Revista Musical Catalana. Núm. 115 Maig 1994
Editorial: 25 anys de Corals Juvenils de Catalunya / PANORAMA Ciència i Música: el cas de la tenora. David Puertas / Frank Zappa o la insostenible lleugeresa de la música. David Picó S. / El Liceu al Palau Sant Jordi. Pau Nadal / Mikrokosmos: Disbarats musicals. Pere Artís / Del seu affm. Sra. Victòria dels Àngels. Jaume Comellas / 25è aniversari de Corals Juvenils de Catalunya. RRMC / Gardiner i l'amor, al Palau. Xavier Casanovas-Danés / Filigranes de Montserrat Torrent. Xavier Casanovas-Danés / Excel·lent Marçal Cervera. Xavier Casanovas-Danés / TEMA Palestrina i Lassus / Palestrina o la música del cel. Joan Vives / Orlande de Lassus, el gran moment musical flamenc. Josep Prats / Palestrina, Lassus i el seu temps / MUSICALIA Serge Baudo. Pinzellades parisenques a l'OCB. Mònica Pagès Santacana / Catalunya Música proposa. Palestrina per Europa. Victòria Palma / Romeu i Julieta, o l'esclat de la maduresa de Prokofiev. Carles Lobo / Carl Orff, un compositor enigmàtic de l'Alemanya nazi. Carles Lobo / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
l Figures del Renaixement SERGI BAU DO Una batuta genuïnament VICTÒRIA DELS ÀNGELS, 50 ANYS DE PROFESSIÓ Orquestra Ciutat de Barcelona Maig 1994 MoZART, MAHLER, BRAHMS MENDEI.SSOHN: Som11i d'mta 11it d'estiu director EDl\toN Cor.OMER, director SAL\1\DOR MAs, director GARY BERTINI, MISHA DICHTER, piano sopra11o MA. JosÉ MARTos, sop1·ano MARTA A.."iGELAT, actiu PEP .ANTON MUÑOZ, actor PERE ANGI.As, actor ISABEL MoNAR, CORAL CÀitMINA Solistes de l'OCB al Saló de Cent trompeta trompeta DAVID PARKER, trompa R.ICARDO CASERO, tt·omb6 RAf:L GARCiA, tromb6 baix DotJGU.S PROSSER, VICENÇ ÜU\'ER, HEATHER BJXLER, l'lo/i l'iola VICENT ELI.F.<YIF.RS, tliolollcel SEON-HEE MYONG,pitmo jOSEPIU:O.."E FITZPATRICK, }INDRICH BARDON, violí }OZEF ToPORCER, t •iolí Eruc Koo:-.rrz, violt1 GHEORGHE Mol'ATU, t•ioloncel Ajuntament. .!e Barcelona amb el suport dc "' SUMARI t•evista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA TEMA MUSICALIA SCHERZANDO CONCURS DISCOS •• • •• •• •• •• •• •• •• •• • 2.5 anys de Corals )Lwenils de Cal!l/tm)'Ct Ci/>nl'ia i música: el cas de ht tenora per David Puertas /•'ran/,· Zappu o la ÍJtsostenible lleugeresa de la n11í.~ica per David Picó S• El Ut·t>u al Pafatt Sant )ordi per Pau Nadal Mil.·rokosmos: Disbarats musica($ per Pere Artís Del se11 affm.: Sra. Victòria del., Àngels per Jaume Comellas 25(> aniversari de Corals )twenils de Catalunya perRRMC Cr1rdiner i rumor. al Palau per Xavier Casanovas·Danés Filigranes de Montserrat Torrent perX. C.-D • Excel·len t l\1arçal Cervera perX.C.·D • Paft>strina i Lassus Palestrina o fa música del cel per Joan Vives Orlcmcle de Lassus, el gran moment musico{ jUttut•nc per Josep Prats Palestrirw, Las.,us i el seu temps Serge Baudo. Pinzellades parisem¡ue., a COCB per Mònica Pagès Santacana Ctttalunya Música proposa. Palestrína per Enropa per Victòria Palma Romeu i Julieta, o l'esclat de fa maduresa de Prolroflet• per Carles Lobo Cu.rl OrJJ: un compositor enigmàtic de litlcmauya nazi perC.L• per Cesc r de lo habitual. Ahora, con Iberia Hobby, lo tiene muy faci!. Pregunte en su Agencia de viajes ¡rr el programa Iberia Hdj)y con Munclicola-, seguro que encootrar;í un Iberia Holl>y ju'ito a su medida. Esca~se POR MENOS DEL PRECIO DE UN VUELO REGULAR, UN VIAJE COMPLETO HECHO ASU MEDIDA. ¡mERlA HOBBY se encarga de todo! Apanir de ahora, por menos del predo de un vuelo regular, Iberia Hobby le organiza unas escapadas hechas a su medída. ¡lncluyen todo lo que le apetece para huir de la rutina!: billete de ida y vuelta con lberia, los restaurantes, el hOtel, los museos, los especraculos, su deporte favorito ... Ylibertad para que usted pueda díseñar su Iberia Hobby como mas le apetezca. • Golf en la Costa del Sol • Todo Barcelona • Madrid y sus museos • Sevilla al completo • Paraíso Canario • Mallorca, tierra y mar • Buenos Aires, la América mas europea • Berlín, corazón de Europa • Viena, capital romintica • Münicb, el sabor de Alemania • San Joan, la estrella del Caribe • ~ueva York, capital del mundo. ......., ,.., IBERlA 1.618. . . . .. PEQUEÑOS VlA]ES DE PlACER1J EDITORIAL r uan la tarda del diumeng~ 5 d e juny ' acabi la interpretació de la cantata Fills del segle a la Sala Oval d el Palau acional de Montjuïc, alguna cosa gt·an 'h aurà esdevingut a la música d el país. Serà la conclusió del ac tes del25è aniver sari de Corals Juvenils de Catahmy a , que aplegarà 800 cantaires d ' arreu d e Catalunya a redós de l'esmentada obra confegida, en la part literària , p er Miquel Desclot i , en la musi cal, per Albert Guinovarl. Corals .Juvenils de Catalunya va néixer , doncs, fa un quart de segle com a fruit d ' una n ecessitat i d'una exigència irrenunciables . E s tractava de cohl·ir el pont que va del món coral infantil a l'adult. Aquestes dues parcel·les , per les seves característiques específiques han pogut tenir tma existèn cia fins a cert punt fluida o normalitzada. E s tracta de segments d'edats - amb Lot el qu