl l 949 un assaig, útil i molt hcn escrit, amb el títol de Diez 01Ïos d e mLÍsica en España .• i el paisatge havia canviat totalmenl. Hi ha un silenci esp ès sobre els ahsents, tols ells, pel que sabem avui, en plena prod ucció ct·eador a, i nomfs s 'intenta rescatar, ja q ue de fet el considera ven · •dels seus" , Man uel de Falla , mort a l'Argentina ell946 després de set anys d ' "exili voluntari". En tot cas, és simptomàtic el fet que l" ' homt>natge" que aqLÚ li fou dedicat en la seva mort llunyana - amb el trasllat de les desp ulles i la seva sep ultur·a a la eripta de Ja cated:J·al de Cadis- va inclou re oh r es j a est ren ades a Amèrica (la suite Homenajes) i la primer a edició dels seus Escritos sob,.e miÍsica y mÍLSicos, cosa que indica intel·ligi-ncia i sensibilitat enmig d ' aquells anys obscur s. El tema de Falla i la seva esta da a rArgentina d es dell939 fins a la seva mort. molt ben estudiat per J or·ge de Per·sia ,0 ens fa plantejat· un concepte d 'exili molt més ampli del que usualmen t es fa servir. n·una banda, l' exili no implica n ecessàriament una fu gida a un altre país : també hi vahaver un exi. li interior; en 4.'1 cas de la música . per exemple, e] d"aqueUs que, tot restant a Espanya , van haver de pat·tir destenarncn ts, depuracions o simplemen t oblits i censures, pel fet d'haver col ·labor at o simpa titzat a mb la Cèl usa rep ublicana . És el cas del musicòleg J ORCp S ubi t·à , col·lah oradot· de " El SociaÜsta " i contr inca nt afen ·issat d 'Adollo Salazar, l'H· lustrc ci'Ític de "El Sol" ; mentr e que aquest emigra a M t~x i c , Suhirà resta a .Madrid, vivint estretamcn L sill'ncia t però st>nse deixar d 'escr iur e . O , en tre els compositor·s, els casos de J ulio Gómez, a .Madrid , o de Fentando Remacha, el ([U al es retit·a a la seva T udela nadiua i ,,¡u d ' un modest negoci fa- La mort d e Garcia Lorca, determinant en l'autoexlll do Manuel de Falla milia r durant més d ' un q uart de segle, fin s a la seva r ecupcrat:ió tm·da na <"Om a director del Conser vatori de Pa mplona. Tampoc no hem d<' menysprear per a l'anàlisi els exiJis in teriors que es p rodueixen en el matt>ix camp d r ls ·' nacionals" quan les túnides obertures del R ègim ft-a nquisla van fr acassan t Puna darrer a l'altt·a alllat·g dt> 40 anys. P er ò aquest és un altre assumpte. qu e a-. ui no podem si nó esmen tar. El cas dc Manuel dl' Falla és, per sobre dc tots . el més complicat d '<Ulalitzar, i potser el més dolorós respecte d ' a Uò qu<· bauúa pO{,r utserla música espanyola dels pr·inrl'rs a nys del ft·anquisme si hagués restat a Espanya . P en ruè en Falla hi ha un viatge sense r·etorn a u n país t"(•ceplot· d ' c,ili alR. Argf' n tina, però es tt·acta d ' un viatge volunt a r-i , ja que, com és ben conegut, Don .Man uel va ser r adicalment contr ari, per raons fonamenta lrnc· nt religioses, a la R ep ública que cr ema va c:onvPnls i havia decretat amb ingenulta li poc oport nnisnw que D~n havia mot·t . És més, el seu catàleg inclou u na ob ra direrta men t r elacionada a mb la ideologia dels nacionals . amJJ llett·a de J osé M. P cman i irtccs <-mma nlle\'ades al seu mestre P cd re ll ~ i unes dcdaracions molt conegudes en favo r dels fra n qui ~.tcs . àcidament enlletgides per Enri- TEM A Bartók, una alh'a forma d'exili que Casal Chapí (un altre exiliat il·lustre) en un article publicat a'' llora d e España". 7 P er ò Falla era un home tolerant i havia viscut a Granada , durant els primers mesos de la insuuccció, la passió i Ja mort de molts amks -entre els quals Federico Garda Lorca- a mans dels seus catòlics correligionaris . Quan , després de la victòria franquista, esclata la Segona Guerra Mundial , Don Manuel s'esrondra i pnm el vaixell. Menysprea oferiments de càrrecs productius i decoratius que li ha urien p ermès una vellesa materiaJmcnt tranquil-la, i fuig. 1 allí, a l'At·gentina, conviu amb naturalitat tant amb els espanyols exiliats com amb qui no ho són , tol donant un exemple (·ontinual de convivència austera i civilitzada. Potser aquest és l'exili mfs dolorós, perquè és lúcid , conscient, voluntari. ¿És que hauria pobrut acabar aquí, sense els ensurts d ' tma economia precàr ia i d'una salut derrllida , la seva Atlàntida, el gran fr·esc hisp ànic que, tot arrencant de la mitologia, del rerafons històric de Ja Catalunya que tant estimava, i acaba va amh els mariner s castellans d ' fsabel I que canta ven la "Sa lve en el mar"? ¿Com hauria estat , en definitiva. la música espanyola si l'exili dc 1939 n o s'hagués prodW:t? ¿J de quina manera hauria afectat aquest fet la música de nacions com Mèxic, Argentina, Cuha ... si els exiliats espanyols no haguessin aportat allí el seu esforç i el seu talent? Aquestes són les ver·i ta bles qüestions que ens hem d e plantejar, d e la matei..xa manera que ho han fet els investigador·s dels Estats Units d ' Amèrica d el Not·d respecte dc l'ona d 'exiliats europeus a causa dels feixismes . Les dades que hem de posar en clar - i des d ' aquí' animo que s ' aprofundeixi aquesta tasca- ban d e tcnit· aquesta finalitat. Però, també, la conseqüència inevitable d ' iJ.Jumin ar amb més claredat la t·elació constant entrf' art i política, entre música i societat. P erquè és clar que les raons ètiques no sempre van de bracet amb Ics raons estètiques. És cert que sense Falla , Pittaluga, Julian Bautista, Roclolfo HaHter , Salvador Bacarisse, Casal Chapíi tants d'altres, alguns dels nostres compositors d e més talent van d eixar orfes t>ls qui després, en els anys cinquanta , haurien de renovar el nostre panorama musical. 1 el mateix hem de dir dels intèrprets, dels musicòlegs i dels crítics, de tants professors que es van veure obligats a emigrar. Però , ¿és igualment clar que els successors haurien pogut resistir -tal com va passar a la resta del món vencedor dels feixismes- els postula Ls de la nova avantguarda , els nous dogmes postserials q ue es van forjar a Darmstadt en els anys cinquanta? Perquè hem de reconèixer quf', per causes ben diferents, també en els nostres concerts han sofert un cert " exili" compositors com Britten, Bartók, Shostakòvitx, llindemith ... i només ara tornem a recuperar-los com allò que sempre han estat: clàssics del segle X).. Notes ( L) La important obra coH et·tiva dirigida pe r Jo~í· Luis AheUún , El exilio español de 1939. Madrid, Taurns. 6 volums, l 976, no inclou el cab dels músics, cnr aru que si que s'ocu pa clels peoMudors, els literats, els artistes plàsti cs, els arquilec:le¡¡, nis cinenates ... ; només Romà Cubcm, en el Re u assaig sobre d cinema de l'exili, dedj ca un pareU de pàgines als "músics emigra ts al cincma"' (voL V, 186-183). (:2) M:adrid , F undación Juan March, Bibliotec-u cie Música Espruï ola Coolcruporúnea, 1990. (3) Antooio lgl($ins, Rodolfo 1/uljJt.er (Temn, Nueve ~Jéca­ das y Final)), Mudr·id, Fundación Banco Kxtcl"ior, 199:2, p. 341- :J54. (4) Ana :vi. de Yct,ra Tosca no, Cancionesdeluch a. Jlproximación a la vida nw.sical de la zona republicana, Madrid, trebaU tiP [i cic rarrera !'D l'especialitat de musicologia. R.-al Conservaturio, 1984 (in;.dit). Ta mhé, Francisro Caudet , «La música dur unte la guerra dc·l36~. a Las cenizas de Féni.x. La culturaespaiíolaenlosaños.10 , M'adrid, Edic. tic! la Torre, 1993, ¡¡. 317-326. (5) G. Diego, J. Rodrigo. F. Sopeña: Diez años de música en España. Musicologia, lntérpretes, Compositores, Mnclrid, Espasa-Calpe, 1949. (6) J. de Persin , /,os ú.ltimos años de Manuel de Falla, Madrid , SGAE, 1989. (2a ed. Madrid , Fondo de Clllluru Eeonómir·n, 1993). (7) E. Casal Chnpí " Música en Iu guerra. Manuel dc Falla,., a I-lora de Espa ña XV Barcelona, 1938), p. 95-96. TEM A Músics clespla,ats per XOSÉ AVIÑOA S i la fum·ió cn ·a l'orgue, la necessitat exigeix el pensament. A mig segle del finaJ de la gue•Ta ci vil sorn molts els quin ' hem viscut les const'qiiències i sabem el perill de les simplit:icacions en matèria d ' apreciacions polítiques . Si en temps de !?rauco érem molts els qui fèiem pinya cou.tra , ara per ara ja no és possible ésser simplista en el moment d e t·ememorar el passat r ecent per tal de pa dar d els músics que van haver de sortir· d el país com a conseqüència del r esultat de Ja guciTa . P erquè uns podrien ésser· consider a ts a mb justícia músics rep resalia ts pel sistema polític insta m·at, verò altres no ho ha urien de ser .perquè. tot i q ue van sortir del país en els difícils moments de la guerra o d ~> la postguerra . ho fer en per motius molt d ifer t'nts. A cinq ua nta anys vista del fin al del conflicte h om no ha dc calll·e en el parany de la demagògia o d e la d esinform ació, per què ja és hora de h:actar el tern a amb la distància que el pas del temps b a aportat ; La clar·ificació no ha de huscar ni husca altra cosa que explicar el procés històric. En els an ys de la Segona H.epúhlica , quan els plantejaments polítics er en tan maniqueus com per enJrontar els òe dretes contra els d ' esquerres, els a rtistes pl àstics, els literaris o els musicals er en gent de posició clara ; en nt¡uells anys l'avantguardisme a nava dc bracet arnh ideals de llibertat per sonal i creativa i en• JHlC men ys que impossible imaginar un ar-tista dc la banda dels de dretes) per això, en acaba r la guerra , la densitat musical catalana va quedar fo r~· a malmesa; només alguns m úsics de categoria com Eduard T old1·à varf"n romandre al país sense patir penes més enllà del que es podia consider ar normal pel fet d ' haver esta t un músic que ' ·parlava en català". Molts altres varen emp rendr e un llarg viatge ple de penalitats fins a situar -se en p aïsos acollidors i llü tres. on refer en llurs vides o esper ar en temps rnillo•·s per al retorn. 1.- Entr·c els qui es dl'cidiren per aquesta via , tal volta el més repr·cscntatiu per l'efecte internacional de la seva ac·litud fou Pau Casals (1876-1973), dit·ector de l'On¡uestra Pau Casals (1920) i funda dot de l' Associa ció Obrer a d e Concerts (1925), que sorlÍ del país en esclatar la guerra i que decidí no h·epitjar mai més tCJTa espanyola si el dictador continuava al seu lloc. La seva presència a Mulitx, prop de Prad a d e Confien L, ]a funda ció del Festival d e P1·ada , i la seva activitat en favor de l a pau , cr ea nt l' Himme de les Nacions Unides, el fer en valed or òc la consider ació de lluitador p er la pau. com el seu col·lega Mtislav Rostropòvitx. AJtres no foren tan emblemà tics malgrat PI st>u pes musical. RobN·t Gcr·hard (1896-1970) fou tal volta l'e,iJiat d ' or u <·ausa de l'interès d c la seva producció musical , catapultada pel fet de viur·e en u na d e l<·s viles uni vcr sità t·ics més prestigioses, Cambridge, <·iutat u Ja qual es traslladà gràf'ies a una beca :.H' ons<·guidu rlt>s dt· Pa1-\s estant tm cop haguó tr·nvcAsal la fronl<>ra a finals cle la Nmlesa h èl·lica . Havia estat el p•·imcr deixeble espanyol d 'A mold S<·honbeq;, i , per tant, un dels més valents dcft'nso r·s dc les teories a vançades del compositor jueu quan {~sser a vançat i tenir ante<'edents hcbt·cus er en dues qualitats poc apreciades en societa ts !'onsf't'VIHlor·es. Mf"ntr·e vis<rué a Catalun ya , Gerhard <'O n trihuí a l'èxit de les p ropostes musica ls de la Gene1·a lita tr·epuhlicana i c·ol·lahorà amb Mn. Higini Anglès en el st•u llot• de r·t'sponsable musical de Ja Biblioteca de Catalunya. Per· això. en acabar la guerra s'l'xilià . Fou un d els crcador·s més valents de la segona p ost~uerr a, dc Ics vir tuts musicals d el qual tragu<'rcn honrós p•·ofit els anglesos més que no els f' atala ns, malgrat l'estre la vinculació a mb J oaquim Homs, l'únic deixeble que mantingué tota la vida . Al costat d'aquests dos músics r epresentatius dc la tragèdia de l'exili, b.i bu un nombre elevat d c noms que seguiren camins similars, tal volta més dolomsos pl"l fet dc sentir-se en certa manera oblidats. La família Cols en fou un cas exemplar. Un nomt'namC'nt per al f'On solat d e la R epública Espanyola a Mars<'lla facilità que J oan Gols, que era fun ciona r-i de la Cener·alita t i que h avia estat processa t dur·a ntl a clictadu ra de P r imo de Rivet·a. poguí-s sor tit· amb la seva familia de Bar celona ca p a Ja ciutat fra ncesa. AUà el Comi tè Britànic d ' Ajut als Refugia ts va pagar la despesa del viatge cap a Amh ica. Insta l·la ts a Car·acas . Gols i el seu fill Marçal varen ínt<'n enir ac tivament en ]a p ed agogia de la capital veneçola na per· mitjà de Ja fund ació d e l'Institut Sa nt J or·di de P ed agogia Moutcssori , i van con tribuir· a la c·n ·ació d el Ceutr·e Català de Ca1·acas, f"l Catalònia Club d e Futbol i la Coral Joan Gols . Mort .Joan Gols ell947, Marçal Gols mantingué <'ncara uus mrys les institucions cr eadl"s i el 1959 r·c to l'll à a Ba r celona amb voluntat de romandre-hi , Lot i que la seva a ctivitat com a director d ' orqn cstnt i pedagog el mantingué durant anys en permanent estat d e viatger. La mateixa Veneçuela acollí la familia Gran, un d els m c m))l'eS d e la qual , Albert Grau (1937), f s un dels músics més r<'presenta tius d e la vida musical ò 'aquell pais i un d els directors d e cor de més p~Ces ti gi internacional del moment, segons assen ya- ..". e!: -~ ~: 108 TEM A 108 In Or·iol Murlorrll t•n un recent treball. Fundadot· de la Sehola Cantm-um 1le Caracas. ell970 va tor·mll· per primera \'t:gada al Vell Continent pet· participar als ft·sti' als d'Eu ropa Ca ntat a Graz i <'n ractuaJi tut {·s vice-p n· si d cn~ d e la lnternutio nal I•'t·derntlon