e això comporta- molt definits en Lots els aspectes, fet que afavoreix el contex t de normalitat que acabem d 'exposar. Tanma teix , el món de l ' adolescència és molt més complicat i complex en tots els sentits. Hi ha una concreta indefinició en el pla físic i caracterial, un neguiteig sovint esterilitzador d 'energies en una època d e transició i de consolidació d e la personalitat. Tot això aprofundeix el risc de disper sió d 'energies, de r eaccions inesperades, no inesperables, i, en d efinitiva , de pèrdua dels fruits assolits en la fase infantil prèvia. El moviment Corals Juvenils d e Catalunya , per la seva pròpia naturalesa , s 'ha vist hnmergit en un món particularment difícil i dur, ple d' obst~­ cles d e diver sa índole, entre els quals cal situar també els es trictament musicals. I en aquest sentit cal citar, a tall d 'exemple b en signüï catiu, el fet de la dificultat d e trobar un r epertori adi ent a les característiques específiques d ' unes veus no formades i , al ma teix temps , amb un atractiu poètic i de contingut específic per als seus peculiars intèrprets. La tasca desen volupada p er aquest moviment al llarg dels seus vint-i-cinc anys d 'existèn cia, amb les seves trobades anuals i quinquennals, amb els seus tallers i amb tot el vast conjunt de treball desenvolupat, és r ealment meritòria . Hom ha treballat amb una d evoció i un lliurament extraordinaris, amb un sentit autèntic de servir la cultura musica] del país i d e crear les bases que ajudin a fer possible la contintütat, cada dia en un nivell més alt en el pla qualitatiu, del movhnen t coraJ català. Aques ta tasca ha estat desenrotllada , a més, d'tma faisó discreta i aliena a tota mena d 'escarafall espectacular, però al mateix temps amb una enorme efectivüat i conseqüència. P er això cal feliciLar tots els qui al llarg d ' aquest període històric tan significatiu han permès arrihar a un avui tan falaguer. Als dirigents , als directors d e corals, als p edagogs i , naturalment, als centenars de cantaires que han estat protagonistes de prhneríssima fila. Mentrestant, cal fer els millors vots per aquest concert del pròxim dia 5 d e juny, 1'èxit del qual està ja b en afermat a l ' avançada . 25 anys de Corals Juvenils de Catalunya PANORAMA Si hi ha un instrument emblemàtic en la cultura musical catalana, aquest és, sens dubte, la tenora. Des de fa més de 15 anys, i sota la direcció del doctor Joaquim Agulló, aquest instrumentés objecte dels estudis d'acústica que éluu a terme la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). Aquests treballs són molt a prop d'aconseguir un mòdel matemàtic que descriurà com ha de ser una tenora perfectament afinada i tímbricament més equilibrada que les actuals. Per altra ban- da( el professor de tenora del Conservatori Superior de l iceu de Barcelona, el mestre Jaume Vilà, col·laborador dels investigadors de la UPC, es mostra desencisat respecte de res pagues sortides professionals de qualitat que esperen als músics que toquen la tenora. la ciència aconseguirà una tenora capaç d'obrir un ventall de noves possibilitats[ però ara cal veure si hi haurà una evolució paral·le a en el terreny de la pràctica que en sàpiga treure el màxim profit. El Dr. loaqulm Agulló mostra alguns dels prototips de tenora construïts a partir dels estudis del laboratori. (Foto: David Pinyó) Ciència i música: el cas de la tenora per DAVID PUERTAS E I doctor J oa quim Agulló i Batlle. catedràtic de Mecànica d e l 'Escola T ècnica Superior d'Enginyers Indus trials de Barcelona, estudia l'acústica de l a tenor a des de l'any 1975. Actualment didgeix els estudis que es continuen realitzant al Laboratori cle Mecà nica i Vibroacús tica de la UPC sobr·c aquest instrument i asseg1u·a que la Sf'Va fita és redissenyar· una tenor· a en to normal: Redissenyar instruments és 6 2-16 quelcom modern, possible gràcies als avenços en els estudis de l'acústica a partir de la utilització d'ordinadors i altres mitjans d'investigació més objectius que l'antiga i simple intuïció. Posats a redissenyar, vam optar per fer-ho amb un instrument ben proper a nosaltres. La tenora actual té certes deficiències que la fan un instrument dur i poc agraït a l 'hora d e tocar i que cr eiem que són m illorable.s . A. més, el pas clelto brillant de les tenores clàssiques al to normal va perjudicar en certa ma ne ra el caràcter tímbric de l'instrument. És per això que vam optar perfer un prototipus en to normal. Com és sa but, moltes cobles acostmnen a tocar en un diapasó més agut al de la r esta de formacions musicals. Quan una cobla toca d ' aquesta maner·a , es diu que h o fa "en brillant' ' . L ·afinació internacional d el La 3 s'establ eix en 440Hz, mentre que el diapasó " brillant" està entre un quart de to i un semitò per sob1·e d 'a ques ta referència. Segons Jaume Vilà, professor de tenora del Conservatori Superio1· d e Música del Liceu., no hi ha cap raó qu.e obligui ning!