for Ch t>ral Music. Com Gerhunl o Gols, Alber·t Gt·uu contribueix en J't'xili, ja consolidat com a sc>gona ciutadania , al progrés cu1tut·al del país d'adopció; diríge.ix el T ea tre Teresa Ca rreño d c Cuacas i intervé com a pedagog en institucions d'alts e¡,tud is musical¡,. La famíli a de Xa vi<'r Bengucrcl (1931) e·~ Lt·asUadà a Santi ago de Xilt' l' any 1940; l'ocupac-ió literària de Xavic•r Ben~ru<'rt• l pare no podia augunr Ull fu tur gai t·<· feliç si roma11ja a rEspanya de la postguerra. De fet, però, el compositor va patir t"scassament l'exili , pertptè t'I L954 ln família tor·na va a ser u Bar·cclona i als 23 any Xa,icr Benguer·el passà a formar par·t plenament del rpte hauríem d 'anomenar rEseola de Cris tòfor Ta1tabull. Tot i això.liha quedat un debc s ud-americà en l'l seu cast<'llà, que r ecorda tothora lïmpacte dels anys d. adolescènci a passats al con sud. No fou aq uesta la situació dc Baltasar Samper· (1888-1966 ), nascut a MalJorta però plc•nament vÏ11culat a la vida mu ical catalana de- dc la seva relació pedagògica amb E nric Granados i Felip Pcdrell fins a la participació en el famós per ò cñm cr grup de Compositor s Independen ts de Catalunya (CIC), que> mantinguÉ' certa vida ell931. Considerat en els <'s tudis recents com a m«'mhre elf' la Gener·ació d el 27, dur·anl els mesos Je la guen-a civil es tras Uada n Mèxic, al costat dc molts altres t·xiliats que foren acollits per aquell paí . i hi romangué fins a la seva mort. Malau radament, la scYa activitat creativa es veié minvada per Iu Uunyania de les terres que l'havien estimulat per als seus esturüs sobre fo lklor·e i li ha,·ien fornit inspiració v«>r a les seves composicion s. E n aq ues ta llista absolutam ent incompleta de noms que van patir r exili directe cal remarcar dos noms femenins. Conxita Badia d'Agu.,tí (l89ï1975}, sopt·ano i pianista deix<'hla de l'escola de Frank Mu rs haU i destacada intèrpret de liecler, que el 1938 es LrasUada amh la seva faJID1ia al Dt·asil per situar-se després a !"Argentina , on trartà de prop Manuel dc Falla i Jaume Pahissa . Fou, pr·ecisament, a Iu mot·t del compositor gr anadí ( 1946) que la Conxi ta i la seva família tomà a Barcelona (1947) i continuà la seva tasca musical. L 'altt·a don a, Montserr at Ca mpmany Cortés {1901). es traslladà a Buenos Aires de ben petita i estudià al Conservato ri Gaito. A partiJ· dels 16 anys començà a actuar com a compositora i 'a guanyar un concurs organitza t per I'O r·feó Català de la capital argentina , i entrà a formar part de la ociedad Nacio na I de Música , in titució dc la qual fou la primera dona. Les celebracion s ibct·oameric ancs de la Joan Lamote de Grignon Barcelona de J'E:-.pos ició I nLernaciona l de 1929 la dugueren a Barcelona. on s 'establí. Fou professora de B lanquet-na i dc l'Escola del Mar i rontinuà la tasca compositivu i aconseguí l(tte l'Orqul'Stra Pau Casa ls li est:ren<:s una Dcwm índia. El 1939 decidí retornar a l'Argen t ina. És molt poc el qut' sabem dl' la seva activitat al país austral, però sembla que ara per ara és una t"ncantador a velleta que t-nca r·a dt• tant en tant passl·ja per les grans avingudes portcnyes. Justament el cas de J aumc Pahissa serveix com a punt dc refer èn cia d els músirs «[UC canviaren de localitzad6 arran dc la guena civil sense que sigu i possihlt' certific· ae que fos pe t· motius polítics. Apel·lo una vegada més al eigor històric- i sol-licito del lt:ctor· benevolènc ia per tal que no caigtü en la demagògia fàcil. Ni tols els qui van mar·xar eren polítics c-ompromclSOS lli tot;, els qui van romandre eren de dretes. JaumePahi ssa (l880- 1969)fou un compositor entre modernista i no1wcntis ta per gf'n eració . Vestia massa polidament p«-'r M'r moder·nista i t>ra massa 'eU per format· pat·t dC' les noves generacions . Home indolen t, famós per sf'r prebent en to te¡,; Ics terLúlit~¡,; de Ja ciu lat, troba~ a temps eutre una inactivitat i l'alu·a pC't' escrim·c i estJ·enar com pocs dels aulot·s del moment. EJ 1930. als 50 anys,<'!'! easa i s'ha d"asscnta t·. Té aleshores res- TEM A Conxlta Badia ponsahilitats pedagògiq ues a l Conservatori del Liceu i al Cons(:t·vatori Mu nicipal. Curiosament, el 1937. en un moment plt•tòt·ic dc la seva activitat i quan encant no cnt possible p•·cdir e l final q<te podt·ia tcnit· la guenu, va trasUadar-se a ml) la seva família a l'Argentina, on inirià una nova vida. mantingu~ estt·eta rela<"ió amh els catalans residents t>n aquelles LCJTCS (fou pr·esident dels Jocs Florals del 1942) i con I i nuà la SC\ a tasca compositiva i musicogràfica. Sembla que podem cct·tificar que el rumor que ha conc¡,•ut !Wmpt·c cntot·n d'un pt·oblema sentimental com a ca usa d r la seva marxa és cert. Tampoc no poclrm assegurar que la guerra fos ca11sa del c·anvi el<' destí dr gent que en la d ècada dels 40 con·ia prr Europa i Amèrica, com ara Et·ncst Xan (·Ó ( 1917) , habitual de l'Equador; el pare Antoni Massa na ( 1890- 1966), t¡ue ell948 corre per terres hrns ilt• t·<·s i arge ntines; Lluís Bcnejam (19141968), que <"I 1954 é!-i eridat pet· Xancó a Quito, i més t.nrd s'establ eix a Js E;UA; Llf'onanl Balada (1933), resideul lmnbé als EUA p er motius profession als; o Nru·cís Bonet ( 1933), •·csidcnt eles d e fa temps a Pads . Molt ~ altt·es mítsirs catalans . com Enwst c('I"V('I'a As tor ' J oscp A r·dèvol, Salvador Brotons, Alhct·t Juli1l o Pen' Ros, per pos ar alguns excmpl<·s, han ('ÍJ"('Uiat o circulen pel món pot·tats per interc•ssos proft•ssionals els r esultats dels quals a lgun 1lia c·nldria u,·uluat·. 2.- Enlt't' d ~:o qui' an •·omnndr<' a Catalun} arn la po~tgm•tTa , tal\ olt u el ca s mi·s escandalós fou('} dt• la família Lamote dl• C t·ignon. El pare. Joan Lamotc de Gdgnon ( 18ï2- l 919).' a ser u 11 dels puntala t'll la nea<·ió d<•la figura de director d'orqucs tru a Cataltm) a; prN·i~>anwnt p <'t" aquesta significarió i pel ft>L c¡ut- l'I fill Ri<'nrd (1899- 1962) vn t'SniUJ"e l'obra 1936 , ull pot·ma ¡,imfb nir dt>scriptiu de les at J'OI'itats dc la gt~~' • · •·a c·i' il. (' 1\ <u·ahar aqu t>sta va n ser r ejJrcsaliatl-l. Din·etn•· i s ubdirc•ttm· d e la Ban da Muni<•ipul , Ull bon diu vu 11 s<·r dt•s tituïts i fo ren <'nvints a Vult-n t"ia on t'I pare inic·ià Ics tn sqtu~s d c I'Or·qucstr a Municipal dt• Valèn eiu amh el s uport ciPima•·qu~s tl!' Ltu·u nthnt. Un <·op Hicanlfourt>admès com a suhd irt>l'lnr !lc• la Runtlu Municipal de Barcelona, fou tumhÍ' ac·ct•¡Hat c·om a ¡,uhdir<>eto•· de l' Orqu(•stt·a Munic·ipal a Its ot·dn's tlc Told t·à. Malgnlt tol, t•l 1956 vtr r <'ht"(' el Pn·mi Ciutat de Bm-cdona per la seva ohra IE11igmes. Considct'(' lll tumbí·. ni que sigui d<' forma seeundària, el bt'f,'l't•st mot·al d t' tota pn>posla a\·antf,rttardista en aqtl(•lls anys el!' la poslgu<' t'J"a per· pa r·t df'ls Vf'lll'l:'dors de la •·ontPsn, de tul manrra que leb no' es gencnrl'inns fonnadcs p e r Joan Comellas, Alhrrt Blmwafor·t , Manuel Va lls (deixeble dc J osé AntOtlÍo de Donostin - J o;,é GonzaJo Zulaicu Arregui 1886-1956- així denominat en pn·ndre els hàbits fraut·i!>~·anH, un reprcs a liat pel r ègim, qu<' aprofità c•l bundf'janwn La Ba t·celona p «>r trebaUar a l' Ins titut dt' MuHicologia !fUe regentava el p are Tligiui Angll·H), Angcl Cerdà , Josep Cereós, J. 1~ . Cidot, J O!wp Cusu 11 ovas i Ft·cdcric Mom pou h avie n de n•fugia t·-st• ~• l' Ins titut Francès d e Barcelona , on, !:Iota l'I putJ·ot•ini d!' Pierrc J)cffon tai:nes. miraveu de conèix<·•· i divulgar els nous corrents mu s iC'ah; . E nigmàtie Í'b, en aqtu~st senti t , elt·f'torn de Cristòfor Taltallllll (1888- 1964) el J940 a Bat·c<'lona, despd·s d'htt,<'r fN una llarguíssima estad a a París . C<JI JH'IIS<IJ" t'n la n ecessi tat de tranquiJ•Jitat d'un home dc 52 Ull) .., que fugia d. una cintat en guerra mé:; (jU<' no pas en una proximitat ideolò¡,rica t' n I r e !'I músic i el nou o rdre establert a Espa11ya. Altrament, no féJJ·n possible exp lica r -se Ja munió de deixebles que> tingu é en els 14 a n ys que exe1·cí la p t>d agogia mus ical, c>ntn• <'lis Sebastià Benet, Xavier Bt-nguet·t>l. Llc·ó Bol'J"t' ll , M. Teresa Borràs, Man uel Cnbcro, Jordi Ca t·honcll , .Josep Casanovas, .Josep Ccrcós, Àngel Cerdà, Joan Comellas, Gregor i EsLr udn , Enric Cis¡H•rt , Mat·çal Cols, Joan Guïnjoan , Jos ('p M. Mes lrcs-Q u adreny, Lluís Mill e t , Salvarlot· Mnrf'no i ft·rneu Segarra . Cu l u tot j)l'l'll comrnc;a•· a fer tasca d ' historiaJ or p e t· tal d ' aclarir e ls enigmes i situat· el vaJor tècnic, p edagògic i ('slètif" dels n oms CfU C p <'r u11a i/o ultra raó , han vist c•nt<'J"OOiida la seva activitat creativa per culpa ck la Gucna Civil Espanyola . MUSI CALIA R E T R A T Doctor FRANCESC VILARD ELL i VIÑAS La ima tge de·l gra n afe cci ona t Inundada com es troba la vida musical en el mar dels grans noms, sobretot de la interpretació, hom oblida que aquesta existència musical es recolza, també, en altres components molt importants. I entre els quals l'afeccionat és un dels més transcendents. Amb la conversa amb un molt il .lus- tre membre d'aquest cabdal grup, el doctor Francesc Vilardell i Viñas, retem testimoniatge de consideració a una figura que mereix ser vindicada -així, en genèric-, ja que sense ella, en definitiva, no existiria activitat musical pública, en quedar totalment mancada de justificació. per JAUME COMILLAS L a tria d el doctor Vilardell com a r epr esentant del col·lectiu dels afeccionats no ba resultat difícil , però deixant ben clar d' entrada que altres col·legues afeccionats podrien haver ocupat també aquesta tribuna. Allò que importa aquí és que ell "és" realment un afeccionat d ' una categol"ia remarcable i amb un bagatge poc comú. Nét del tenor Francesc Viñas, la seva família manté una intensa vinculació amb la música des de fa generacions. D'altra banda, la seva presència al Palau de la Música for- ma part del paisa tge habitual d'aquest auditori, sobr·etot en les grans manifestacions . En un altre ordre de coses posseeix un molt substant historial professional com a doctor especialista en digestologia, que l'ha portat a ser actualment president d el Consell d ' Organitzacions Mèdiques, òrgan assessor de l ' Organització Mundial de la Salut, i president de la Societat Mundial de Gastroentorologia. - Crec que s 'ha equivocat amb mi. No sé si sóc la persona, adequada ... Penso que no li diré gran cosa interessant ... Han estat expressions seves dites amb tota naturalitat, a cavall, primer del moment de concretar l'entrevista, i després en els primers compassos al seu despatx d'una coneguda clínica privada. A la fi, vençuda la seva t·esistència, més elegant i discreta que no tossuda , iniciem un diàleg còmode, fluïdíssim, en el qual se'ns va configurant progressivame nt no sols la imatge d'un afeccionat a la música d'una gran autenticitat, sinó també una figura humana d'una categoria infreqüent. - Sí que el recordo, el meu avi. Fins i tot el recordo cantant. Va MUSI CALIA R morir l'any 1933,fa exactament seixanta anys. }o aleshores en tenia sis. - El seu avi, a més de er un gran ca ntant , va ser també un home amb altres preocupacions i interessos exh·aartístics. - Era Wl home amb un esperit de servei. Va instaurar la Festa. de L'Arbre Fruiter que encara té lloc i de la qual va sortir la Festa de l'Arbre. La primera devi,a celebra.r-se cap (tl197 3. Qnan es va crear incloïa premis per als nens de la vila, de Moià, que tenien bona cura de les plantes i els seus jardins. I també pels que esta ven atents a la seva família, especialment als seus avis. Des d'aleshores han intervingnt gran cantants en aquesta festa. Ara mateix puc recordar l'Emili Vendrell i la Victòria dels Àngels. 1 presidents de la festa han estat Macià, }ordi Pujol o el doctor Marañón, que era molt amic del m~u avi. Sí, realment ell va compaginar la carrera artística amb un afany de servei a la societat que va emblematitzar en aquesta festa. - En realitat tota la seva familia ha mantingut sempre una gran devoció per la música. - Sí, sí. La meva mare, que em l'única filla del meu avi, tocava bé el piano. A casa es parlava molt de música. La. meva germana Maria ha estat concertista de piano. Jo vaig tocar el violí; estudiava amb la Jacinta Torné a l'Escola Municipal. Era deixebla d'en Costa. El violí, com a estudi és nwlt ingrat. També vaig esttLdiar piano amb la Mercè Roldós. Però de fet era claríssim que no estava destina.t a tocar res bé i aleshores vaig decidir d.edicar-m.e a escoltar. Decisió sens dubte important, que li ha permès de ser un afeccionat destacat en comptes d'un instrum entista probablement medioct·e. O almenys aquestes semblen haver estatles expectatives en el seu moment. El doctor VilardeU t·ecorda que el seu avi l'havia pot·tat al Liceu quan Ü van relre un h omenatge, en presència de Ventura Gasol. E T R A T - Van posar una placa al vestíbul. Després de la guerra, com que estava escrita en català, la van retirar. Ara l'han tornat a posar. - Vostè va néixet· i créixer, doncs, envoltat d'ambient musical... - A casa, hi venien tnolts músics . Especialment cantant s. La Mercè Capsir, la Conxita Badia, la Mercè Plantada, les recordo a totes haver-les sentit cantar a casa. També l'Emili Vendrell i l'Eduard Toldrà, ungrcm am.ic i una bellíssima persona. 1 un músic excel·lent. Les seves cançons són molt boniques. És tLna música sentimental però benfew, ben construïda. De petit recordo haver sentit cantar Lauri Volpi La bohème. I haver assistit a un concert de Fritz Kreisler que va interpretar el Concert de Beethoven amb l'Orquestra Pau Casals. lla tenir un èxit tremendo. 11ljinal va sortir a saludar amb l'abric posat i el barret a la mà per significar que no tocaria. més. Tot això era cap al1934-36. Sí, és clar, aquestes coses marquen nwlt ... El doctOJ' Vilardell no és home dc proclivitats musicals radicals, ni molt menys excloents. Les seves paraules mostraran un procés d 'evolució del gust, indicatiu d'una gran obertura d ' horitzons. - Amb els anys els gustos canvien. Quan era una criatura el que més m'agradava era l'òpera 39 519 108 it alia na , esp ecia lm ent Ve rdi. Vesprés vas can viant dP gustos i vaig anar deca nta nt-me cap a la m úsica simfò nica , potser motivat p el Jet que el Liceu va viure temporades dolentes, a mb can trmt s p oc importa nts i produccion.~ escèniqu e.~ poc eú.tborad es i amb ww orquestra i cors f orça j1uixos. Anar n L'òp era tenia molt 11wnys interès qllf' assistir a tm 1:011cert. .sin({ònir. Quan el Patronnt Pro-Mú sica va. come n.~:ar a prog nunar els g rans oratoris amb forma cions importants, era molt m é~; atra ctiu això qu.e no cuwr al U ceu. V e totes rnaneres, j o assisteixo sovint a les r epresentacions d 'òp era. Però hi vaig sobretot els diumenges, p erquè l'hom ri és més còmode. Els m etges tenim un hora ri molt dur. ) o a les vuit j a sóc a l'Hosp ital de cmt Pa u . I encara g ràcies que el Liceu h a fet un esforç p er aconseguir que les representacicns aca bin m és d 'h o ra. A ba n s, amb aquells f'ntreactes tan llargs i a més començant més ta rd ... - Lt>s pr·e fc t·~ n c ies musicals d el cloclor Vilai'Cldl s'amplien a a h l'es àmbits fm·m als. - En aqnest. moment m 'interessa molt la. música de cambra, malgrat que dissortadament se'n progra.mct poca. Un bon quartet m ·agrada tant com un.a bona orquestra. lle escolta t quartets esplèrulids, però a mb la sala mig buida. Recordo haver assistit a wt concert de Mils tei n . que va tocar les T ocates i les Partites de Bach i a La platea hi havia unes trenta p ersones. Em va caure la cara d e vergonya. No hi ha h agut ningú que hagi toca t aquestes obres tan bé. E l disc també condicion a a vegades l'evolució d e les preferències. A ra m 'agradc.t molt comprar discos compactes amb gravacions hist.òriques d 'òp era, ile fa wts u·enta anys. Les interpre ten cantants excepcionaJs . A ctttalme nt costa trobnr conjunts d 'ctrtistes tan uniformem e nt bons . El disc e t p e rmet escoltar coses que difícilment s 'of ereixen en u11c.t srtla cie concerts. Hi ha obres que s 'irtlerpreten poc i a més en un concert només hi MUSI CALIA MUSICALIA R R E T R A T cap una simf onia. A ret tothom s'ha anat acostuma nt a Mahler i també B ruckner. Però jo recordo fa cinquanta anys h aver escoltat la Filha rmònica cle Berlín dirigid a p er Ka rl Bo/un que IJa interpretar clos o t res programes. l tothom va qued a r e.~par­ ve r a t a m.b Bruclcn e r . l ·va resultar que Bohm era 1m esp ecialista en aquest compositor. En els anys quaranta les obres més fort es eren le s s imfonie.s de Brcthms i hi havia ofeccíonats que els costa·va assimilur-les . To thom hu can·viat a mesu.ru qu.e ha anat escoltCLnt més música. - La classe ml-dic a sembla tfUc aporta un nombre impor·tant d ' afecc ionats convt>nçuts a la música ... - Sí, és cert. N'hiha f orçaque ens trobem als concerts . El doctor Barra quer , el doctor Soler Balcells, el d octor Joan Piera, Josep Maria Figueres, que té una a utèntica passió p er La fl a uta màgica . La té en quaranta o cinquanta versions entre di.~c. cassets i vídeo. La podria dirig ir. També el doctor Segarra, el doctor Raventós, el doctor Reuert.. .. La música representa ttrut gran fug a d 'aquesta realitctt angoixosa i plena de preocupacions i tensions de la f eina. Es un relaxam ent molt g ran. A mi em d escansa molt després d 'un dia de f eina intensa. A r·a p r esento t>l L<•m a d'una p ossible disjuntiva Pala u-Liceu. - Potser sí que no tothom que va al P alau va al Liceu , o ( I l 'inrevés . L 'òpera és una cosa difer ent del concert; és molt més à mplia.... - Podríem clir qm·la música té un contingut o u na dimensió humanitzadora? - Miri, la m.úsica és IUUt art i de la medicina ta rnbé s 'ha dit que és una art. La música és l 'expressió dels sentiments de les p ersones . Per tant , té LUU.L escala lmmana a ssequible . 1 el metge és sensible a L'art en general. ]o en conec que els agrada pinta r i d 'altres esculpir. El metge té wt contacte molt humà p er mitjà de la se-va fein a . La mú.~ica influeix directame nt sobre la p e rsona d 'una manera molt immediata. - J o l'he vist a vostè més d ' una vegada escoltant el concert amb la p a rtitura a l a vis ta ... (E n apuntar-li el tema, el doctor Vilardell somriu una mica, i no d eixa acabar la p r egunta). - Bé, no m 'hihavistgairesvegades, així. Quan s 'interpreten oratoris. També òp era en versió de concert. Per altra part, tampoc no en sé massa. - Què li aporta, la lectura d e la pa t·tiLura? - M 'ajuda a seguir la mú.si.ca. Ai...,;ò, és clar, mentre no m 'obsessioni. Ajuda a comprendre al/.ò qne està pas.sant. És una guia més. Si allò que canten m.'agrada, mentalment també ho canto jo. Sempre ha d e ser una obra cantable. - Després d ' això insisteix que és un afeccionat modest , m entre La música influeix directament sobre la persona d'una manera molt immediata. Per això el metge hi és particularment sensible pudu d 'altres tipus d ' ajuts per a una <·scolta més feliç o gratificant del eoncert. - Si l 'obra qu.e he d 'escoltar al concert Ta tinc en disc, aleshores nns quants dies abans la poso p er fomiliarit z a r-m 'hi i tinc la impres .~ ió que després la disfruto més . Hi puc reconèixer d eterminats detalls, constatar si el direc- E T R A T tor dirigeix massu ràpid o massa lent -en cara que això és tno lt subjectiu- o altres asp ectes . La <·on vcr·sa a pat·Lir d 'aquest moment deixa de banda un cert enraven a ment fo r·ma l , a llò d e pregunta-r esposta i dc la mit·ad a estricta d el p l.'riodista sob re un munt d c qües tio ns a punta d es prèviamen t , i a van ça d e forma nuida, oberta i i nformal, fet que p erme t el buid a tgl' cs ponla ni d ' aspectes que segura ment haurien queda t am agats. - A l prin c ipi -asse nyala el doctor Vilordell , j a posa ts e n a(ruesta tessitul'a-, jo tenia certes pre·ven cions sobre Baren boim. No com a pia nis tu sinó com a clirector. És n./lò, c¡ne penses que s 'ha p osat a dil·ig ir p otser per ·vedettisme . ) o li v aig veure dirig ir la integral d e les simfo nies de Beethoven . I recordo que f a uns v int a nys va dirigir Bruck - neri un crític a nglès m olt im p or* tant. l et:ille Card us. va escriure: --Acabo cle sentir lo ... l·tt·na cie Bruckner dirigid o per "" pia llistajove. Compte Clmb ur¡uest , que pot ser un geui''. És clar, Rarell boim coma pianis ta és 1111 IICt(•rrl. p erò com a director u o . ) o l'he .sentit en 1111 Ring " Ru y re uth moú resp ectable. ,4 ra , Cimi el director qu.e m 'lru impressio11tLI més és Karajan. Amb toU•s /c>s enemis tats que teni(l . .lo al principi em p ensa va qtte nrJtués e•ro una ope ració d 'im fi tge dt>r·asa dis cogrc'ifl ca. R econ ec t¡w• t> ra una mena d e \' t>detll• que dirigia corn una ved elle . /I e acttdit dot ze o quinze WL )'S al Festival d e Pasqua d e S alz burg, i cado an y m 'impressionava més . nirigia de m emòria des de Pm·siful a l Ri'· quiem de Brahms o u1w simfo nia de Sh osta k òvitx . I sempre amb els ulls tancats: i l'orquestm (>I seguia d'a qu ella man e ra ... rl Salzburg recordo 1wa ovcna cle Mahler que va ser com el seu testament . Ens va dir. cie d ebò, que se n 'anav a CI m or·ir i a, molts ens van v enir les llàg rimes als ulls. - Aquestes parnrdc~s ufa von·ixen entrar e n un l(~ ma en que' estava molt inter essat. ;, No n uu cru e a vegades e ls apluudiuwnl!! entusiastes a ho e n ts quasi sens o espet·ar CfUC s'ac·abi la intCI'Jli'PtaciÓ poden ser menys valuosos que de termina ts in sta nls dP silen ci? - Ai.'\êÒ moltes vegades dep èn d e les caract erís ti qu es de les obres i de com acaben. En obres com les Simfonies núm. L 2 i 4 d e Bra hms és més dificil evita r els aplaudiments immediats que no u la Tercera . A les simfonies de Beethoven tothom és a punt d 'aplaudir. Jo reco n ec qu e si un hom es tà es tnsias mat p e r 1w. gran esp etec sonor li resulti difícil conte nir-se . La música d e cambra conv ida rné.s al recolliment. En gen eral es n eces¡; iten un s segons p er m emorit;&(tr Les notes. Un concert ofert r eccnlrnent per Mal'ia Joao Pires en què a mi se'm va fer liter alment impossible aplaudir sen se un segon IOl -~ •12!: 3 108 ~ ... I ~ MUS ICAL IA R d 't•sp«>ra a l final dt•la interpre taei(¡ d e Iu Sonnln núm. 21 dt' J•'nmz S d m Ler t , fa qm• umpüem aque ta pnrcel·lu tcm.Jtif'H. - En nqnesla obra em va do tutr una dimensió d 'ellu que no m 'espem va. En TJo ch ja va ser diferent. Això d'aplmu lir deforma immedia ta lambé és un problema Jisiològi c. i s 'pstii sota u11a gra11 /en sió de plaer o emotiva és difícil que al mateix temps es pugui fer una alt ra cosa , encara que sigui aplaudir . No pots aplaudir perquè 110 potsfPr dues coses alhora. - I t¡u è· opina del s <'slossce s que so' in tt>gen t ant. A mi e m fa In st• ns aei ó q u e són dt•m ostt·aeions d <' ransa m<'ll t d 'l'scoltar · m ír ·ica . ZOB - És terrible . ./o unig uinre 1111 cert temps a Filadèlji.a . T enia 111111 beca i podia triar tres o quatre llocs i em vaig decidir per rtna ciutat que posseïa la millor orquestra dels Estats Units, a part, é .~ clcu·, cle compta r amb una gran escola de digestologia. 1 em vaig abonar al cicle de la . imfoni('(l de FiladèUia que aleshores dirigia Leopold tokowsk y. R ecordo que nna vegada es va dirig ir al príblic, es va treu re un mocador de la butxaca i va començar a tossir. /fi ha discos enregistra t s en directe en què se senten els estossecs . No es poL evitar , és clar, qu e la gent tingui meti de coll ... E n dir això ha somrigu t amh u n c.legnu t d eix d ' it·onia. I tot seguit ha afegit: - Pot ser sí qu e tenen ganes que s 'aca.bi el concert. A ret bé, actualm ent el públic que assisteix a.ls concert s està molt més motivat que abans. Entre d'cdtres coses perquè és més car. Assis tir als concerts és tot un pressupost. Pel preu d'una localitat moltes vegades pots adquirir uns qurmts discos. La gent assisteix als concerts perquè lu música li agradct de debò. 'ha acabat allò d 'aquells anys del Liceu en q11è l'imporl ant eren els entreactes i les noies Ps posaven de llarg . lli hav ia senyores que protesta ven p erquè durant les rep resenta - E T R A T cions s'apagav en els llum s de la salo. He sentit a dir que volien lluir les joies . Tot això ha ca n viat radicalm ent. - Vostè és tul viutger qur va, discu lpi l\·xprcss i6, a la cacera de l concert importa nt allà on es p t·od u ei.x'? - Home, això no ... (ha JH'Otestat amb un ric· tus rialler pwu cloqüt·nt i abHolutr nent distès i afa- bh·). - Per causa dP la meua professió viatjo força. Com a presiclenl del Consell d'Organ itzacions Mèdiques rebo invitaci,o ns per pronunc iar conferències ... T aleshore s intento apro.{tLar el viatge per si hi ha olg1m concert o represen tació d'òpera al qual pugui assistir, si ca l ollargan t el v iatge aJgun elia. Aret, això d'anar a ln cacera del concert, no. L '1ínic lloc on vaig deforma .fua és al Festi'ual de Pasqua de Sal.zburg. A vegades hi vaig a mb l 'esposa, a vegades amb algu n fill. Fins ara, d e mmwra tàcita hem par·la t d'un tipus de mús iea situada en c·ls límits més hahituaJ s del concertis me. Ant parlem d ' una altra parcel·la ; la significa da pd movinwn t de n~cu pc ració de Ja mú ica pl'(•-clàs ica amh c rite- l·is hjstoricistes. - ttixò arriba ntl momell1 que eL va entrant. Al comença ment no, perquè no ho feien bé. Aquí hi va haver un precurs or, en Lctmaña. que vn realit zar ww tasca importa nt encara que eles de plon t ejamen ts no professio nals. Ara és una altra cosa. L 'Orfeo que acabem d'escolta r al Liceu nmb aquell cor i amb aquella orquestra, era impressi onant. És difícil de clonar aquell co ràcter se mimiste riós. Aquelles notes pràctica ment sens vibrau o ... Interpreta r aquesta música amb instrum ents antics, només hi crec fins a la d'abans de Mozart. A partir de Mozart i Beethove n , no. Les sonates de Mozart encara ... Però més m 'ho estimo amb instrwnents moderns . 'l'arnpoc no disfruto amb el pianofort <' que sembla quasi un manubr i. Per ò a més hi ha la cosa clels auditoris. Amb instrum ents original s aquestes obres podien escolw r-se bé als palons de ViPII ct, de 13ndapest o de Salzburg , però en una .sala com la del Palau. es pe rd molt. - Una p e r sona amb el seu baga tge, fin s a q uin pu n t Léi n t<·r~s a seguir la crítica? - 1lixò d epèn el(>/ c rític. ]o sempre he re.