Í a tocar en el diapasó brillant, mentre que hi ha motius prolL importants per fer-ho en normal. Hi hc1- moltes obres que requereixen l~ conjun- PANORAMA ció de la tenora amb d'altres instrwnents que 110 són els seus companys habituals a la cobla i. si tenim 1tt1 i11strument en brillant, ens ser<'t molt clificil afinar amb un clarinet, amb una marimba, amb unpia110 o fins i tot amb nna orquestra simfònica. Segons a lgu nes opinions, però, Ics cohlt>s q ue toqu en en brillant sonen am b mÍ's força i am b més ener gia, és a d ir, a mh més " tremper a" . G rà<:im; a ls cstndís t·ealitzats sohrc la tf• nont, s'h a pobru t cxpü ca r 1'1 pcn¡u(. rl'at¡uesta sensació i m ntisa •·-la . .Joac-tui m Agulló h o explica així: En els instruments ctfinats en brillant, el tudell -pe~·a quP subjecta la canya- és molt curt . .tlixò fa que el cònic de l'instrument comenci amb un canvi brnsc. cosa que fa més difícil la producció del so alhom que el fa més ric tímbricament i un xic més agressiu. Els instruments en normal tenen el tudell més llarg i. per tant, L'inici del cònic és més suau, per això l'emissió del so és més espontània i aquest resullCL menys agressiu. Per a J aume Vilà l' agressivita t no és una virtut: Di.r que el so més a.gressin té més " trempera" no em sembla gain> encertat. Tocar més fo rt i més agressiu no vol dir , ni molt menys, tocar millor. Una de les t·aons tic J oaquim AguJJó prt· in tert>ssar-sc per l'estudi dc la tenot·a df' del punt de vi ta científic - ja ttue d es del punt d e vista musü·al ja ho estava fent , t·ehent classes de Ricard Viladc, sau- ' a et· la falta de constr uctot·s dr l(•nore : Se mblava que queda ven moll pocs et rtesans fabricants de tenores, i era preocupant. Vaig arribeu· a. pensar que un elia s 'acaba ri en i ens quedaríem sense tenores, i per això calia fer-ne ww descripció acurada i científica , perquè no es perdés o quP.~ t instrument . Vam començar analitzcwt nota eL nota, el so i l'acústica de La tenora d'en .Jaume Vilà , ww Cat roí, vertadera St radiuarius de les tenores . E ls p rinw r ¡,; est u dis van culminar êun]) l'<'lahor·ació d'un programa informàtic pet· a(·ons('gu_ir c>l model de trnora ¡wrfl•t•tament ben El Dr. Agulló mostrant un dibuix informàtic d e l so de la tenora. (Foto: D. Pinyó) Els estudis sobre acústica de la tenora són molt ben acollits als congressos internacionals afinada. Aquest pt·ogt·anHl va ser presentat a diversos congrc•ssos internacionals d · a!'tÍstiea amb un èxit e~~raordinat·i: El nost re equip de recerca va adquirir wt g ran prestigi -continua t'I Dr. Agulló-. alhora que clonava (I conèixer els instrument s cat(llans de la cobla. D'un temps ençà és habitual que als congressos internaciOJwls craciíslica es compti amb els nostres estudis sobre Iu tenora. Aquest model Leòdc es va du t· a la pràctica amb la constrll cf·ió d ' un prototip . La tf'nor a moclc•l que es va aconseguir e t•a bc•n a finada, })et·ò les notes grrus n o tenien un timhre adequa t i en tocar-les en fo r t íssim "' ,·onc·a V<'n". Per al professo•· Agulló l'rnor \'a ser no estudiat· deLingudam<'nt t otes les parts de la tenora (c-anya . tudelL cos superior . cos in- ft't·iot· i eampana) i nomé fixarse t'n lc part · centt·als : Les propietats co m l'afinació , l 'estabilitat del so i l'espontaneïtat PI/("CLra no se sap ben bé d'on surten. El que volem és conèi..Yer la teoria física que hi ha al darrera p er/ol de snber què és allò que cliferPncia un i.nstrumenl bo cl 'zw de dolent. Tothom desitja w t model perfecte, però encara hi esIem en camí. Als constructors, el.s agrrtdctrirt tenir aqnest model a partir d el qual trebaUar : de la fll(lquillaltauri.(l de sortir una tenora que complís Les mides exactes d'aquest model i, a partir d 'aquí, cada constructor es preocup a riu de millorar-la amb qiiestions de mecanisme i amb retocs d'acabament. EJ que s· e t u dia al laborator i dc• la L'PC és . principalment, la eolumna d ·aire. ja que el problema mecànic és consider·at secundari o, s i més no. eamp d 'est udi del s con s t t·u c tors . Di ntre dels pr ojectes d'aques ts estudis, l'S p n'veu la possibiü tat d'adecruar l'iu s l n unent a les necessitats de cada instrumen tista j de cada situació, és a dir, aconseguit· ten on ·s pet· tocar en l ocals tancats, o f<' r un a xct·emia baríton ... , tots t'JH"ara p t·ojecte m olt llunyans. El que sí que es va aeonseguir va srr Ja coustr ucció d\rn cos uperior êtpJjc·ahJe a un ins LTLlment afinat 1:3 E:. ... .~ a ~= ;;¡ .11 5 7 217 PANORAMA t•n bl"illunl pcr·qu(· el resultat fos tc•tHH'a amb afinació normal. qu¡•¡,l <',pt•r·inwnt h a tingut un t'l'!Haltal n·la ti\ amc·nt ~ atisfacto­ ri , tal (' 0111 t•::o.. pliea Jaume Vilà : La reritat és que quant a afinació es t'O aconseguir l'objertiu , però la sonoritat va p e rdre un xic de qnafitat. El problema principal a l'hora de mi{{orrtr aquest ins1rum e n t és C071t a c onseg ui r oq ll f'.~ t a m illora sense perdre les r·a racterístiqnes que li són p ròpies: fo q ~t antit a t de so i el timbre . 