~ p ectnt molt X a vier Mont scdva tge. T Josep Casanovas. Un bon crític musical et pot obrir nna dimensió diferent rle determi nats aspectes dels concerts deis qucds no t 'havies adonat. Els crítics més enriqrtirlors són els anglesos, els de " Th e Times" o del " Financia l Tim es .,_ Els alemany s rw els ¡mc jutjar perquè no domino prou bé l'idioma. El crític jra11cès és molt apassion at. lli ha molta diversitat. I això passa també entre els afeccion ats. - Cr ec qu e r es ultaria imperdonable no prt'gttnta r· a un metge afeec·ion at a Ja mús i<·a, si er«' li en la M us ieote ràpia. - S 'han fet es tudis que han donat resultats contrad ictoris . No, 11 0 es pot parlar d'una ciència exacta. El doctor Barraqu er pare, i crec que el Joaquín twnbé, operava fent que el pacient escoltés música i així es cfislensés. Això p enso que fJOt ajudar un malalt neruiós a tranquil ·liL zar-se. Però Pm pregunt o si tinclrc't la mateixa eficà.cia per a tothom, perquè pot donar-se el cas que hagi d'escolta r nna miÍsica que no li agrada . ta mús ica suau. tipus sala d'espera o oeroport pot tenir una certa utilitat. Aristòtil ja ho deia. En la meva especia lito t s 'han fet experiments sobre música i secrecions de l'estóma c i han clonat rc>sultats contraclictori.s. No hi ha una resposta clara. A pe u d r et ja, a l eap d ' un a h o r a llarga d c con vct·sa atape'iclíss ima , e h; últims rnnme n tl'l els gast('lll tot padant. amb pr·ofunda admirac- ió compa rtida , d ' un músi(: excepcio na l, Ser-giu Crlihidac·lt(' , tot rccot·dan tuna nl('rnOrable ve t·s ió de I u Quurtrt de Bmc lmer al Pala u amb la Fil llu mònica de Munic . MUSI CALIA PRE-CRÍTICA CATALUNYA MÚSICA PROPOSA Cltopin a Arenys cie Mar per VICTÒRIA PALMA lii'C<·Iona llu \'Stut al llarg tl••l¡, anys Iu ciutat rn la qual músic·¡; d'ut'l't>u del mÓn hnn !'Sti'PIIat les RflVCS oln'CS. S tra vinsky, S truuss, i Srhonberg, t'li són una mostra prou s ign iJicutiva. D'a llt·e¡; c·orn ut·n HubiJtstei_u, HavPI i l 'rokofi••v, vin¡;IH'rc·n a Barcrloua a intrt'JII't'tut·- hi composicions prbpit>s. Chopin passo de lla•·g dc la capital cutuluna i 1':! diri gí a un indrt't més tranquil : PI diu 18 dc fcbt·ct· dc 1839 atTibà al pot·t dl' Bat'l'l·lona nn va ixrll pt·orNien t d1• I' illa dr Mallorca. Van drscmbar·eat'-ne \urora Dupin (Gcoq.w Sancl), amh ds seus clos fills (Maul'ici i o langl'), i ··un artista molt flar'', Frt•cll·t·ir Ch opin, q u e en Ut'l'ibat· a port \ ' U patir una hemotTàgiu. L ·any 1920, l' cstriptor mallot·qtú Mi{1uel d1•ls ants Olivc·r \ ' 3 fet· tUla confrt·ència a I'AssoC'Ïu•·ió d'Amics dr la )1úsiea. t'l'S!wnyada a Iu rrvista bareclnnina "Catalana'', en Iu qual pa dà dc l'estada dl~ Chopin a Mallorca. A Iu mutrixa n•vista aparegué tamhr un urtidt• de .los(•p Palomrr·, en e l quall'¡mtot·¡•s rlll'e •·í u l'estada dl'l rompos iwr polonès F'rcdet·ic Chopin a Iu vilu tl' Arenys dc: Mar. El dietut·i d ' un un•nyt·nt,, J oaquim M. .Pujol cir Pas tor, nusr·ut d 18l6, confinnii 1\•sta do dr Chopin u aquella bella població rll-1 Maresme. Palomer, c•n un article publicat a la ·' Hevista Musit·al Catalana,, el mateix any 1920, fa u1ws t·on¡¡ideraeions suggcl'ides per la lrctm·a de l'e¡¡mentat dictar·i , qur, t•n an·ibar· al dia 18 dc febrer de 1839 as~t·nyula que ... "Pt·o•·edcnt dc Ban:t•lo n a. ha par·at H\11) dm ant ia nostnrl·asu una diligèn('ia. y el<' t• lla han baixat quatre persones rxt t·angt·•·cs qtw jo no t·oneixia: són u n u :.t'li) ot· a ft·ancesa molt amigu del nwu pun-, que hi hahia f1•t nmistat a Pat"Í!\.) que m'ha presentat dient- nit' auonwtwr-scAur·nra Dupín ( ... ); PI~ •lrmPs són dos infants qur m 'ha III'I'!Wnlal tlirnt- me crrn fills sc• uR, y un srn yo r m olt tlarh que lw sabut rnt ruí'n.ich ( ... ). ll em dinat plcgr1tb y a ll uvori! he sa hut c1ue ve nien dt• MulltH'I'U 11 ont lwvirn passat un u l!'mpornclu, y sc l'ntonrut·iet1 avi11t a Pat'ÍH. Du rant la turd1•lla dc·scansat , y en la vetllu ham parlat d c moltrs !'uses y hr 1ulmirat {'I t:ulent dc Iu senyora C(lll't'rn qui pndava més''. En r cft•t·i r -sc• u a He\ q tw s urceí J'rntlemà r i clirtat·ist a (•sc riu: "Avui al dPnlalÍ he m so rtit amh e ls meus purrs y Pis forastcr·s a l't•córn•t· la Vi la: la sen) ora Dupín anava dr braçet amb la mare, y nosultt·t•¡, uJHl\' t'tn ab el B Fre deric Chopin músic que quasi mai ha dit panmla ( ... ) fent-nos crcut·c qut' no t•,.,La bó ( ... ) . Aquest VCSJH'e ( ... ) m'hun dit que aquella sPnyora et·a dl'\ iria lliut·e pet·ò que escr·i b iu molt hé y lw viu mogut molta remor a Ft·ançu. Ningú ho diria vcycnt-la y pa•·llwt- hi". '·Avui s"ba n entornat a Barc·t• lona". esc t'iu Pujol l'l'frriut -sc ui cli n 20, "els foraster s ttc·umpanyuts clt·l meu pare, i tots lwm UIIUt fins 11 Ln Picordia a dt•speclil·-los. Me rttr·p¡; 1'11ganxaven els caballs ul r·otxc•, lt1 Hc ~­ n yo ra Aut·ora m ' ha b csnt y m'hu dit que me esperava u P arís uh r i 1111'11 pare.( ... ) Ban manat u l1•s 9 del matí''. GeOl·ge Sa nd conegur f' I st'n) or Vicc·n~ Pujol de Pastor, pat·e de l dit•tu rista . en una festa qur sr rr lrbrà u Pal'is pet· tal de romnwmo•·a•· l'i'-'>it de la publicació clel tlt·a m a d1• Víctor Hugo Cromwell. A la ft•sta. a la qual assistit·en el matrix \ïctor· I lugo. G••m·gc Sand i \ icenç Pastor !'s<lc\in{,'Uet·cn amic~ i donà lloe a una ami!otat que es mantingur amh un intercanvi de' isitcs i dr rarte;,. En el Dietari de Pastor fi¡,'llra una unot acíó que diu així: ·'Mon part· en" fu !.abct· qu'ha d'anar a Bar·e••lona p1•r veui'C una SCll) O l'a amign RC'VU CJUI' li ha escrit Sl' hi trohal"ia a l UITihar· dc• F t·ansa, y ha 1lit que mos Iu fa riu <·onèixcr'·. No especifica la d ttta IH'I'Ò allò que sí sab em PS que Gcorgo Sa nd li va prometrP qu e e n tornar d1· Mnllorca U faria una visi tn u cusu aPvu . No és d'estran yar, doneR, qu<· si t'I vüttge d'aiHU' a Ma llot·•·n, G•·orgt• Sand, l'havia planejot nmh Chopin , e l cavalle r '·tísic, que parlava mulament el francès i truc no dria qllus i t·és", fos pt·ccisameut Cho pin , t¡ui va acompanyar-la a An•ny!' dr Ma•·. Allò q11f' no Psmcnta el dil'lat·i {o · !o Í Chopin va tocat· rl piano clorant la ~e\lt <'~>tuda a \t·en)s. A casa d el srll)or· Pa ~>tm· hi ha\'"Ía un piuno, dl' la I'UiiO Plcycl a dquirit a París. P er un •·untú ~embla difícil d'imagimu· que l'I lllltl>Ït st' 'n pogués est ar, dc to ea r Iu. l'c•rò 11i trnim en compte qu r a n ·ilnl malalt i qu r no h o amagà m en t r e ch11·à la !;rvu estuda, és fàcil d 'end evi11111' Iu rt'l:! postn. Dun111t aqu<·st mes d 'octubre a Cat uluuvu Músic·u vole m L'CNJI'da r Utflll'!it ,;tÍIMit· polonrs que, ud com t'I d<·l'i twill Jmwp Palomct·, tin gué• un LPmpe •·n11wnt que ugl~l'nHmava Pis IW IIt imc·11l t1 l'tlVa ll !~ resf·s i e l doJor·tra dil·ional del poble polonès, amb In gn11'iu i la gallan:üa francesa, i el •·oma u tic i~; mc gcrmii.nie. Dl'ls dics ll u llS d'octubre, i diua l' t•spui monogriilïc, podrem sentir· una pat·t significutiva de Ics obt·cs ell' Ch opin. c-om ara e l Concert per· o piano i orques/ ro 111Ím. 1, op. 11 , intrt'JH'I'tat per Claudio An·au i I'Ot·t¡ue~tnt Filhannòni<•a de Lo ndt·e:~. di•·igits ¡wt· Eliahulnbal. i e l Concert 111Ím. 2, op. 21 interpt·etal pel pian ilitu l\lun·a) Pet·uhia, amb rOrquc:.tra Filharmònica d"lsrael. diribrils pt• r Zubin Mchla. Una altra obm que ht•m indi'>s és l'orquestració que sola PI títol dt• tes Síljicles, Ro y Douglas \a fer d ' una nhra d e Fredcl'ic Chopin. Srt·à l'Orquestra SimJònica de BPrlín dirigirlu pet· Heinz Fricke qui l'IIH In iute qwcturà. D c Ja música cic l"nm lwa de C ho pin , p odl'cm se ntit· el Trio per o piano, violí. i violoncel, op. 8 , intPrpr!•tat per Anna Weso lowskn, Bu •·hu•·a Gó•·zynska i Stanislas Fil·l,•j. J fi hr m programat també pt·elurliH, nortut·ns. scherzos, balladt•s i JH)Imwscs, totes e lles obres antològiqtw~> del se u gèn e r e. Com semp re, eoml•nlat·Pm i pre entu r em les obt·cs rl'aqut'll rompositot·la fama del qual tt·aspassat·à ris auys. MUSI CALIA PRE - CRÍTI CA Te Deu m: fi de la tril ogia reli gios a de Ben gue rel per CARLES LOBO I compositor \a\ icr B<•nguen•l, 1'11 unn t•ntrevi;,tu a ¡n ll'l'h'1 1rl ¡l ni nÍim. 95 dd 1ncs cl t• sctl'mln·t• de l992 d 'uqm•sta puhli•·arió. 'u l't'l' una p•·o- E nw~a t•nigm àtic·u. Avui c·onwntem In c·o mwc• nc·ic) clt· Iu p •·omcsu i a{'la rim 1\•ni¡_!;mn . Xuv ic·r Be nguc t·cl e ns tlci u u l' t'nt t't'\istu: ll t• fet una ti'Ïiogia tl' obt·t•s din~ cl' uqut•st ca l'àt·tt·r (religibs) yut• vu C'O I1WI1~'<11' amb t•l Uibre Vermell tir Montserra t ... to ntinuu amh el Hèquiem i c·ulmi:nat·à am b r ohn1 lTliC c·~ t ic treballant arn i que de monwnt nom(·s IHH' avan~·u •· qu e és un Te De11111 . •\ qtu•sta t'ra Iu promt•;,n. i anl '¡· r l'lligma: .. " .•; t'Siren a t'U u BarreJona Hmb motiu d'un gra n esdeYt·ni- 108 ment i ('0 111 lJlll'llO és e UCU I'U 1111 fet IlO pue di•· què M'l'U.,. At·a ja es tem c·n condirions d c c·onfinnur. clon{'~, nqu eUe:. pan1ules. El dia2 d'aques tmcs cl'm·tuht·c s'inll' l'prr-•tar·à pe•· primt'ra vegada a Catalun ya ciTe Dettm de Xa' iet· Beng¡.wrd al Palau dt• la ::'IIú~it•tt Catalana com a concl'rt c·xtraordinl ll'i dc la lli Tt'III IHH·adu dt• Conct•t·tq PalaulOO. EH tt·acta d'una idt'a dl'l compositor· pc1· cele h t·ur la r:on ~l'cució de la façana pl'incipul del templl' de la ngr·adu lfamíli H 1~ue es tà •·ealitza nl 1\•se ult or ja mir cie Ben¡ruerel. J o¡,ep Mat'Ïa uhirac·h->. La idt•a pl'imigl-uia t'ra Iu de fet·-nc• l'cstt·rna dins dl.'l rc•cinlt' dr·l t em ph·, p e t·ò lc•s conrlicions en q ni' es tro ha t'm·a r a ho fan impob;;ibll'. Despr·é~t'b pen à e t1·enarel Te Deum davant la façana pt·incipal, prril l'aeúslicu no afavodria gens ni mira r i clima <Jlll' requc·t·rix r olll'a. L'Ajuntam t•nt dr B ar<·t>luna. pe1· fi. s 'hi 'a inlt·n•ssar pet· r~trenar-lu a !t's Fl's les de Iu Mercè ... pet·ò no h i ha viu p t·ou dim•l's ! Xav Ít' l' Beugtwrd ha tin gut sor· t , tunm ateh.,ja CfllCl>'ha inclò;, a la temporada Palau 100. el ma •·c· d el q·ual ofereix tolt•s les garunticK que n•q u t• r eix l' esd PveUÍJIH' llt {aUò que tots Pis cnmin, porten a Roma. aq uí t·aldl'ia di•· que no r<~ cert. .. por· t<·n ni Pala u !). CaJ remar·cm· que aquc·8ta ohr·a no és cap Pncà t·r·rc· ni ofïdal ni ex traoficial. sinó CfUI' <•I maleÍ'\ tomp o;,ito t· h a escrit c•l Te Deum p er· inida t iva pt·òpia i l'ha d ed ica t al seu um ic SuiJintch s c:om u agraïment i h onwnatgr u la tasca qu e es tà Juent a tt•rme a un dels gra ns símbols de l a ciutat ilc B ur{'e looa: la Sagt·ada Família. Una arrió dc ~t·à­ cirs (de fe l això és un Te /Jeum ) a hsulutameo t jus tifif'ada que l'li Imina ''el 44 52<1 tríptic musical qne té com o nexe d'unió una temiitira relig iosa consideruda ries d'un punt de viRt a concPr- Enriqueta Tarrés tísth·. i no de.~ d'un punt de vista d'expressió fitúrgicn ... Si es va dir que el Rf.quil•m representa un punt culminant en fa vida musical de Beng u pref. efT(• Dc•um continua en fínea directa un fil creatiu qnP acumula m ps de trenta unrs de creació nmsical i que en fes tr~s g rans obre.~ anomenades, l'i nculctdes o la g ran forma , queda reflectida 11na època m olt marcada per ala veu: eix i fonament de c¡ualse¡;ol obra d'aquPstes característiques .. (c·xtreL drl doss.ie t· d e pt'C'M'ntació facilitat pc•r· l'autor) . g¡ Te DPwn de Hcngutwcl. escrit pet· a 4 soliKtcs . cor· i on¡uestru inic ià un petit pc·legrinatg e a.hans de fet·-nt• la prcbcnta ció c·utaJana. S'intPrprl'l à Jll'imrt· (d~' fet l'c·stt·enu) u la calt•clr ul dc peye r (AIPmanyn ) r i 16 dc M'tc·mLn·. d espn'. ., pa:.sà pt'l Pesli vn l rle Otoiio a :\lucii'Ïd , e l 29 del matc·ix mc•s, i al'l'il.ull'tl a la C iutat ConHul aCfll l'Sl 2 cJ" oc· tu bre. F:..,tru ctu•·almcnt l'I Te Deum rs di vi clei.x en s i~ parts que c·omente 111 sc•guint les indic·ueions th•l muteix c·omposilo r: "Entrada" PS ww introclucrió confiada o la.fnsta , mf't(l/l, percussió i orgue, dr. co ràctPt' majest u ó.~ i briffant amb 1111 clctr i dl'jinit a specte harmònic. "'l'e Deum", segonn part, s 'inicia amb lct primerct apnriciíí del cor rt. c¡twtre veu.~ i més tard el.s sofiMes Dalmau Gonzalez C(lnta nt. genera/Jne n t etl sentit lwrnu)n ic. 1-a tercera part. "Tu rex g loria··. comen(a nmiJ tmn brillant introducció orquestral ... eni re el cor amb fes pr11·wtles Jlrin cipcds remarcant la síl·laba ·ru·. després !ri apareixen La me:::::o i el tenor i s 'a caba amb dir:Pr.~es parts amb l'oposició de sofistn i cor. ";\ eterrw frtc" dedicot bàsicamen t al tenor. és lct quarta part. EL penúltim temps, ·'Dignnre. /)omine··, és dPdicat qua si excfusit>alll(' lll a {a SO{Jr (tll.O , i per OCCLÚ!II' " fn te. Domine. speravï ' comença amb twa introducci ó orquestral . c()ntiJW(I el baríton ... s'hi unl'ix la m e::::::o. fJoc després el cor i "f tm uegodo els so fistes ... jins que Ps fJI'I'p ara el final de l'obra de manera molt brillant amb fa inten·ert.ei.ó de totes les parts vocals i amb un dissen y que es va rppetint alllurg de vin t-i-set compasso.~ i que estel. format p vrles note.~ Fa. HP. .Ui b, ol; temàtica quefinafit:::a fllllil un 'tutti ' orquestr(ll. lli 'l'EMPOH 1\ Di\ PALA Ul 00 '/'p Dcum dt· \u,'ier Bt•nJ!n•·t·el Enr·itruetu Tan·i>~. soprann; llosa .\lar·ia \ ~Its , mrzzo-sopr·u no; Dulmau GoHzu lc·z. ll'nor·; Carlo~C huusson. hui'Íton. On¡uc~tt·a Filhur·mònic• n dc 1\itin~k Cm· ~~~tu tal fi•• la Capt•lla fil' ;\Jjn•k Lt•o Krenu·r. din:-C!Ot' PALAU DE Li\ MU ICA CATALi\NA Dissabte 2 •l' ot·tuhn•. 2 L hon•s MUSICA LlA PRE-CRÍTICA Amil Foixanes de Rafael Ferrer l'OCS homenatja el centenari de J. V.Foix per C. L. _, ' 'E s un dc•l:,; gt·uns Ll_ihn·~ d e la JHH'il Ïa r·a- tulunu uwdc•t·ua , i d li ht C l'i IÍlo) S l' liS qu e, riPl Can/ F:stJirilual d' Ausilt~ Mun·h t'II ÇI!, h asu lntl nfuiçunar: ru és s uperlrantt•nl la parla poc-.lic·a a l'c:x- plos ió d' 1111 1\ÏHll'lllU rJn )H'Il!HIIlWU I ". d eia P e r e C itufe rTc·r· n·fel'inl-t• a So l, i de dol rl r l pot'ln ;,a rTi a rwn e J. V. FCiill., dc· q 11 i t'lll:\UUII} t·elc·br·t•mt·l rrntc•nn r·i dc•) Re u nah.t•nH·nl. Sol, i de dol (priuwra o lu·a pof.tira de Foix) t'!> pn hl i<'à t·ll9 I ï M·mw mas'n 'a sa r·r l>f•r·e u ~sicí imnwdiuta. fet· un linrt¡w n•lati\amc·nt p etit i tambr p e rquè apar·c·ntment PI Llen1,.'ltat~r no ofc· t·ia mas¡;a fa('i)ilals tll' le<· tur·a. En Iu dc'·!'ada clds 50 r;, c·onw nça a reriPseubrit· Pui" i ha twabat cssl'n t u u del!, JHH'Lt•s qrw h a inllnïl amh més fm·ça leb jm r·s gc·ntnll'inns. Malgrat ha\1'1'-hi qui l'onsidem q ne Pis sotwl s de Fo i~ indosos l'll aqtrl'!il n •t·ull són dc· tlil'ítoilmtls ic·•H'iÓ (110 solanreul. p<'r Iu ;wvu for·rna i cstr·u r· l lll'tl , liinc't 111111 hí- ¡wl qu e d.c-.ic· m mé.s <r11111nl pel qnc• fn u Iu ~eva lrr·tunt ), scmltla erne• u ls <'OIIl)Htsitm·s l'ls a I J'IHH'Il lt•s li uti tuc·in11s poètiques dels s<• us ve r·sos. I ~i uo. o omÍ's col ft·r· un a mir·ada ol¡ll'ogt·a lltu cle>l t•om-et·tqtw hem pOI-(UI sc·ntir nquc~l Ps liu passa t ui FestiH1 1 eh· TorTudlu de '\lontgL·Í. J oan i M anuel Culwi'O van intP rpt·c·tat· 'uit eanr;on-. dt• dift·n·nt<> c:omJJOl'itor·s amb llei t'l'lo eh· J. \.Foix: dP IPs 'uit. truatn• t•r·pn d·aques l llihr·c . Avuj, pcn't,t'llh OI'U I HII'I'III d·un ullr·¡· COIIIJlOSitOI' !JUP l'~ VIl IJanr;at· a J' a\Cn tut·a dc po;n11· m Íihiea a ls ;,onds dl' Foix. Es tr·n!'la ch•l tr:l'lwll q 11P en el seu dia 'a fer· Huf;w) Ftt'l'l't' (Sa nt Celoni , 1 9 11 - Ba r·c·¡· )on ~r , 1988). L'oltra t's diu pr·ec·isu urt•u t Foixarres i PS ll'acla d ' un ~l'b'11Ïl d 1· IIIIISir·ac·iuns df' sis so rwls dd llilwc So l, i dl! dol per a sop r·anu i or·qnl·s ta·u. Fe JTe r l'l'U unltom \' 81'117.ill i s impàtic . a g nrdaltlc• n lo tltom i umlr lUIII gn1n inquic·t ud a r·tísl iNt intpa·iot· e¡ uP p) va d11r 11 M' l' un dt'ls m{asics ru í•s Ire n co nsidc' J'nls d1·ln sc·vnl'IHH'!I. La .seva múltiplt• ¡l(•li vit a l \ ' U Hl' l' In f'a u sn que· e l S<'u eutiile~ d'uhr·ps no s igui pn•cisa menl extt·ns. CumposiLOL' sohn:tot dc liU J'datH'h. F1'l'l'l'l' h avia c ·~ c· t·it llll Co ncerl per u violí (PI sru ins tt·u- :e• 3 ~ ... -~ Josep Pons dirigeix I'OCB Int'nt) i orquesl r·a ( 1950). la Sui/l' Jlll editerrània . pr r· u UI'IJIII'slr·u. c·l "" , liPrlt>r, ballet Roma 11cP dP la Ji·uM etc. A més de compos ito r·. Iu ~o~· v u uc·livilat d va dur ¡wiR f'nrwin Rolt· In lll'rlagogia. dïn s lnum' nlis la , dt· Iu nl tlio, la dit·ccció r1 · urqnc'"' a·u, e tc·. Cran anüc, tlPixt·ble i s uc·c·c·sRor d t• Toldrà al ca pdaHIIll d e I'O rqlll'hlt'u Municipal i m és lnnl s nholin·¡·toa· el!' l'Orquestra C iutat de Bu n·t' lnn u, ¡.~ lògir t[Oe la seYa mírsi!'a t•sti¡;ui dirc·C"huuent rclarionucla a mh la hi!. I ò r·ia df' la nos tra formació ins lr11nw nt ul. Així és rom amh la lWJH·ano Enr·ictueta TmTés i hr dit·c·t·c·iú el<· . nh adm· .\'l as . l'OCB l'sLn•nu la \ t·r~ió rlt·Cinitíva d c Foixanes. IJWI' Ianl. clin" d'aquest Any Foh. l' o t'l lll l';,lnt ,u) uJo U('lt'" rlt• CCIIIllll('rllOI'UI'iÓ quuh, no p odia faltar Iu pnlgra lllttl'iÓ d · "nu nh ra c·om ar1 ucs l a. Uic·111 ''dc·finiti vu" Jlf' I'<Jllc" II'S c·u nc;nus ju c·,i ~ ti c· n tll' forma uïlludu i j n lravic·n c•J; Iul inh•c·pr·etudt•s pt·t' Hc·pat'u l. ){ufut·l FPLTPI: va volc·r· apl q~a r­ INl r•n una solu oht·u i d. aquí s 11rl aq lli'~ la vc· r·síú qm· lw m en me nta 1 qnt• Lwn a,·ial st•ntin·m al P uluu. " lllrl lll'- ;,(' a)¡, TE \1 POn \ D \ 93-91 OCil dt' llan·l. Shulll't'l i Foixnnf'.~ dt· ll ufnc•l Fc• tTt'l' \ iq!iuiu Pa c·c·umun. •u prann On¡uc·,rc·u Ciutat dc• fl un·t'louu Ju•c·p l'och. IÜrc•t'ljll' p \L \L OE IL\ \lLSI C.\ C.\ T.\L \" \ l>i"ul•••· :iO ,r ol'tu ht·t·. JI) ho ro·• Olll't·~ l>iunwn¡.:t> :H ,rol'tuhrr. 11 hoc·p-. Cobertes i catàlegs de la REVISTA MUSICAL CATALANA Ja són a disposició dels nostres subscriptors i lectors les cobertes i els ca tàlegs temàti cs i d'autors dels anys 1989 i 1990. El preu conjunt de cobertes i catàlegs és de 1.000 ptes. cada bloc anual. Les comandes se ran atesrs contra reembossament i hauran de fot·mular-se per escrit a: Catalunya Música/Revista Musical Catalana. CI Sant Francesc de Paula , 2. 08003 Barcelona. 1!1 ~­ ~- 108 MUSI CALIA PRE·C RÍTIC A El Can t Esp iritu al: les forc es de la viol ènc ia con ver tide s en crea ció poè tica i mus ical pe re. L. A 108 l llib•·c· Pape/ps twtobw'grftjicos, Xuvit'J' Mnntsn lvatgc <Hu: '·Cup altn• tc-.t podda ha vt'l" t•xpn•ssat millor· t•l st·nti l dt' la nwva músit·u f'n n·IHt'ÏÓ umh l'obra mf'~tru dt· Maragall" . El composi tm· es rcfct·cix u un urtit•lr de GuiUt•t·m Díaz- Pluja apart>gut a " La Vangunnli a" t'OIIlCntant la m(u;i<·n deMontsalvatge p•••· al pot>ma Cant Espiritual rle Joa11 Maragall. I si volrm M' l' fidel!; u la voluntat rh·l mute b: ro mposilot·. r itarem u•·a arpu·s t nrtick per definir l'obra qur pn•tt·ncm t'OIItt•ntar ací: "S'P~plil'a d'una t·eun.ió tir teòleg" en la qual t•s Jli'Oposà qtw t'ndascú t>xpliqut>~ Iu se vu pròpia idr.a de la gl<kiu celrstiu I. St•mhla que Dom Guepin, u bat dr Silos. va declaJ"Ut' que ~;'imagi nava t'li matci' a la ghkia formulant ·dolrt'b obj<'t·t·ions al <Teador'. Hi ha quc·ICOIII d'ai:~:ò ui Cant espirilttal ... lli lw pNils ties dr t·rbcl·lía davant allò tt·ansitot·i d' uc¡ursta dolcesa r¡u·nal rlt' l' c•xistència en quf. l'I poeta voldria •·omancll·c. patiotirument , t'li el seu goig cristal· Lí. I. de c¡uina n1ant'r·u sc s ubratlla tol ai.o¡¡Ò en la partilltr·u de Montsah atge! Com esbronca la prrc11ssió, quins c.-its dt•l metall i la corda! I, soht·<·lot. t¡LÜns silencis tan putèties al final d' algunl'~ rstrofes! '" La t·eligiositat del Cant espiritual es hasa t'li aqueslu fusió dramàtit•a rl'impaciència i d'r¡,pct·anç a que és Lola la nostn1 rxistènda. P er ai.xò la música q ut• s· atre' ci.' i a reOectir aqursla duulitnl emoeionan t, no pot diluir-se en una cnsurnula cxprrssió bt'nla. o en una ingènua melodia de de,oció popular. Sinó que ha d'atacar·, amb tot t'I seu patetisme . les fOJ·r~s 11dversrs en l'ànima del pottu. p<••· t·emuntar-s r en la definitiva esperança fmal"'. RPIIegint el poemu dc Maragall, l'!'llt•¡,rint ]u seva gènesi i rompat·unt lu umb l'ob ra dc Montsalvat ge. trobem que aqu<'!o.lu mena dïmpolènf 'Ïa o dubte a poder· creure en I" espet·ança, la pau. la "glò•·in t·clestial'', es tradueix, en comú , en una veritable Uuila intema. Maragall veu trontolln•·l a sc' a t'apuritat dc cr·enr·e en la vida t'l<'nHI posterior a la mort que• s'accentua rn els frts de Iu etrnana Tràgica i ¡•n Montsalva t¡;c passa quelcom t-cmhlnnl dw·ant els pr·imcrs dics de la C uc·n·a Civil Espan yoln. Aleshorc·s va ;,er quan !-C li acudí la idea de f(' l't'I Cant espiritJLal. Va esta•· molts anys 1wnsant-hi a ho•·cs perdudes i feot-Jtc, en la im ugi- Xavier Montsalva tg e nudó, J'estruetur· ació final. Òbviam<·nL, amb el pas dels anys el nostre <·ompositor va perfcceion ant Iu srva t{>c·nica i pl'r tant at¡lll•lles "irnatgr:; íntimes .. inicials quedarien absoluta llll'nt desfigurad es , obsoletes. Montsalva tge es va decidir a passar al paper· puutat l'ob•·n arran dc la pl'imera convocatò•·ia del Premi LluísMille t. Era l'any l958.lns ti tuït per I' Orfró Català, ri pt·em:i t•stava d<·dicat al n •prr·tori simfònico- eor·al. Montsahat gc hi prrsc.>ntà el Cant espiritual i el va :,ruanyur. Lluís .Ma1·ia Millet. al c·apdavanl de l'Orquestr a Simfònica i l'Or-feó Català va trebaiJa¡· acm·adnme nt r obr·a pr•· poder-In rstremu· umb gL"an solt•mnitat en un conct:rt al Palau dc la Múiò~ira Catulona en el qual tamh r t'S va oferir t>l Stabat Jllntet· de Poulenc ('11 un dja qut· quedarii per sempre a la mcmòt·in dels qui hi van assisti1·. Vu set" aqw·ll dia. del J960 , dels F ets del Palau. quan dava ut la pt·ohibició framp.ústa de C"anta•· el Cant de la enyera , un gt·u p dc geut del públic· el vu entonar mentre l'orquestra ofc- riu. f'll canvi, l'obertu t·a de I..ctflauta mc/gica cie Mozar·t. Al Palau, o<~upat policialm!'n t lïns al ~iu·aiJ dclsostrr. 'hi va organitzat· un gran aldarull i Iu policia va dett'nir· alguns dels "can taires" espontanis . Malgrat Lot, el Cant espiritttal es va poder c·sll·enar (un cop t·cstahlct·t 1' '·or·dre'') i va ohtc·nir l'èxit que es III('I'('ÍX. l si aquest primet· Pr·cmi Lluís Millt>l es va ncar p er· t•c•lcbrat· el cinquanlenar·i del Palau, la tempomda nnsruda per· commemor ar el c·¡•ntenu•·i de I'OI'fc•ó {PalaulOO) inic-iu la Lf'rcrra t•<li<·ió pt·rc·isamcn t amb aquest Cant espiritual dc Mont~aJ­ vntgc juntamrnt amh 1111 altn· gran c·ant del repertori simfònico- co•·aJ universal: El cant del Destí dc Johunnes Bruhms. h ll i TEMPOHADA Dli: CONCERTS PALAUlOO Cunt espirituul de Xavi•·•· Montsuh utgc Orfl•Ó Cutulà Ü•·crucslra Ciutol cjc Bal'(·clona l'ALAU DE LA M:USfCA CAT ALA A Dilnnrls S rl 'uclubt·c 1993, 21 hnrt'H MUSICALIA PRE-CRÍTICA Fedora torna Carreras al liceu perJ.C. xarlame nt quatre anys, un nu~s i dos dies des prós de 1\•strrna d ' aquc•ll projPc te tan for~·at, tan eostós i tan mal explotat que va sc·r· Crislóba l Colón, Jos<•p Ca rr<·ras to1·narà a actuar al Lin·u en una r('JII't'St'ntació operístin1. Una " muss a llarga abst- ncia ", pe1· molt que hom tingui en com pte Lot ullè1 que calgui te nir· en (·ompt(' , d'un drls cantants més embkmàtics d c la històda d el Liceu. Cancras serà , amb tota sf'guretat. e l g t·an ul· lieit•nt, o I'AI·Iicient en majúsc·ul<'s, elet segon titol de la l<'mpo1·acla licc ís tica. una ohn1 p<'r alt ra part força disc reta. Eltc no1· hal'(·eloní concital'à inevitahl<'mc nt gr an pa•·t d c l' ex pecturió d ' un c'l'IJWC'larlc que com pla la m h (• a miJ un alt re impOI·tant "p lat fort", la pt·est·nc·ia d c la sopra n o modetwsa Mi 1·ella Ft·eni , un u de I!'S Vt~ ll ll fc 111e nines més estimades ¡wl pt'tblic· barceloní ('ll el mome nt uetuul. F'eclora és Iu !H'gona i óltima de la desc.>na dc• quasi unònimcs òpct·es d 'Umb('t·to Giorduno que ha fet hi s lèlt·ia. L 'altra és, òbviament, A ndrea Chenier, antc1·iot· en tl't'S anys i indisrutihlcmcnt e l títol m é-s impol'lanl d ' aques t compositor. ads<Tit, amb més o Ult'n)'S C'I:UCtit ucl a J' CSC Oia vet·ista. L' òpct·a quc cns ocupa compta amb un llibt·ct rl' Art u r o Col a u tl i -a u l o 1· t a m b é d el d e Andrea Chenier, ba sat en una obra h omònima d ' Adri e n ardou, autor tamh(· d e lmate rialliteral'i en qu{o t·s va basa t· c•lllilwetis ta de Tosca. Lu rd'c•rÈ'twiu ajuda u sit uarnos en un mém dt' rclaeions amoL'Oses " fort.-s" , d c gnw tensió e morional i l'regant quasi el gran guignol. Concqltc•s eom n aturalism e i vel'ismc cs eonr.ulqucn en lUlH zona dc• limits m olt clifícil- E mcnt pt·<·eisahl<'s i s ubj e<' tiu s . Tot plcga t , a més, e mbolca llat pet· una hoit·ina tanloromàntica pt·ou cvidcnt. Ccntnll rn r orto- dò xia conRtnH·tiva d t'ls lrc~> uc·tes, amb la progr t'ssifl t·o n vi'IH'ional · 'presen tació-nuR-dt•!wnllnç", hom assis teix a l'espcC'tUC'It' d ' 11n argumf'nt e n què- u111or i vt•nju nça cavalquen junts en una ¡H·l'illosa connivèn cia que acaba de forma 1·otundame nt tràgica. No podin ser altrame nt. Seguram en t no ca l aft·15i ,. n~s més d'aques ta històl'ia quf' lrauseorre entre salons i jurdim. uristocràtics. en un ambient ck 111'\C' i refinament que no dissim11lu un r erafons de crítica matisucla damunt una dasst' sociul. l'ari ~; to­ cràcia del Dino u , qm· cami n;n a cap a la ·eva plena detndl..,n('iu i que a Rú ssia, on se ccn tru l' at·<·ió pt·incipal d e L'obra, 'u U<'ll ha r e om v a a e a iJ a ,. . Ta n 111 a L<' h , aquest és un aspeelc> molt marginal de robra i hi aparci'l: dt• furma pron implítita perquè hom no hi insisteixi més . AJlò que importa de fi'edora Í'H la progressió fluiria cl' una història argumental versc•mhlant lïns a cert punt, qu t· - amb tol- té la v irtut d ' intet·essar l '<·s p•·<·tador , que ofereix un 1·eduït gn 1p de tipus humans amh un mínim tlt'JH'H e n si mateixos, i 11nes situations tcalralml'nt pt·ou sòlid<·s. l compta, és c1at·, amb un irTemmc·ia hlt· final '"fort'·, d'una ll·u<·ulr n<' ia alhora poderosa i c rC'i'blf'. d'a cord amb allò que e'l:igei'\ l'ortodòxia del gèn<'rc. La r esta ho posa una pat·Lilunt hàbil~ molt m é hàhil quC' profunda . Molt més serviria! alll:''\t qu1· no capaç d e s upf't'at·- lo tol Lnwscendínt-lo . Música d ' una sòlida consh·ncció ot·qtwstt·al , no t•x<·c·ssivame nt rica en el pla Lc·màtic·, mancada d ' autèntica grandesa, p e 1·ò a la fi fàcilmtmt digc•stibl<' immergida en ]a p e l'ip(oc:ia urgumentaJ. P er als eanlants no t'li tracta d ' una partitura dc dilïeultats excessives i el pap<•r d c la protagonis ta ha servit a lgu nn vegada perquè sopranos que es trobaven en una fase dec linant dt• Iu carrera pogu essin r evüalitzar eh; seu s llorers . amb l'ajut afegit de In idoltt'Ïint físira d e l p e r sonatge . Tanmatl'i'\ , l'iit·ia m{·s popular {·s l'nnfiada al tenot·; es tracta dt• ··Amorti \'iNa'', d!'l segon aC'tP , brillant i eff•e li s ta , PIIC'ara q1u• IIIIU ntit•u c·ut·ta. Ln supn1no , pt~ t· Iu SI'VU pari , I(! or·asió tle lluir-Stl ll In in i1·.iul "Su IJIIPSt<l erun· " i 11 II'H d1•c•s d e l Lt•rc·f'r aelt> , '" Diu di gitJs ti:úa'' i '·Tutto lnmtonhl ", m¡•n Lt'C que e ls el us r·opl'ima t·is 0<· it·ic•" - baríton- i Olga -soprano lleugt•l·u- la 111 hé ga udt'ixc•n cLtlg una ocasional oportunitat dt· lluïment. L \• ttuip a t·tí~li<· •·t•s pon !>a ble d · uq llt')>lll JH'od u ec· i{¡ f s d ·u na ca tt•goriu mfs qu<' notablt>. c·omença nl , é•!