1'ot aixii. a condició de mantenir tulfl m olt bona qualitat. Si aconseguim preser var aquestes cw·octeríst iques. aleshores ha u rem a van çat molt. Segons J oaquim Agull ó. en el primer prototip que es va construir, el problema va ser principalment la campOII(L. Jl ra ja hem aprof undit més tant en /"estudi de la canya com en el de la campana. El proper inMrum ent qu e fe m inclourà una campana fe ta d 'acord amb els resultats que estem obt enint , i tindrà presents algt~ns elem ents que en anteriors ocasions e.11s va n passar per alt. Estic segur que quan hi hagi al m ercat w w tenora de cost més úcúx que les actnuls i amb un mecanism e i unes prestacions m és ag raïdes , la gent tocarà més la tenora. Així i tot, aqu.ests estudis mai no han ting ut una finalitat comercial, ja que el mercat que crea wt iustrument com la tenora és més a viat reduït. La t'E'Cet·ca que e¡; d u u a terme a la P C s'~x pos a als congres o intrm ariona ls d" acústica que e C'E'lE'hrE'n ar reu del món i nn dels èxh s més impot' Lan ls assolits p els estudis sobr·e la tenor a va set· a les uní v<·r·sita ts americanes de Berkd t'y, lrvine i a la Sta te Univer sity dc Ca lifòrnia .l ' any 1987 . El p rol'l!Ssor· Agulló va presenta r·-hi les S<w c•s invr stigacions acompanyat de .J atune Vilà , que feia les d emostr·acions ínslnrmcn tals en d írerlr. També es va r.elcbrar un con cer t d ' orgn<' i tenora que va ser r·el>ut amb un en tusiasme rolllnd . Da va nt d ' aquell èxit , Jaume Vilà i J oaq uim Agu lló van intentar pr·omoure aquí. a Catau nu 8 2 UJ PANORAMA La tenora s'ha anat introduint en diversos terrenys musicals gràcies a l'interès d'alguns músics h wya, acp rcs l tipus dl:' c·onrcl'l. El fra cà s -ass%"U r·a Agull ó- va se r total. Ningú no ens va .fer cas. Vam proposar la convocatòria d 'un concurs de composició d'obres p er a tenora i orgue i f er un concert final amb les obres premiades. p erò ningú no en va voler ni sentir parla r. Aquests concerts que es fa n als pobles amb l 'o rg ue el e f" església , p odr ien gua nyar m oll inlrocluint -lti alguna p eça amb tenora. t1ra per a ra no hi ha cap org anisme que vulgui donar empenta a aquest proj ecte. A quell v iatge als EU.4 ua ser subvencionat, però des d 'aleshores no hem aconseguit cap suport p er par t de les instituciollS p er Jincw çar aquestes presentacions que són autèntiques ambaixades cultura/,~. Per la seva band a, J aume Vilà assegur a que, d'tm temps ençà , la tenor a es va introduin t a poc a poc en diferent ten ·cnys que fin s ara no li cr Pn d el tot ober ts, gr àcies a l ïnter è que demostt·cn algum; artiste pet· incloure-la en els se u s t r e ball s . co u \l a n l'l Camp. Lluís Llach . anti Al'isa. Joan M . Se n a t , l 'El è <'lt·ic a Dharma, La T t·inca, J. \1. Bard agí o els compositors de música publi cità r ia: Que la tenora té moltes possibilituts i una p e rsonalitut pròpia , és prou sabt.t t d e to t hom. N om és es trac ta d 'empastar-la wnb altres in.Hru m ents . Amb l 'orgue, ¡w r exem ple, empasta d 'una manera formidable. La idea úe J'er concerts de tenora i orgue, qne en realitat v a sorgir de l'enyorat mestre Enric Gispert, es pla ntejava a partir de la creació rle rep ertori original, j a e¡ u e fes transcripcions a partir d 'obres ja existents no són Diverses tesis doctorals de l'Escola Superior d'Enginyers Industrials han estudiat els instruments de cobla També al País Basc s'estudia en profunditat el txistu Material utilitzat per als estui.bre la tenora al Laboratori de Mecànica I Vibracions de la UPC. (Foto: D.P.) gaire atractives per a l 'intèrp ret i s 'entra e n una dinàmi ca de comparacions sempre odioses. El que es tractava era de presentar un treball nou i posar de manifest les possibilitats inèdites d 'aquest duo . Per aquesta raó. quan v am tornar clel.s E UA l'any 87. vaig intentar enredar alguns compositors perquè escriv issin alguna obra. Ningú no v a dir que no, p erò el cert és que a hores d 'ara només el compositor Joan Josep Blay ha escrit un Coralr·ccitatiu i fu ga p er a tenora i org ue. La inspiració no és una cosa que es pug ui forçar i , potser, el que cal és esperar . Com que tampoc no hi ha ha.gttt suport institucional p er a aquesta idea, ni tem sols intentar conjugar-la amb el cicle " Els Org ues de Cataluny a ", acabes cansant-te 'n i abandones el p rojecte. P e r a ls inves tigadors d e la UP C tr eballar sobr e la tenora n o ha estat una opció fàcll, j a q ue, a la ma teixa Univer sitat, aquests estudis iniciahnen t n o semp r e van ser ben entesos. Segon s el doctor Agulló, es tractava només d ' u n problema d e prej udicis: Dintre de l'Escola d 'Enginyers, f er recerca acústica no era tm tema gaire acceptat i ens v a costar f er entendre que no solament estudiàvem la tenora, sinó que la tenorct era el nostre cas d 'estudi en la recerca bà-sica d 'acústica que jèiem. Va caldre començar a donar p es acadèmic als estudis perquè els col·legues de la Universitat se 'ls comencessin a prendre seriosam ent. Per exemple, en certs ambients, si en lloc de dir que estudiem el.s f enòmens de la rolumna d 'aire dels instruments de vent diem que estudiem els f enòmens de le s "guia-ones", que és