> clar, pd duo pt·inC'ipal. quasi omnipresent al llat·g clc l' obru . .J osep Can·ct·a tindrà oc·asió d c C'ttnfit·nt ur els res~>o n s que a niltpn u Barcelona del seu ¡•xr·l'l· lt•nt IIIOHWnl artis tic i Mirl:'llu Freni tindrà. una oportunil'almrs ¡wr r derma r la seva eond.i<·ió dt~ lïh"lll'a el ' exeepdó de Iu lírin1 f<'IIH' rti na in Lcrnaeional. Am hdós h u ur a 11 dc· llu i t~:u· , ]Wt'Ò, a m lt t'I f'mHu s ma més o nwn ys " c·orpot·i " dclt·t•c•onl dc l' antet·ior ven;ió lieeístic·u d'aques ta oil ra u Ntra cid duo Scotto-Domingo , L¡ue, a m(:s. va romp tm· amb el ma tl'ix munt a t~~· t'!Wènit·. Lu vall'nciana. i h abitu al (lt•l Li e t•u. Glò ri a Fahud i aqu e!> L ~··a n professional que és En1·iC' St·tTU S('t'a n, t't'Sp ei' Livament. Olga i D<' • i 1·ic·x. dos pa per s molt aptt·s pet· a lt's seve ben cstimadt>s faeultuts . Lu clir<'C'ció set·à a cura de Gll slav Ku lm , un dels dírectors que S<' situen en el segment m és d evut en el pl a qualitatiu d 'e ntt·e e ls que actuen de fo r ma m és o menys sov intejada al nostt·e teatre. Lu pt·oduceió escènica, del matei x Liceu , ja coneguda , cot'l't:spon a u n s et·itt>l'is habituals a les p t·opos lcs d c la casa. Cap gosadia f'ol'lnal, un co ncr e t sf'gc ll de "qualité' ', de producte esp ecta<'tJiar i IH'illant; totes elles c·aractet·ís tiqucs b e n adient per rocas ió. 3 ..• ~ -~ ~;.;· 108 47 .)2ï MUSIC ALIA B A L L E T Alw in Nik ola is, el'' ma g de la dan sa' ', pas sa a la pos teri tat per MONTSE G. OTZ:ET I 1993 h a es tat llll an y q u e s Ïta endut 'al noses figun•¡, d e la dan1-a. i una ha <·s tat Alwin Nikolnis , d r o t·cògntl' no rd-<Hllt'rir à n·c oncg ut eom t•l v e rilahl !' n eador d!'l tealt'l' dc la dan!-.a. El nom dc Nikolais passa a fo t·mar pari de la ll t·~t·nda de la dansa m od <·rtJa com 1111 h om e q tH' ha Psta t c·om p ositot·, p intor. l'l>C'nltor. JHH'Ia , filòsof i c·ot·cògr af. Un crea d or dc· form es inusu a ls ac·ons egu i dc•t-~ p e r la unió tl'efertt•s de llum , dt·l:- sons, i p e r la t·iq u e:,a d e línies harmo nioses gener adcii p els nt ovimen ts dels cossos . Nikola is és ano ntt·nat el "'c•o n•ògraf mttgic· .. , i u n a d e l es llt'\t'l> carac lt•rístiqnes pt·inc-ipals {•¡, la el ' aro mll'g ui r cont ponch·e fo rnws que s 'allun ye n dt• la conte \t u ra f'sp erílïnt luunana. Ell ha modifieat e l c·os d e l ball a rí lwt· tal tl'obtt'llit· un e lE'm ent que pt•rcl tota apa t·c•n ça corporal. ~ik o l a i» ha clon at ,·ida a fo nnes estra ll ) t'~> Cl'e an t m íd tipl e!-. t t·a ç os lin!'a ls q ue pt'C'IIt'n p ossc·ssió de l'espai. E l t'OJ't'Ògr·af di-.simula\'a lt'!-. líni es co•·pon1Js amb uns n·!-. tits dissr n y uts p e r t'li mateü : amh L' ànim de crear IIIW S formes t'Cforç adc·s p e t· un s t·a igs d c llum. per proj e r c i o n !> u per ubtil b llampad t•s d c colors . A mans del cot·c•c)graf la dansa escle' (• una s uma d e lini ('¡, . d e masses intcn sific·acl cs pel e fec tes sonors i lluminosos . En Nikolais la imaginac·ió es d esborda , i el:.; 1110\im e nts -.ím semprl:' bO rpre nc· nts . pt>rÒ m a i ag•·essius , i clonen una pun"l'ia al gest en :dli b erat·- ln d e tota ntotivació (•mocional. d c tota ¡,ignificaci ó habitual o familiar. E 108 l~ n cada una cie les St'\'l'S obres N ikolais s dc•t·eionav a c>s l ric ta ment els m att•ria ls escf. n ics . EJ C'OJ'(' Ògnú' tant a c tivava c•J¡; r a igs dt• llum que inunden to ts e l:, racons d c l'escc·na , com iJwnt·poravu s on s d c nt Ín1ir·a t> lc·c·trò ni c a c reats p e r· ell mate ix:, i dissen ya' a t'I' e¡,t ua r i q u e dóna form es esc ulturals al M' li teatre r·c\smic. Sota la inspirac ió de Mary Wigma n \1\\ in ~ik o lai s . fami liarme nt an o me nat \ik. va n éoi\ t' r l'an y 1912 a C omwc· l i f' ut , i dc• molt petit v a descoba·i r Les arts C'iltèni<[lll'l-1 pel fe t d'a ss is tit· . amb el sc•u germà. a J., matinals d e J'Hyperion Thc alt•r , on es rcpresen t a vc·n u n s vQffco vi ls lflll' mos Lrar e ll a l j ove tot a una \ ari e tat rl' t•!>t i ls . Als setze a11 ys Nikolai H té un t r e lwll: a compa u ya al pia11o o a r o rg ue les ])('l·lk ules mudes que e!-. projecte n a la Wf'slpot·t Movie!> ll ou ~>l' . D'aquc·sta manera va fe r t•l S l' U apre nt•ntatge d ' h ome de teatt·t•. i d esen\ ol u pà lrs :.e\ es fac ultats d e saher impro' isaa· tma música apt·opiu d a p et· a una aec iú dc mo" im<'n t. Postt>t·ionne n t. a mb ra l'riba d a d e l cin C' sonor. l\ilw la i va tras lladar les seves improv i s adon s a ls e s I u di s de dansa. El 1933 N iko lais a ssis t<•ix a un l'ecital d e Mat') Wigman , i intc•·essat p e r la dansa CXJH'esHinn ista dc· la ballal'ina alema11 ya i p e r la utilitzac ió q u e aquc·sta fa rlelb in s lt·um en ts d1• p e t·cuRRiÍt. d ecid e ix la seva <:al'l'cra e n la dansa. Una alumna dt• la Wigma11 , Trud a KaRehmann , li en sen) a Pis mf.todc•s d e p!'r·c·ussió utilitzats per la mestnt , i l'incità a pre ndn• ll's primc n·s t'lasses cic duns a . El 19 35 e s cle v(• dircf'tor del H a t·tfonl Parks l\'Iarionette Tlwatrc , fet que li Ya pa·o poreiona r dc• pt·endre <·on tac te a mb el truc cs!'rnic . Dus an ys m(·H tard oÒJ'l' c i seu }Jt·op i rs tucli a H at·tfo nl. i c r ea e l sl'u Jll'imet· grup d c ballarins am b Iu possibilitat dc l'er· Jtos ~ t·ves p l'inwres exjwric''· ucies c·om a baUal'Í. c·o t·cògraf o mc trl'. Els an~ :-. 1938 -39 i IOassis te ix a la U nivPr si lttl d e B<'nnin~:,'lo n , on C'ada t'S tiu l'S ee tuwixt·n les gn111s fi g ures d{' la ""modl· t·n danc·., .. , com Mal'lh a Graltam , Dori ~ Humph t'C')' , Cbarles Wt·idman , i on cone ix la que :wn1 Iu seva gran IIH's tL·a. li a n y a Ho lm. que es con\ e l'te i.\ t•n la ve r·itahlt• instigadora de la ¡wrsonalilal i les teori<·s de Nikolais . L'an y 1939 man·a t•l \ er i tablr debut prol'c·ssion al d 'A iwi n Xikolais en srr l' in tèrp t·<·t d' Eig ht Column Li11e , u n a ]H'ç a l'Ol'f'og ràfi c a qu e r ll e ompon g u é c· n eol·lahorac-i ó amb Truda Ka ~->C'h ­ ntann , sohn' una m ús ic· a d"Ea·n sl I t·en e k. Ell9 11. amb el M'li g rup Da nc·e r s en Houte, fa 1111a gin1 1wls E s t ats U11it s, i pos tt•rionnent , <thans dc· Hl'r a·ecl utat u les l'o n·l'S a nnadf's del seu paÍ~->. ' a cür·i¡,rit· ¡•I ci r pa na llH ' n l d t> da n s a dl' la Hartt S c·hool of M11 s ic, a c t u alme nt Uni vt'rs itat ciC' llat·tfonl. EJ 19 L9 conei.x Mun·ay L o uis . q u e es l'Oil vt•rt irà e n c·l seu pri nc·ipa l co l·l uho r adu•· , i {~ s nomena I coclit·ec·tot· dc la pt·c·st igi osa ll (;'nr y S ll'l'<'t Pla yho u ·e , un ccntn· artís ti e q11e aC"ull una escola dt• d ansa i un a e:¡cola d <" Leatt·c fn·qü.entada per set-ecnts alumm·s. \ PJay houst'. ~ikolai s mant€- r i se u treball amb alumnes, i p ol MUSICALIA B A L L E T !l !!!.. .. -~ &I ~­ ~­ Alwin "Nick" Nikolals amb els ballarins de Guignol ela bo r a r el seu pr·opi co n c<'pl c del lc•atre de la dansa. El con ·ògt·af cr ea unes p eces dt>s linudes a l'SJH>cta cl es p er a infanus, eom Lobster Quadrille , S hepherde.ss cmd Chimneysweep o Soh-f,· cwd the Crocodile. [ n a qu e t centre r alumn(' rep un ensenyame nt comple t JH' t' a la seva f o nnació el ' artis ta cor (•ogr àfi c, i a ml) c m·sos tèenics i tt'Òries . l' irwilc n a experimentar la Sf'Va pròpia cap acitat d ' improvisació. T a mb f, s'en sen ya la Choros('f'Ípt s, m1 m ètode de uolal'iÓ dc•l m ovime nt in ventat p er Nikolais que cut·iosa m ent m ai n o utilil za- le idoscope. fo 1·mada JH' r VLliL fra gments cada s('nn clPi s quals pt·esenta el cos d e l h nllurí amb aspect es difcrcnLs, ulilizant un JWOcés d'ex te n sió JHII ' tal d ' obtt•n ir formes inhumanes; Cantos, on Nikolais utilitza un proc(>s qut> consis teix a fe t· apa•·f.ixe r i d esa par èixet· cad a JJH ri del cos d el b a llarí mitj a n ç ant un j o c d e llum: Mirrors, una obra t o talment improvisada pels ballarins; Tmag o , una c·ompos ic·i ó d ' onze pelites seqüèn eiPs en l•·cs actes, que es cons ide ra (•I t t·cball més comple t d el tl.'atrc dc la dansa a què N ikol a is a s pira. A rJu es la obra és la r<•aHtzació pt•t-fccta de la fusió de la dansa, la mús ica.la il·lunúnació, el coiot·, 1.'1 d l.'corat i el vestuat' Í. r à el coreògraf per en r egistrat· t'ls JH·opis treballs . j a qui' pn•f<'rcix fe t·-h o mitjançant la film arió o nola<'ions manuscrites. El 1956 la Play horse Dancc Compan y esdevé I'AJwin N .i kolais Dan ce Compan y i e l c:orciigraC r e p el r econ cixl:'mcn l dc vulcw nac ional e n la seva pl't•senta{' ió a I' American Dam'!' Pel'i liva l. \l wit1 ikolais ha <'rea t més d c Ct' nt o bres; e u d t>s taqu e m: ''la m eravP1Ja , nasc·••cla dc la recerca d e la identitat'' . Europ a cotH'ix c•l tr·rball d e l <'Oreògraf d es dc>) 1968, Bavor s qu e es pre entà a P a i'Ís . i la c·iuta t fra ncesa cl'An gt't'S es convertí en Marlrs, Props and llilobiles; Ka- un · ' pont co r l.'og r à fic '' entre M'U S C aJ esm e ntar tarnhr Sanctum , Tow er, Somnifoqny Tript.ych , Tent, i Echo , cons id e rada com Fnmça i ,\mèr-ic·a vd fet qur ;.t i- koluis va dirigit· d es d ell978 fin s ui 1981 f'l Cc n t r r N alional ck Oans<> Conl c·mpot·uinc cl'aqueR I.a d u tul. La inLPnció d f' Nikolais 11 0 e ra n om(·s Iu d c cl onar als ballarim; fr nnl'l'SOS un r omplem enl dc• for·nwd ó d e la tècnica de clunsa modt•t·na. s inó ta mbé Ja cl'ofet·it· els l'lt•nw nl s d ' un a t•xp e t·it-n e ia r o r cog r à fi c· n , així com tamlJ t'l' apori:H'iÚ d ' un lt·el•allcl ' improvis<u·ió. E n diftll'c•n ls oca s ions la compan yia d ' Aiwitl Nikolais ha visiLat I' E s lut es p a n y o l , i v a s et· l'm1y 197tl quf' el públjc Larc·eloní va p od c·r· dt•scobrir, e n el Gt·a n TC'a lre clt•l Lic<'u. la cr eativ itat d · a qu<'!.l eorPÒgr·af t[Ue rompat·a l 'escr na a l'un ivrr s còs mie . on l ' indiv idu forma part clt•l ' ·tol" harmònic· , i que manifestà : " Ballad n o (•s SPr horm: o clona , és ser· un éssc·t· ltunrà. Això no impli('a n t>cessàrianwn luna J:>r esèocia fí:sica hurna uu. Un ballarí. una ballarina podr n Lt·ansformar- ·e de moltes manC't'CS pe r· dir qll(·kom d ' humanita t a un nivell at·tísLic" . 708 MUSICA LIA QÜES TIONA RI INFOR MAL Quim Mon zó: escr ipto r per MERCÈ CAMPS DE GISPERT aig arribar al sen estudi i tot esta ua en ordre excepte la seua habitació-despatx: un munt de llibres, l'ordittrtdor pel mig, el llit perfer· ... , p erò ell podria t reballar a qualsevol lloc perquè la seua genialitat estel en la seua manera de ser. l-la escrit. uns quants llibres. p erò segurament és més populur perla seva participació a la di.dio i. darrerament. per la seua cof·laboració en el p rograma Persones humnl H'~ . Amb aquest petit esbós de les seues preferències musical.s podreufer-vos UllO idea de com és. Es considera negat per a la 111 úsiCtt i no li agrada gens ni mica la música clàssica. Les seves resp ostes són sinceres i no té por cie dir el que pensa .... perquè sobre g ustos no hi ha res escrit. V 108 50 530 - Rela.ció amb la míLSica? - Quina és la meva relació amb la música? ... Ooncs la d'oit•nt.la d 'escoltar-la. De tant en tant!" escolto. R ecot·do haver escolta tr·àdio des de p etit, <'Scoltava música melòdica, rock ... , de jove t•scolta va moltíssima música. at·a n ·<·scolto molt p oca. - Fet musical més llunyà en el record? -No h e anat mai a cap concert; bé, a concerts dc t·ock. í. pct·ò últimament, des de fa uns deu anys, que no hi vaig, perquè vaig jurar que no hi tornari a . Em vaig cansar de s uat· la cansa luda com un imhèc·il i de no podt>r vrurc ni sentit· bé, per això al concert dt' Stevi e Wonder a la plaça de toros vaig jurar que no h.i torn aria mai m és i només ho b e Lrr ncat u n cop per anat· a veure el P.-ince a r Estadi Olimpir. De música elàssica , •·es ... Un cop vaig anar a un concet·L, p erò el vaig trobar hot-rot·ós i me'n vaig anar. B é, at·a tot·oem a la pregunta ... E l n•c·ot·d més antic ... l"t'Cot·do bavf'l' c-antat en un pt·og•·ama de ràdio quan tenia quatt·r anys, era a Ràdio Nacional d"Espanya. (f ara ja no cantes?) í, de vegades ca nto ... quan estic horr at.xo! -Fet musical més recent en el record? -Un disc compa<·tt' que m"han regalat de Cesaria Evor-a. és un pot·tuguès preciós ... de Brasil, es mengen totes les eon sonants finals i queda prcc·iós. és diu Mis perfumado. '"Füpo pepinos'· ... (és una resposta tan gràfica que no puc deixar de posnr-la) . - De quina mú.~ica podríeu prescindir, i de quina no? -Podria prescimlir de tota Ja músi<·a d àssica , per a mi se la podrien f"Onfitar tota, podria prescindir-ne ara mateix i no em costnria ga ire esfor ç. I no podria presrinclir del blues. és la música que mPsm·agrada, m"cmoeiona ... - Beatles o Rolling S tones? -Quan jo era molt jovenet s'havia rl'esrollir pe~·què al barri dt' Sants hi havien unes bandes i anàVt'm a cops de pedr·a, havies chtr·ia•· i jo vaig escollir els RoUing Stone¡;, ja sé que era una «xorrada " p erq ui\ tols dos són bons, però llavo•· s'havia de tt·ia•·· -Raimon, Serrat , Jl1aria del lUa.r Bonet, Els Pets o cm? - Hom.e, jo d'adolescen t estava enamon1 t de la Mal"ia del Mar Bonet. d'aquelles celles ... -Bach, Beethoven, Mozart, Puccini, Wagner o ... ? - Tot i que trobi Iu mÍlsica clàssica hotTor·osa, l'he es col ta t. sobretot dc petit. pen¡uè tenia amics r¡ut• m'obligavrn a escoltar-h•; no s'h o cn•ien, que no m 'agr·a dés . Triada potser Bach, però penJitè be sentit versions edulcorades. -Fet musical no plaent que us mereixi més indulgència? -La programació de Catalunya Músiea, que és bàsicament música clàssica . és una rosa que m1ndig na molt penptè a més a més j o eslir pagant ris impostos i podria havct·-hiuna t•urissora només de blues ... -Tres enregistramen ts que salvaríeu d'un incendi? -Per· motius diversos'? ... A veure... sí, un se{,'UT, és 110 disc dt' Frank Zappa que es diu Another bandfrom LA, aquest un home que ha at·abat fen t m(¡sica clàssica ... U n allre seda un que vaig comprar a Praga , no sé on deu ser ... (el comença a buscar per· una llihr·et·ia plena de discs i cassets), rs MUSI CALIA és preció , és una gravació txeca Poz imní & Varscwl.·y Koncerts. 1 un altn•... (fa un incís). La uaca lechera m' agrada molt ... És que és molt difícil dir tre coses, o no salves cap o t"ho c•mpot·tes Lot ... Bé, l'últim poclt·ia ser de antana, un disc que es uiu Abraxa. - Un instrument? - De petit vaig inten tar tocar l'harmònica, pe rò els me us pares voüen aeonscguir res ul tats hons de seguida i me'n vaig a tipar i vaig di r que mai més locaria cap instt·urnc nL Sóc nu JlC'ga t i cr ec que és pe t· això, perquè em van exi¡.,- ir que e n dos mi nuls uorninrs l'harmònica. Dc tota manera m ' agt·ada molt el saxo. -Una música per morir? - La ca n ~ó de La v aca lechera (deia qne no cantava, p erò us asseguro que no estava borratxo i va entonar la cançó: "tengo una vaca lechera, no es una vaca cualquicra, me da leehe conde nsada , ¡ay! q ue vaca tan salada , tolón , tolón ... " (em sembla que era " me rla lech e merengada" ... ) Ostres sí , he fc• t una versió actualiLzada ue la cançó ... -Una tnúsica per estimetr? -Pe t· estimar hi ha uns discs increï bles d ' u n gr up t¡ ue es di u Penguin Cnfé Orc hest ra , que són ideals p erquè a més a més sin tonitze n totes les accions clclllit ... q ualse vol disc d 'ells . - Un intèrpret? -Aquesta r esposta és impossible, m · agraden cinqu a nla c·oscs, no p u c escol1ir un ... -Un esdeveniment musical viscut? -És que stu·to bastant "cabrejat" de tot an-eu, pe t· cxemplc• , el concert de Prince, tt·oho que ell és brutaln1e111 bo, per ò va ig so rtir i nd ignat (podries escollir-lo ' ..·~ ) S'1 , é s ven. ia l , t' I d ,.mterpret.. Prince m' agr ada molt, po!la' l d ' intèrpre t. .. P e rò vaig l:lm·l ir iu dign at p erquè no sentiu r·os i est nva xop; sí ten s J jvuil o d inou anys ho aguantes, v erò jo p rC'fen•ixo comprar-me un compacte i se nti r-ho a cus a. Però bé, potser t'scollir ia una actuació dc Paquilo D ' Rivera al Lus h Lifl' dc' ova York la nit de c-ap d'any dl' J 982; em va agt·adar molt. -Una exp eriència musical que us agradariet v iure? -L'experièn cia music·al q ue· m ' agradaria viur·e és la re tirada de subvencions aJ Palau de la M6síca, al Liceu i a ntn•s sl'mhlants (amb la gravadora apagada va ser més contundent i -va apostar p er l 'e nde,.,.oca ment d 'aquests edificis; sort qu.e, com diu ell, és gcLirebé impossible . .. ) . -Fet sonor no musi,cnl que li S atreu esp ecialment? -El so dels trens. - Fet sonor no musical que re- butgeu especi"lment? - L<'s barallt•s dels Ye"ín s elet pi!. dc ~>oo hre l¡uan anihf'n botTlll'\.m; a lt•s du(•s dc la ma tinada i C'R c·oJtWnt•t•Jt a insu ll at·. - La música és una sensació visceral. una vivència sentimental o tm incentiLL Ílltel·lectual ? - La mús icn són sons, poden l<' I\Í r C'On notacions se11 lÍllH'lll <dR perq uè t•t t"l'C'ot·di n rnomc' n ls clc•ll't·minats de Ja t(•va vida. Viseeru ltto ho és, u nu eos a ,risee1·a l s t·~ l'i a n w Jtj<~t · vísecn's . .. (tornn a ser g ràfic). l ntel·lcetuul lambt'•, dt> Vl'ga d ~·s quan t'Stic csC'r iv inl m'aj uda u t irar una idt' a (•miava n t , per ò dC' vegades c m molesLa ; 1'11 eanvi d e jove no pod ia cscrit H·e sense músiea. -Escoltar t1Ht.~tca .. . , sol o acompctnyat ? - Les ducs cosc , depèn d C' la rnús iea . Potser us ha semblat una mica d esp ectiu amb la. mítsica clàssica, però espero que ningú se senti ofès,jo Cfii P tot ho lw ctrg umental a la seva manera. Segons ell, si donessin subvencions al ca mp dei/Jarça p er poder urw ra veure wt Bnrça-Metdrirl sense pag ar mns.w la cosa canv iaria. Mui no havia rig 11t tant tran.scrivinltma entrevista, i és que aquest p ersonatge és digne de veure'l i d 'escoltar-lo; si teniu ocasió, no deixeu d e fer -ho. ~~~¡~- / ~!IDIJ!rmilülrnm CATALIJr\'YA .MlJSJCA I RE\lSTA ML SIC. \L C \ T \L \\\ CI Sant Fam·e~c de Paula, 2 - 08003 Bun•clonn Butlle ta d e domiciliació lmnclu·in St•nyor~.•·l•nl(ruir(· cpwmnlo t•urn·t• al meu tumptc/Uibreta AINt¡;ni•! ~ls r~hut~ qu~•·l• ¡trt··•·ulnt·cò CO~SOHC I IJI-:L l'ALAU IJE LA MÚSiCA CATA1..¡\NA , rwl ¡ou~umetll rlo·lo no~vu • ubsr·ripeiií n "CATALUNYA ~fUS I CA/RE V ISTA MUSICAl, CA'I'¡\IM\1\ , ••. N" Comph• Oigh t•ontr·ol N!l Agèuc·iu N~ EntihU DDDD DDDD DO DDDDDDDDDD 'l'itulur - - - - - - - - -- - - Bunc/C nixu _ _ _ _ _ _ _ __ __;, w\nt'in - - - - - - - - - - - Signnluru P!iblnci6 - - - - - - -- - - Atl•·uçu ns•'nt'iu Cal Om!Jiir h•tt (/ud11., oo,·r,J(! ItWrP"' Butlle ta d e s ubs nipció Nt•m ¡ rof(ntun¡.¡ - - - -- - - - - -- - -- -- - - - - - - - - Pt~nrl'"toió - - - - - - - - - - Tdi'rnn - -- - - - - - - - - Corn·r PohlntiiÍ - - - - - - - - - - - - - - Ore . - - - - - - - Pro,inr·in - - - -- - - - - - - - - Fnré r rtctiu l 'import mirjnnçnnr Dr'"i tjo K11h~rritu~t·,m u portir cJt•l núuwro O O luló bn•wari adj unt. omh In •1uoru onunl th· 3.975 lllc~. O O domiriliurió hnnt•àrin. Prr u .. ultl'!rnpc·ion.... u l't"¡,¡trttn.¡r.t~r ~ cunsuhrn el preu. -.•tttt·•rrul •lc 2.225 O TEM POR ADA DAN SA Ballet : Nacio nal de Nanc y i la Lorra ine (Fran ça) 23 i 24 d ' octubre de 1993 Niko lais and Murr ay Louis Danc e (EUA ) 12 de desem bre de 1993 Balle t: de Zarag oza (Espa nya) 19 i 20 de febrer de 1994 Balle t: du Nord (Fran ça) 19 i 20 de març de 1994 Kibbu t:z Cont :emp orary Danc e Com pany (Israe l) 16 i 17 d'abril de 1994 Balle t: Gulb enkia n (Port: ugal) 14 i 15 de maig de 1994 TEM POR ADA MÚS ICA Orqu est:ra Filha rmòn ica de Halle (Alem anya) 28 d'octub re de 1993 Lluís Clare t:, violo ncel 25 de novem bre de 1 993 Lucia Popp , sopra no 1 6 de desem bre de 1 993 Orqu est:ra de Cam bra de Barc elona (Cat:a lunya ) 27 de gener de 1 994 Phoe nix Brass Quint :et: (Gra n Bret: anya) 24 de febrer de 1 994 Cana dian Cham ber Ense mble (Can adà) 10 de març de 1994 SinCo nietta J onko ping' s (Suèc ia) 14 d'abril de 1994 Orqu estra Si.m.f 'ònica Hong aresa de Buda pest 19 de maig de 1994 Òper a de Cam bra de Varsò via (Polò nia) 9 de juny de 1994 ABON AMEN TS A LA VEND A a totes les oficine s de la Caixa de Terras sa i a l Centre Cultur al (Ramb la d'Egar a. 340- Tel. 780 43 77) TERR ASSA . de 1 O a 21 h. I SCHERZANDO - -. ------- ------. ~- ------ ~;. lfzmdaciónl~aiTABACALERAI Venda'd'entrades: De 8 a 20 h. (dissabtes de 1 O a 13 h .) i dia de la fun ció de 8 h. fü1s inici dc la funció (festius d,11 a 13'30 h. i de 16 h. fins injci de la funció) La Rambla dels Caput.xj ns, 61 )nformaci ó i reserva: als telèfons 93 412 35 32 I 41 2 19 03 CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana patrocinat per TOCS A • I.2.~~ :U._.l:.!!~ Aquest a secció dc la Rt•vista ha estat p ensada amh la fïna litaldc cercar la p ar·t icipadó lúdica del nostt·cs lectot·s . Entt·e l es p er son es que hagin n:s pos t correcta ment Ics pl'(·guntes que tot seguit for mult•m , sm·à sol'lf'jat men sualmen t un .lot dc disr:os compactes. PREGUNTES: 1. C'Omc> n ~at· a actuar en p úblic eltr·io Col'lot-Thihand-Casa ls'? D ) 192 1 C) 1912 B ) 1905 A) 1899 En quju any va 2 . A quina ci utat va néixer·, f'l l 891, el director ll cl'lnan n Scherchen? A) Ber lín 3. 4. B) Zu r·ic D ) Leipzig C) Praga Qtún compositor polonf.s és l'a utor de L'òpera Els diables de Londun D) Szimnhowski C) Gor ecki B) Lutosl awsk i A ) Pender·e<·ki E l llibert d ' una el ' aq nc•stes e•peres de Rj ch anl Stru uss no va SCl' escr·it p <'r I lugo von ll ofm a rms thal. Q uin ? C) Capr·it't'io B) At·iadne a uf Naxos A) A rabclla 5. En l'ob ra dc quin cscr·iptot· es ha sen els temes del disr d 'Alan Parson s P t·ojcct T nJes o fmyste•·y and imagination ? A) Oscar WildE' C) Edga r Allau PoC' B) Bram . tok<'t· E mpleneu l a butlleta in l'cr·ior i en vieu-la a: Catalun ya M úsica/Revista Musica l Ca ta la n a (Concurs). CI Sant Francesc dc Pa ula , 2. 08003 Bêu·celona. Cal fpr·-ho ab ans del dia 15 dl' eatl a III I'S. Solucions al Concurs de setembre 1 993. 1. 2. 3. 4. 5. B ) Francis Poulenc . C) Alícia de LaJTocha. C) R odrigo. C) Gayarre. B) Stevie Wondcr. Ha n estat guanyadors del Concu rs de setembre 1993: Josep ~iubo i Torrent<• (Badalona) i Pilar T t·iU() ~~~~~.(~~~~~~?~-~~------------------·· ·-·-·-· ··-···---·--·-···- ·· · -·-·· ······------------------------BUTLLETA DE RESPOSTA (octubre 1 993) 1 - A) O 2 - A) D 3- A) O 4 - A) D 5 - A) D B)D B)D B)D B)D B)D qO qO C)O D)D D)D D) D qO qO Nom i c o g noJIIS: ................................................................................................................................................. Edat: ............................................................................................................................................................................ Adreça: T elèfon : Codi p ostal i p oblació : ................................................................................................................................. DISCOS angoixunt. Amb unn prnetr·adó admi r a ble de ca ntunt i director·¡,· aasolcix la simbiosi per·fecta t·ntt·e el clan·er· postroman t iei¡,mc "tr·istanyesc'' i la " (unarita t'" d.rl que més tan! esdevid r·ia el Pierrot dl'lma teix Sc· honhe r g . Ni unu so la c·onressió ni treva en aquesta línia del més ahru~ador· t•;~.p t·essionisme . No mrnys alto qualificar ió lwm ri 'atr·ilntir, clones, tambt• a Lcv inc> , ensems piuni s ta acompanyan t s orpre n!'nt. e Josep Casanovas li.l et -..• -!. ~= 108 56 536 A questa exímia cantant és de les que defuig la rutina del repertori. Amb una formació i cultura musicals essen cialment e uropee¡¡ es prodiga antb [t·eqnència en el terreny de molta producció r omà ntica infreqüent. P erò ara el seu inter ès ha anal ~oortosame nl encamina t cap al mateix Scb onber·g, amb dues de les seves ·obres més primerenques: Erwartung, de 1909, i l es Cançons de Cabaret, e n cara anterior:;. Obt·rs que-com passen els an) s!- s 'apropen ja al seu pt·imer· centenari. Es mostrt>n, malgrat tot, dues facetes ben distintes del compositor, que es tradueixen t~tmbé en unes respecti ve interpretacions dive t·ses dc la Norman . Quant a les CançonsBrettl, escoltarem la liederista sofisticada, plena de COf{UClcr·ia \'Ícnesa i citarme ft·ancès. Si Ja fidelitat històt·ica de la interpretació pol éssrr· potser objcctal)le, el sru encís resulta arravatadot·, gair ebé impressionista. Ertoartung. aquella tenebrosa espera, paradigma clc· l'expr essionisme musical germànic, rep d e la sopr·ano els millors atr·ibut.; imaginables perquè mostra els del m on odr ama escènic amb la seva acció in corporada , una ca li giusa atmosfcr·a més Hlt dl" la seva maduresa instrumental i expr essiva i (JI.t'S<'nlcn . al mateix temps. una conform ació for m a l b í'n interessant , fins i tot innovadora , que jus tific·u l'a drniració quetot un ll uydn sentia enver·s el seu t•ol·lega italià. E l conjunt rEtu·opa Gulantt·. lider·at pel vioünistu Fabio Biondi. w1 Yalor asccndt·ut cic la intet·pretació amb in s l nrmcnts or·ihwals, pertan y a la nova generació el 'i ns tr·umentistes llatins que ha restaw·at el caràcter· més autèntic i genuí de la músiea italiana del disset i del divuit - mas¡,¡a temps lligada a ]es Jlremisses d'una mentalitat musica I ce ntr·c ur opea- amb unu fanta~ia i desinhibició absolutament estimulants. Les 'ct·sions d ·aquests tt·c~ quintets dc> Bocchcrini - sense prejudici de la seYa imperahlt· r·ealització tèc-nica i de Iu coher ència del joc col-lc<·lin dels cinc imtt·unwnts- posseixen una vivacitat i una força comunicativa irn·sistibles. e Lluís :.