exactament el m ateix, et fan cas i s 'hi mostren molt més interessat,s . En els d arrer s any s aquests tt·eballs h an estat realitzats p er llicenciats q ue prepa ren el doctorat. Les tesis doctorals dels engi- nyer s indu strials Jonli Martínez (1988), Sal vador Cm·d ona (1981) i J oan Vivancos (1981) i de la Uicenciada en Física Anna Ba t'jau (1987) s'han fet aJ Lab or atori de Mecà nica i Vihroacústica d e la UP C i es r efer eixen a ls instruments catalans de la cobla: la tenora , el tible i el fl abiol : Els pro- f essors del Laboratori d 'Acústica donen suport a les tesis doctorals sobre aquest lema . La f eina de desenvolupar els models matemàtics, els experiments i. en ocasions, els prototipus suposct nwltes hores de dedicació i només es p ot f er amb la col·laboració de doctorant.s . Qnanl al flabiol va ser el Sr. Jordi l,eón, professor cl'uquest instrnme fll al Conservatori del U ccn cle B a rcelono , qui en s hi 'Va engresca ri el t re ball resultant va ser molt; p rofitós. Vam començar mesurant els seus flabiols i vam culminar amb un mode/ matemàtic teò ricament vàlid. Quan uam porUtr les mieles a w1 constructor, aquest te- nia unes eines tan tro~tades en Ull taller tan tronat, que no Li uo ser possible const ruir clos J7abiols iguals i ho va de ixar córrer . A finals del m es de j uliol l'S va celebn1r un Congt·és d ' Acústica Musical a la ciu ta t d ' Estocolm, consider ada el cent n~ eut·opeu d els estudis d ' a cúslir a, al qu a l van ser con vidats el Dt·. Agulló i el seu equ.ip . E n aq1wsta ocasió n o van portar cap mostt·a d ' estudis acústics aplicats a la t<'nora , p erò sí que es van tt·ob ar amb un fet importan t. Científics d('l País Basc van p t·csenta t· uns estu dis sobre el txistu a compan yats en els exemples musicals per u n Lxistulari. P e t· a J o aquim Agu ll ó aquest n ova ser el fet especia l: Ja sabíem qu e la Unive rsitat d el País Basc estava f ent estudis semblants als llOStres aplicall tlos al txistu . El que no ens p odíem imaginar és que allii reben per part clelgovern basc tot el snp ort institucional qu.e dema nen i m és . En aquest cong r·és es van presentar am b tots els mitjans imaginnbles . Tota la música que el txistular i int e rpre tava es t ava editada, i molt ben editada, en diferents llibres í mètodes d 'estudi del txist LL. A Catalunya enc a ra funcionem amb fotocòpies, o els PANORAMA PANORAMA 115 ;:¡ ...~ i· iii ~ ~ professo rs s 'han de pagar ells mateixos IPs edicions. óc conscient qu(• 110 és lícit comparar els instr11111ents IIIIISÍcals, però crec que tant en l'ii111bit musical com en el de l'acústica. els cie la cobla permeten molt més joc que el txistu , i les nostres institucions no se 11 'adonen. J aunw Vilà co nfirma q ue u Ca ta lun ya lt~s edicions Jds m i· tod cs d 't's lutli d e ls ins tru mcn t!l (•ntalun s - tibl e, Le non1 i 0 a hio l- 110 ('XÍRll'ÍXt' n O SÓn a cà rrc•c d l' l 'a ul o t·: Als m e11 s companys Fran cesc Elias , professor de tible, }orc/i León , professor de flabiol , i a mi mM eix, se'ns ha enca rrega t diverses vegades des de les institucio11 s i alllargdels darrers l S anys, la confecció de diverses progrnmes d'estudi dels instruments catalans d e la cobla en el si dels conservatoris i escoles de música . El principal p roblema que hem hag ut de trampejar ha estat sempre la mcmca de metodologia eclitacla . a excepció del Mèt()dc )Je r a te nora i tible de }. Coll qne, d 'altra bcmda, no respon massa et les necessitats a ctuals d 'estudi el 'aquests in st ruments. Aquesta man ca nça ha est at pal·liada, en part, g ràcies al nostrP treball cle recopila.ció i tra n scripció de llibres d'estudi procedents d 'altre:; instruments, a part d 'alg un treball original manuscrit i una edició impresa, en el cas delflabiol, costejada pel seu autor. Al marge que cap institució no ha tingut mai la iniciativa d'encarregar, ni a nosaltres ni a ningú, la confecció cle cap llibre d'e.~ tudis per a aquests instrwnents per ser publicat. també hem de lamentar que quan la iniciativa ha estat twstra. no hem rebut el suport espe1·at. P er a J oaquim Agulló, la manca d'aquest suport ins titucional pol ser J efiniliva per f er fracassa r el projecte de la U PC: Sense aquest suport servirà de ben poc tot el que estemfellt per millorar la tenora. El nostre és un estudi que no té sortida com.ercia l,perqu.è és evident que quan a conseg uim un model vàlid. les vendes de tenores no es dispararan espectacularment. Continuarà Jaume VIlà, al seu estudi de Barcelona. (Ff D.P.t essent un instrument minoritari. Per sortir del reducte on es I roben elj7abi,o l, el úble i la tenom , sobretot a nivell de mloració social, cal que estiguin ben r~finots, que tinguin ull mPcanisme còmode i que sig uin m és assequibles econòmicament . 1 és aquí 011 podem ajudar. Tot i els l .S anys de treball enlltsiasta és dijïcil seguir mantenint l'enlllsíame d e l'equip de recerca e n aquesta activitat si no es compta amb un mínim suport institucional. A tot ai'ò s 1ut d·afcgir que l a t e nont amb la qual treballaven al T.ahor·ator·i \' U ser robada deJ se u cstoig, co:.a que va suposar· LLU cop molt fo r·t per a la moral dels im'cstiganors: Actualment comprar una tenora nova val més de 280.000 pessetes,per això non 'hem comprada cap altra i ura treballPm amb els prototips. El lladre que se la va endur no sup el mal moral que ens va.fer. Jaume V il à h a pa ssu L bon a part d e Ja seva vida tn•hallant per a la te nora. ll u Loc·aL aqut'st instrumen t t'n tottipu ~ de for·rna - dons musicals, eles de l a cohla fin s a I' o rquestra simfònica pass ant per bandes i conjunts d e roc k. i en tot tipus dc música. Des que van comen~m· els estudis a l Laboratori de la UPC , ell n 'és el pl'inC'ipal col·lahorador i sempre està disposat a fer les proves q u e els inve;,tigador s li dt>manen. Assegm·u que d s treballs dïn ve Ligat:ió sobt·e la ten ora de Ja UPC S<'l'VI'ixen jJer tirar p e r· terra moltes de les manies dels cons tt·uetor o dels mateÍ."\:os músics : Els estudis científics sobre aquest instrument ens han ajudat et entendre el seu com portam ent aclÍstic. i d'aquesta manera , podem clonar explicacions més lògiqu es a certs problemes i certes manies i creences r¡ue els músics al llarg de la història han anot ocwmtlant sense saber ben bé el. perqnè. Des del Lnboratori cle Mecànica i Vib racions ens han donat l 'explicació cient(fica de molts d'aquests punts en què tra dicionalment s 'aplicaven Lwes solucions que la ciència lra demostrat que eren errònies o que ... poden ser millorades. Un deLs temes que més preocupa aquest instntmentista és elfutur professional, que espera els est.udiants de tenora. Els est11clis d 'aquest instrument, juntament amb el flabiol i el tible , v an accedir , d 'una manera força acciclentacla. a L'oficialitat fo u11 s anys g ràcies als molts esforços que hi van dedicar els m estres }ordí León (flabio l). Francesc Elies (tible) i el mateix .Jaume Vilcl. (tenora). que van rebre el suport cle l'alesh ores director del Cousert'Cltori del Liceu, Sr. Ricard Villanueva. Sembla qLLe amb /"entrada en v igor de la nova llei educativa que regula els estudis de 111 ús ica, aquesta oflcinlitat corre el p erill de perdre '.~. A{· tualmcnt els estudis de te nora es dPsenvo]upen en 8 cursos i .J aume Vi là assegura que , per loear en una cobla , n'hi ba prou dc ft'l'· n e 6: El nivell d 'exigència a mb tjuè es troben els instrumentistes a l'hora d'int erpretur el rep ertori propi de la cobla no es correspon amb el nivell en aquest moment en q11è s 'esul. a rnolt més superior exigit al conservatori. OP fet. això acostuma punt de crea rl 'Orques/ ra Nacioa ser així en tots els instruments nal de Cata lun ya i que es c/pstien general. però pel c¡ue feL a la nen tants mitjans econòmics per et la creació de teatres twcio11als i te11ora , l'll m és el 'ww ocasió m 'he trob01 en el cas d 'anar afer una "lliures" i a eixugar dPutes COll gravació amb aquest instrument trets per alg un altre teatre, a i, desp rés de preocupar-me p er més a més no es pug ui crear la tocar aquell¡m.ssatge ben afinat i Cobla Nacional cie Cntalunyo , a l correctament, se 111 'ha dema11at marge que pugui coexistir amb la que, $Í u.~ plau , desnjï n i vostè cpbla oficial d e la GPn eNrlitat. ruw mica , (/ll e si no no .sembla Es necessària llna cobla dedicau.na t.enorrt. Com s 'ha de pair, aida únicament i exclusivament rt, xò? Amb aq11est e:xemple i d 'alla músicct que ens és pròpia, amb proves d 'accés per a, ca ela lltL r}¡>/s tres que podrin explicar es veu molt clar que 110 11 'hi ha prou de seus compon ents i q11e exigeixi el fer est ur/is sobre la t enora per tal mà x im ni uell. Una cobla cl'a qne sigui més evolucionada, sinó qu~stes característic¡ues .sen 1i 1·ia que també cal11na conscie11ciació de punt cle mira per al.s e.s tu clicmts i per a la resta de coble.~. social qne apreng ni <t valorar Me ntrcRtant cl doctor J oaqu im ara, aquest i nst ru ment. Ara per de Ira l"exigència d e superació Agulló i el seu e quip ron tintu' n L·enir per part de l'estudiant maavançant en UllS estu dis e¡ u e p c r·teix. ja qne. profesmelran e n p oc temp:. te nit· d<•lïnit sionalment, ning ú no li clema11arà el un modcl mall'mutic Lo creació d'una dc tenot·a m olt cvoniue/I de petfecció Puu que li demanem a Cobla Nocional lucional. classe. On·iols, •·econ l'gut afavoriria lo co ns t ru cto r· d ' in sLes so r·tidt~s JH"ofess ionals prr· u un tr·umc nts l.ra dil'i oconsideració nor:u te dc estudiant na ls de Vi.l a n ova, de qualitativa mwaHial són mt~s av e r e U q u e a e¡ 1) t!S t CR inves liga(·ions n eses o, s) més no , poc lo nostra at r·aetivcA. Actnalcessi lt>n un <·quip in, mUSICO mentla sort ida prote rclisciplina ri pn fessional d 'un estuarribar n bon port: diant amb el Títol Sé perfectam e nt que, com que no hi ha ajudes ecoS uperior de T enora ala butxaca nòmiques per part de ning ú , es redueix a la d e formar part cl"algww d e les cobles-orquestres crear zm equip el 'in vestigació ford e prestig i exist ents a l nostre mat per un científic, un músic i Ull constructor no és, ara