\lillet U n r ep e rtori que desmenteix la imatge de Boccbet·ini com a músic hedonista i superficial , en favor d 'un compositor s ubs tancial i transcendent, sobr·etot en el teneny de la música de cambra i particula t·mcnt en les més rellevants dels seus 113 quintets amb dos 'ioloncels. La selecció que presenta aquest CD és altament valuosa, ja que inc: lou, d·una banda, e l Quintet en R e major, conegut amb e l sob r·enom d e "L • Uceelleria,. ( una clelir im,a mostra -pr·òdiga en curioses ardideses instrumentals- de la moda naturalista i descriptivista de l 'èpo ca , que Bocc lwdni només va segttir dt> manera cpi òdica). i, de l'altnt. els Quintets en Do major i en Sol menor eh. quals -amb el ra r·àcter crue t'i~; confer·eixen les t·espectives tonalitats- il·lustren l'ar·t tlcl compositot· en el moment ' L Ensemhle Organnm de Marcel Pét·ès és un cas sinbrulur i u típic en el domini d r ls conjtmts especialitzats en música religiosa anterior a l barroc. amb unes car·acterístiques específiques que el situen , no pas St' ll llC algun elem en t polèmi t· i nou, a l' ava nt guarda del seu camp cspe- c ílï c: amb e l p a tr·odni exrmplar de la Fundaeió Tclccom. la s<•va romesa bàsica i essential no Í's tant l'activitat conwr·<•ial, cont·H tís tica i discogràfica, <'0111 en unH labor cl'i nvcstigació, de la qua l segueix, lòbrícament. Ja ¡m·srnta<•ió pública. pet· di w rsos mitjans, dels resultats d'a4 uesta tasca. Hes ultats que, com en el ea sd· aquest en registrament d e l R equiem de J ohann us Okceghrm (1420-1497) -culminac ió de !" estil polifòni c franco-flamf'D<' basat en Ics tècniques contt·apttntístiques del cant fl'r·mconjlllllinen una manifesta severitat amb w1 engatjament que fa vrr¡;cmulant el particular missatgr d'tm a obra estretament lligada al sru context històric i func-ional. amb un ¡·ompt'lent equip de cinc vru~ masculines a cappella. Aquesta severitat és igua lment patent en el personalíssim estil dels fragments en cant p la que rnllacro les diverses parts polifònic¡ ues dc la mjssa fie difuolb. (l lt>m de remarcar, de mancr·a p ar ti eu ln , la idom·ïtat dels co mentaris d r Geo r·gc Hou le que acompanyen l'enrcgistram t>n t i que situen r audüor. de maner·a tan clara con r·igorosa, en el temps i les ca r·ac·tet·ístiques t ècniquf's i espirituals de l 'o bt·a .) També vo lem deixar constà n cia, amb gt·an satisfacció, dc la presència entt·c l'equip que ha realitzat rem·egistr·ament. de tn•s clements ca talans. eh cantants Josep B enet i Josep Ca br·é i el tècnic de so i clü·ertor a r·tístic de la produceió, P~:r·e Casulleras. Volen1 ¡·ccomanar . fin alment. als ml'lòrnans que canalitzen Iu srva afirió a la músiea pr-cfprcntmcnt p er mitjà del repertori clàssic j n >màntic-, q ue facin l'exper·iènda d 'escoltar atentament aquest r·epertod tan aust<·r· com rie en contingut i poteneialit at comunírati vn : set·ia . polset·, una unt i": nLi ca i «ccolòbrica>> cur·n dc· salut! e Agustí MouteUf1 j ti ¡o el g Li (e s: e i\t "o n n li (¡ d e n t• r (" e L R e ,. ¡, s g n d t• a 11 DISCOS a pr·oducció d 'El"ich Wolfgang Kor ngolcl (1897-1957) va set· títUada p r r ll's a uto r·itats r ulturals dt'l T e r re r Rr ic h d' '·Ental·tc ) [usik' ', o sigui '•música dcgcnt r·ada", i no pas por·qui'> In srva t'Stè tica fos r·cvo lu c io nària (com és el cua de .f r('nc k), s inó p erquè •·I c·ompositor era jueu. Arn Ca l alunyu Mús ica li drtlira uu JH"O grama se tmanal i el seu n om , tm1 vinculul ui cincma , torna a ser famiU a r·. L 'aq,,rumc nl és sobnmatur·al i nan·a la Uuitu e ntre la put·esa i el mal (la pr·ova de Df u dc la ¡·c ina JIeliana és un a r·esu r·r·<·rc·ió) . La música es mou e ntr·e e l romanticisme mf.s líric i l" t'Xf'l't'SSioniSlllf' lii¡.S t'Xacer·ba t , l'ccot·dant al Richard trauss d t> Elektra i L La dona se11se ombra , el Klagende Liccl d l' Ma hln· i. en aJguns paRsa lges, f'l darl'er Puccinj. La voculitat, so bretot, és plt·rHrrru·nt s tr·aussiana (o s igui , exigent u més no podrr·). Aquf's ta és ttnu rll: les òper·c s m és r·odonc•¡; ti c KorDgo l d i l' c·nt·f•gi¡.¡ll:a m e nl , f e t c u condi c ion s d ' una gnm di!:,'llitat, alnmrà sens du htr 1· a tt"nció dt•ls afeccionats al gi" nrr·e qtw ja coneixe n la força d 'n ltl·es òper·c·s tu n sens uc iona]s eom aqueslu. ViolaiiW i La ciutat morta. Dura quasi hé tres hores i r audició dels C'ÍJlC actes deixa exhaust. Un factor crue pt·opiciar·à la difu ió d · ac¡ue;;L "t•t-vi,·al'' és el repat·timent. c¡ne e n capça la Tomowa-Sintow en condit· ions vocals esplèdidcs, malgrat un agut cru e molles vegades ja no és lluminós, ans tens i problemàtic. Nicolai Cedda apareix en un paper episòdic i la purt df'l Jlcó correspon a l te nor J oh:n David de I-l.aan, excellent. Decebedora R einl1ild Runkel en el paper de clol enla. El Cor compleix esplè ncliclament atesa la tessi tut·a inrlc m e nt clc les seves intervencions i la ilirecció de ~lauceri comunica la necessària te nsió a una orquestra que només · ·patina" e n dos o tres mom e nts . e Xavi et· Casanovus-Danés mú-:ir. pm•lu. dr·nmatuq~ i dit'l'('tOI' IP:tlr·al i [11'1" UÍ \.tl h o nnmtut uq ut•;.t Rèquh•m com nn ' n"l c"lwt·ludt• ~o­ nor· qn t> :;,· ~•· r·q•Ï\. clt•l prt>lè \.t litÍtq!ie per· inlenlnt· u nu C'OsiiiO\ i s ió cl t• la dime nsió htiiiHIIUI lo I u I. f:,. uua o br·u, sens tluhll•, im por·lanl, ~·· r·ioHu. qrw l'u una rcvis iú de les ru í•s Yut"iadt•:; re fpr·c'· nr ics liiPt'rt r·ic•s, c•mpraol unn orqupslt'u de vent, piu11o, nrpn. pt•n· u~­ sió, ¡,çuihliTtl i violont·c•l solistes, c:onjunl voc·nl i quur·tet dP Ro lisll·h. La V\'rsi{, í.·~ indiscn li blt·mt-nl uwlt tn·hallada , j n qur uprnfundri x ~c•lll·t• l o l t·l~ a><pt·t·Lt•¡.¡ fonnals clt•la pnrtittll·a , lwn clf'finits l' ll l'l'- I'OIIWIIIUt'i~ udjunls pe r l ul eh• fc·t· l't'ssaltar lt'R moltl'~> rnnm•,ions f'ÍCÜCJIICS q lli' J' ohnl t'OIIlto. Anter·iot·;, ;;Ón c·l hallt•l Berglu·istnll u Iu /, onm::;accio ympltony. nq nt•;;tu darTt•t·u, t• n r Ntlitul. un t•xtt·al'le dc cli,·e r·sc;; I'St't'nt'~ de la c·rcaC"ÏÍl c·~t·•'-nic·a dc•l matei' aulm·. in o pnU es p1·odiga 1'11 uc¡ut'i!lt•s rlu t•s pariÍlt.ll'eb eo11r el dir·t·<·Lot· j .C.P. exl r·n ~ PrlÏliJUt' Í's. e quant uJ, nomz;, com l'I prt·;wnt i\ono. Bnssotli , e n l'I t•omt'n ta ri qu<' tamb é inM'I"tt·m t>n aquesta e dic·ió dl' C. \VR.M.C.. ai~<·o m RA. Zimmt•l·mann. tots cU ~ cfccthamt•n t cnnsidcntts com a ~ ct·itablel:. el tussi es dels no~>­ tn•s dit'S. Jl t-m escoltat amh autèulica cldt•etacib ac¡ut•sla partitur·n per u CJllal'll' l d<' cor des rn dos únics pc•r·c) d t•nsos movimrnts, CJUl' intr qH·e ln nnrh precisió mjllüuèlr·icu i rnds el conj unl La Sa lle. Obr·a int'sper·ad n fïn s i tol t'O el ma teix compositor. mut-rà t•n t'I S l'll instnnl ( 1980) una inl1cxiú t·espcelc· dds seus ~l'an s espais dt·a mà tit•;; i vocal . na ' t'gada més s"ex ¡H· t·im t• nla uquí a mb t'I \·alot· d r l silc•twi cu n ~iclt' t"a l com UJ1a r·c>alitut positiva. És. docs. una pm·titllt'a hastida dc som. po!-iLius i dels ¡;eus t·espectius s ilc•ll(•i.s significants. T o nwm per aquesta ,;u a un llniVt'l'S que r ns Í's precisamenl molt ben conegut. no mt>n ys que c·l d t'l nost1·e Mompou. Estem da va nt d'una gemú'na " músicn t·allada" pr r· a t¡llu t·tet de con les. A d·iferèntür de r csmcnlnt l\1ompnu troba rem Pn No no , Í>H e lal·, una dirne ns i6 formal dd més alt úr terès i refet·ènt· ieR sec r·e tes tr HoJdc r·- ün. e). C.P. A diferèn cia del disc r eferencial de Nono. el present compacte pot c onsid e rar-se cxnt•tHJUt>nt com tma antologia prò¡Jiament <Üta del seu aulol', Bussottí, un allt'f' dels gt·ans contemporanis indíscutihles. Tres denses oh r es s' apilen en l'à lb um , sobrc~ to t pel que r·cspecta a la que encapçala el t-ítol, t Ul R ara Requiem, de nom ecruivoc p erquè no t'S tmcta de cap raresa sinó de l nom d ' un p e rsònat ge r·ec tnTen l en la mitologia pc t·sonal. de Bussotti. uua tal '·Rara' ·. El compositot· f.s una suggestiva m escla de U na producció tl ' at¡ ncsta nH•nu ex igeix 110 només Ltn comentul'i dt' la inlt'r·pretaeió cl' nquestn im ¡)Ol'lnnt formació perquè s'inlcb'l'tl també t'n uqucsla col·lerció de clàssics cic· I srgle '\. de l'edüo l'ial. na divul~ució to l a e lla mo lt ¡.,uhs tallc'ial DISCO S E 108 nrc¡;iHtr·n t l' ~rlu· il J e 1992, aqu<•lll progr·u ma m ostra la ruud ur csu ur·tísli<:a elf' Cant•ras, qui:' fa un esfot·ç de •·untcnció i ¡•vita aqudl èmfasi que, sovi nt, enfur·fq¡u t'ls seus r·¡•r·itnls i r;onr <·rt i!. Aqui'Rla sobr·i<•tut cxpn·ssiva . unida a la pr r·ÍI'!' t u co ns tnr cció d c h's fnl S!'Ai a Ja cul idcsa d ' umr vt•u d¡• per· si molt comunicativu aboca u nns rt•sultats molts sutisfac·toris. En algun cas aïllat , com l'¡)J·iu "O dolce mio ardor" del Paride ed Elena de Gluc·k, la interpretal'ió pot, rms i tol, semblar· una mica eusopidn. La mitja veu resulta gnrtíssima i és pult>sa umr inelinació sistemà tica n t•nfoscruir el color. Es tracta dc disset cançon s, la mnj ol'ia con <'gudes, que ja for·muven .IHII'l del seu r cp e t· tori , amb unes cruante!i que bi avarri...: en com a in corp or acions. Hi fi gu r·en d es del "Cià il solc del Gange" d 'Aicssandro carLatti fins al " PlaisiL· d ' amour" dc Mu r·tini, des del "Car·dcLUno" dc Mercuflao te fins a] " Ti 'oglio bene assai" d c Donizetti, d<·s tic La ' · Pi età Signot·e" tiP Fétis fin s a !'"Ombra mai fu' ' deL Serse dc Handt'l o ·'Lusc ia e h ' io pianga" dc Rinaldo . Els acompan yam ents orquestntls són sua us i en voltants, p er ò tendeixen a una certa 1tnifon nització . En algunes de lel:l cançons s ' ha respectat la vet·sió genuïna i , en altres, J'orquestru rió i el haix con tinu. han es tat retocats. e X.C.-D. n tUla col·lecció dc pre u assequibl e. DG n ·rup era I' cnl'PbriHtrame nt fet l'any ] 961 dc Iu cantata composta per Cad Orff soht·¡• la traducció dc HoldPdin dc la tragèdiu dr. Sòfocl<•s. La fideli tat ni tr.x t és absoluta, amb el cor· en la corm•sa de comrntar·iRta de J' acció. És una llàstima que no figuri el text. Drs de la seva p resentació l'any 1949, Antigonae va ronstitui.r una de les Ucgcll(lr~s del Festival de Sa lzbuq; i la força dmmàtica J e l'espectacle es tr·oba quasi integr·a al disc. Els "oslinatli '' obsessius, el " c·untu~o lïr·mus", la declamació , les " trcnodies" , els passatges " a cappciJa", uns plans sonor·s tan gegan tins com extàtics, la pal'(¡uedat i efi- E E ci! ciu d'una or·questnrc ro antic:onven cional (sis p ianos, contrabnix os, vent, p r r·r ussion s), r exaltació d1'l ritme (amb seqüències minimalistt>s) i de l'ex:prcssio nis rne . procedim ents tots típics d'Orff, oper·cn aquí en una conjunció pcr·fccta. La seva música velricuJa pedectame nt el "fatum" sofodià: l'oient es veu Literalment corprès pe1· tanta violència. Els personatge s són arquetípics i els cantants, sotmesos a un es exi gències quasi inhumanes , els alorb'llen una grau força tr·àgica. L'augusta lnge Bor·hk. mo lt b en t·eplicadu p er CIAuclia H cllmuun com la seva germana lsmene i les prestacion s d' Alexander (com a Creon) i de cantants tan veterans com Ülr l o Stolze (mera ve Uós) eleven cncar·a més la tempet·atut·a dramàtica ric l'obra. Dues hores i mitja do música ben servida pet· un bon em·egistrament eslcr·cofòn ic, que s'escolta com si fos una nl·lucinació . e X.C.-D. s tracta d ' una òpera hündeliana amb text anglès - uu cleta li que dóna caràc·Lcr-, sob r e les Meta.morf osis ri· Ovicli, esc l'i ta, p or iniciu ti va del composi tor, el 1740, quan la seva activitat cr·eadora ja s ' havia drcantatdecididu ment cap algènf'r!' de l'oratori. i que mai no fou r epr esentada e n vida del composito r, Rinó només inter·prcta da en forma concertant . P er a ixò, b~ podríem ronsid erat·-la co m un o r·a tot·i profà, el lfual, per ;;obr·e de la relativn complexita t de la tt·arna mitològica del Llibret, conté una certu rr ferència moruli tzant - la condemna de l'ambició dcsmesur·a da de Sernele-, al costat de ce1·tes aJ.Iusions polítiques, cmtcn cd ol·es les ci.t·clmlslàn cies de L'èp oca. Musicalme nt, ~s al nivell dc la mndur·csa hiindelianu , p er la 11Hlb'11ificència dels cor s, la ]) UÏxançad els recitatius acomp a n yats i la con cspondè ncia de I' clement sonor· amb les situacions dramàtiqu es, superior a ]a de la müjana dc les òperes italianes del compo- u sitot·, globalmen t m és covencionals ; un fet que no és obstacle pet·<¡ uè l'auditor ue tual pugui, també, escoltat·-la com a música pura dd màxim atJ·actiu. La pl'escnt versió, enregistrada el J 990, Tes pon al paradigma clàssic de l'estil hü ndclià típicamen t anglès, que equilibra llnn dimensió estilfs tica nronable amb una e loqüència de gr·a n plasticitat , que mai no dóna, però, laimpr<,ssi ó d'c•sUangtúnwnt, gràcies a la vitalitat i la fluïd esa genet·al dels «tempi», la t•o ncisió del fr·asseig i un baLan ç sa tis fa c tori d c Les sonoritats instru.mcn tals; en ¡·cstUlJ , una opció encar a vàlida, sohretot quun és t·ealitzada urnh la competència i La professiona lita t impccabl rs d el s in strum e ntis t es d c l 'E n gli sh Chambcr Ot·chestra. És obvi f)UC el punt à lgid d c l'in centiu , en una obra de les caractet'Ísti Y.ues d e Ja c¡ue ens ocupa rau en el t'!' pa rtim c n t voca I. En ac¡ uest cas, es tracta d 'un eqr.úp vc1·sàtil, Oexible, polivalent i homogeni, sense cap fissu1·u , on sobt·csurlt:n, de mamwa particular, Ja figura en alça d e Kuthleen Battle, la qual encnrna una Semcl<· de superior purn Au CKpl'C'SSiva i netedat vocal, la impecable i madura intel·li¡;ènc ia dc Marilyn Home i la noblesa de Sumuel Ru mcy, figurAs importants i estela r s clc les que 110 se separa qualitativament i f;mcionalm l"nt la r·t>s ta_de l'cq uip. e LI.M. de IV FESTIVAL INTERNACIONAL M u s D A / N C U T B A s A l a d'ANDORRA O e I R E V E L L A 1 993 - - - - - Dissab te 9- 2 l :30 h ORQUESTRA SIMFÒNICA DE RÚSSIA VE RO N IKA DUDA HOYA (DI R ECCIÓ) YUR l ROZUM (P I ANO) - D ivendres 15 , dissabte 16 - 21:30 h BALLET THÉATRE JOSEPH RU SSILLO CENTRE NATIONAL CHORÉGRAPHIQUE D E TOULOUSE-M I DI PY RÉNÉES - Dimarts 19 - 21:30 h SIMON ESTES- VERO N ICA SCULLY (BA I X BARÍTON) - (PIANO) D issabte 23 - 21:30 h ORQUESTRA D'AUVERGNE - J EAN-JA C Q UES KANTO ROW (SOLISTA I DIRECTO R) Di marts 26- 2 l :30 h MARIA JOÀO PIRES - ( PIANO) Divendres 29, dissabte 30 - 21:30 h BALLET DE JEN N IFER MULLER THE WORKS - Del 8 al 31 A CTIV ITATS COM PL EM E NT ÀRIE S FI RA-EXPOSICIÓ, CLASSES MAG i STRALS, CONFERÈNCIES, CINEMA, JORNADES DE DEBAT, PROJECCIONS DE VÍDEO- LÀSE R-DISC. - CENTRE DE CONGR ES SO S I EXPOSICIONS INFORMACIÓ ANDORRA Tels, 22 2 42 - 64 O 58 - 61 J 31 6 J 1 36- 20 2 14- 27 1 l7 VENDA 0'EI\'11tADES: Sindicat d'Iniciativa, tel 20 2 14 Caseta d'infom1aci6, tel. 27 1 17 INFORMACIÓ liARCELONA Tels. 200 06 55 - 200 07 87 VENDA D'ENTRADES: Oficina de curisme dcll'rlnc!pat d'Andorrn- el Marl~ Cub!, 159 Tels. 200 06 55 - 200 07 87 INFORMACIÓ PARÍS Tel. 42 61 50 55 VENDA D'ENTRADES: Office de tourisme dc la Principaucê d'Andorra- 26, Av. de l'Opérn Tel. 42 61 50 55 Per fi, com el primer dia e e e L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb-altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més stgnificatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats. I