per ara, país. amb la qual cosa necessitapossible. Però mentre no es fcwi , rel Trauer après a tocar almenys clos instruments més que haurèt veig difícil posar en pritct ica un de compaginar amb la tenora. model matemàtic que només és lnduht ahle ment, encara q ue la v àlid sobre el paper. Jle col-labotenora conH•rw i u inLt·oclw r -se en rat ocasionalment amb els d el Laaltr·es t<·ncnys {Ilo Ju música o en boratori de Meccl.nica i Vibroa a ltt·es formacions instrumentals, cústica i sé els problem es que com els conjunts de ba ll , tan potenen per dur a, la pràctica els ten cials a partir dcls c·idrs 'rraseus experi.m ents. Act ualme nt, d.icionàrius, la <·obla contint'larà construeixo tenores ba.wcles en essent el seu prillt ipa l camp d 'acalgunes clacles que m 'h an passat ció. J aunH' Vilà és p a rtidari d c Ja els de la UPC, però encarnfalta lTca(·ió d ' una ('Ob la ins tit m·ional bastant camí per arribar a la perqul' no est igui s ubjec· tu a interesfecci!J. Crec que, bàsicament, és sos comer·eia ls i que t'xigcixi el una qüestió de p ressupost , ja que m àxim a Lo t s cJ ~ SPus co mpotots coincidim que calla creació nents: Em costa d'ente11dre que d 'aquest equip interdi$ciplinari. . _...j • lij: 3 PANORA MA Fra nkZ app a o la inso sten ible lleu ger esa de la mús ica per DAVID PICÓ S. F 115 rank Zappa va m .o rir el pa ssa t m es d e d t>sembre víctima d ' un càn ce r· d e pròs t ata. Tenia cinquanbr-dos anys . Zappa va ser un músic atípic. El seu entusia mc i la seva capacitat d ' innovació l'i van aparta t· d f' q u alsevol prejudici es tè tic . Això el va portar a introduir-sc igualment dins el món del rock i el de la música contemporània . La seva popularitat s'ernmarca' a en l' àmbit J el pop-rock, però gra n part de la seva obra només es p odia escoltar a les emissores d e mú ica clàssica. P erò si diem qut> Zappa va ser U_n músic atípic és p er·què, tot i scntir·-se un músic de rock, va criticar i caricaturitzar el món d el t·ock , la sev a manipulació i els seus este rf'otips. La seva música no pertan ~ i a a cap moda musical , ni tan sols a les modes marginals o contracultm·als. Zappa ft'ia la seva, i la indús tt·ia discogt·àfica mai n o 'a veur·e amb bons ulls un músic tan poc definit. El món del rock sempre ha deixat que els seus artistes se situïn musicalment allà on vulguin i fins i tot que pt·actiqWL1 les mescles d. estils més impen sables. E s pot ser una figura del pzwk, del tecno , del tecno-pzmk, del l>akallà o del tecno-jazz-sae danístic, tot és possible . P erò la indústria no admet aquells que no se situen. I Zappa et·a un d ' aquests. l'exiliat musical més famós i inquiet de la his toria del rock. Rock heterodo x Dues són les passions del Za ppa t·ocket· : el rhythm and blues i la guitarra elèctl"ica. Zap pa va er ur:t amant de Ja música n egra dels an ys cinquantu i dels seu s solos d c guitan·a. Això va fer que ben a\Íat es convet·tís en LUl virtuós d 'aquest ins trument. El seu d omini de la tècni ca del " wahwah ., només va set· s uperat p er Jimy Ht'ndrb:, un dels grans innovadors de la guitarra de tots els t emps . F ins i tot, p er la seva constant exp erimentaci ó, va editar twa ca ix a triple exelusivrunen t amJJ solos de guitarra. Zappa sabia qu e e l món del r ock e,·oluciona p oc i que és p l e de pt·ejudicis. Mesos a bans de la seva mot·t assen yala va a ques ts prejudi cis, e d eclara r: " Molts creuen (fli<' afegit·-li un sol acord a un blues és ampliat· horitzons i altres creu en que fer això és trair· el blues" . Conscient d ' aques t fet , Zappa - sol o amb el seu grup , The Motbe rs of lnvention- sempre v a combina r elements delt·ock amb altres <'lemen ts musicals. P erò , sobn:tot. Zappa va r·iure 's d els tòpics del pop i d 'ell ma teix com a figura del r ock. L ' a ny 1968 va parodia r el Sgt. Peppers's Lonely Hearts Club Band dels Beatles, amh el disc We're only init f or tlte money (Som aqtú només p et· din et·s) . Despt·és va contin uar am b treballs a' antguardistes fin ¡, t¡ue va publica r Crusing w ith Rubenancl)et s, una caricatur a del rock 'n roll dels anys cinqua nt a. En la dècada dels setanta ,.a pro d uü· n ou s grup s . v a compondre handel> ¡,onores i va fer gir·es per tot el món. I l'any 1982 va an·i])ar una altra fletx a irònica. el tema Va lley girl. E s tr ar t ava d·una p a t·ò d i a d eh duets d e Frank Sinatra (de moda ac tualm ent) amb la seva filla Nan cy . Zappa també cantava amb la seva filla. p et·ò amb l' ar·go t pt·opi d els j oves df' Califòr - nia , incomprensibl e p er a .la resta dc mortals . Zappa va contribmr com ningú a evitar allò que ell mateix havia advertit en moltes ocasions : " la manipulació de la indústria acabarà matant el rock" . Textos sarcàstics Les lletres cle Zappa són dures , provocatives i sarcàs tiques . Zappa era un home p1·ogressista que assenyalava i c1·iticava amb ironia ]a hipocr t>sia dc l' american wayofl~fe (estil de vida americà). L ' educa ció r epressi va , la corntpció, Ja falta de llibertat , els prejudicis establerts, els televangelistes, el r·ever end J t•ssc Jack son, els teòri cs d efe n sor·s de1s drets civils ... , tots són delatats i acusats amb un "hmuor punyent qu e r ecorda, de vegades, l'engi ny esmola t d e Gro uxo Marx. U na de les últimes lluítes dc Zappa va ser contra l'intent, liderat per· Tippet· Gore - esp osa de l ' actual vicf'-pt·esident d f'ls EUA- d e controla r «.> ls discos y posar- hi e tiqu e tes pe t· advertir d el seu contingut. Può Zappa va delatar qualsevol m ena de co nser va d oris me, fms i tot aq11cUque s'amaga va sota una aparença liber a l. Zappa va cdticar l't>squerra dogmàtica, certes aelitud s d e la c-omunitat gai , amb la cançó He's so gai (ell és tan gai) o la pa sivitat frívola d el mo vime nt hipp y . L 'a n y 74 Zappa desmentia el mite clel rock progr essis ta que aleshores triomfa va i denunciava la instnunentalització del pop-rock. A la seva cançó I'm t!te slime (sóc el fang), Zappa cantava provocativament: "sóc l' eina d el govern , j també de la inJústria , i estic destinat a dominar-v os ... Us fai g PANORAMA Frank Zappa, músic atiple, explorà el m6n del rock i el de la música contem· porània. (Foto: Ferran Sendra) cr eure q ue sóc d e.liciós amb les es tupides es que n s cli c . Sóc el fa ng qlll~ flu eix del vosLt·e televisor. M 'obeireu mentre jo u s condueixi, i me nj are n les deixalles que us tiri i fcu·eu a llò q ue us di. ,. gm ... Men tres tant, aquell a n y al s EUA les vendt>s d e d i cos pujaven fins a 1.550 bilions d<' dòlars. 112 més qut' l 'a n y antc t·ior. La indústria d e l t·ock e t·a <'1 n egoci número u. .Zappa i la música clàssica Quan Zappa va mo•·ir, acabava de compondn· una òpeea que s'havia d'es tren ar a Viena. No era una òpe1·u c·o n vtmcional. La música eslavu esct·ita pet· o rdinador i d s re citatius e r·e n padats . La seva af<'<" ció JJt'r l a m6 si ca rlàssi c a , p e r ò. ven i a d e molt lluny. Zappa es t av~1 tan apassionat pel rhythm and blues com per l a músi ca contem pot·ània. L si Ja primera va influir clarament la seva obra, la segona Lamh(•. Als qui:Qze anys Zappa va escoltar I onització, d 'Edga r Va•·l-se . Aquella o])l·a e l va impac·lal' tant. que va passar-se selmarws intentant parlar amb Vat·èse per telèfon , fins que l1 o va ac·onst'guir. P er això. p] s t'u pt-ime r dist . FreakAut , t>stà clat·am<'nt innuïl per r esperit d elmú ic fran c~s . A partir d'aquell m o me nt , la relació de Zappa amb d m ó n dc la músi ca clàssica no es va atur a r. I no es tracta d'una n •lac·ió p erifèrica i ocasiona l. tol a] t·ontrari, l'obra " clàssica " de Zappa és extensa i r ecowJguda. E nt•·c les seves obres d est aca l'òpe nt cinematogràfica 200 Mot els, interpre tada p er la Roya l P hHhurmoui.c Orch estr·a , i l es seves variades obre s s imfòn iqu e s, interpretades i enr~·bris tr·ad<·s JH'l' la London Sympho n y Orelwstra , dirigida p er Kent Nagano. L 'ob ra clàssic a d e Zappa és d'un llengu atge abs olutam e nt l'On l t•rn p ontni i . com eu t•l seu \ t'!-:mntrock. burlesc. Un exemple: la peça s imfònica d e fina ls clí'l!. st•h.anta Bog us Pomp. inc·lo:.a an ) s d C's]Jt·és al film 200 Motels, és n na paròdia t'aricatur·rsca de les bandes sono•·es i t>ls seus artificis ma nieristes . U mt ob •·a plena d~· xaranga i sen timentalisme· Pdultoral definida com scary m11sic (mír siC'a esp a n tad is a ) . A més, or igina lment pe r tan r a un psicod n1ma musical basa t en la ine upaciLat del vioJiuis ta principal d ' un a orques tra d e ft-r un solo c·o•·•·cJcla nwnl. Elmom{'nt m ~s àlgid d e la seva {'<II'J't't'a clàssica va ser cruan Pie r•·c Boul<'z li va dirigir tres obres e n un con cert que, pos ter·io t·ment , va ser catalogat com el fe t mus ic al fran cès m és important cie l'any . T ot i crue . potser , són mfs p opu lars les seves adaplac·ions pe r 01·dinado r· d e le o bres d ' un músic ita lià con te mporani dc Mozart. Un mús ic anomenat. c uriosament. Fra ncesco Zappa. La st'VU daJTf'ra il·lusió e r a cTea •· una Orquestra d el Món , un foeus cultut·al inte•·disciplina•·i s imila r· a la Bauh aus alemanya. Per ò això n o es va arribar a r ealitzar. L' olll'a de Zappa. viva i morda(' , és capaç d ' impactae a qLwlls que esti men La música sense p •·cj udieis. U na o bra crue pot fra pat· ig ualme nt els amants del roc k C'om t'ls d e la música clàssica. Fa poc, el clire<'tor d'orquestra Zuhin Me tha va cleclar·ar: "Zappa (•s un d els músic de roc k que pa d en el me u propi idioma··. I cruïn és aquest idioma? L'idioma u ni' e •·sa l de la ceeativitat. la inten i Lat i r ot·iginalitat. P er això la seva obt·a no es p ot catalogar. i aquest é ·. p•·ecisament, el sec•·el cir la insos te nible lleu geresa d e la músif·a d e Frauk Zappa. 115 Fonts consultades: -tli.~toria del roc/.-. "El Pa,í s''. - Tu música. ··El Per;ódi co' '. -1/í.~toritl de la m1í.~icft rocl.:, de .J onü Sierr·a i FuiJI'a. - La poesía del roc/,·. Etlüol'ial Litor·a l. -.\rlic·lr, clc•l, di ari~: ··.\\ui ". "El P er·iótlil'o" i "El Paí•". ~obre Zappa. 13 253 PANORAMA El Liceu al Palau Sant Jordi per PAU NADAL D 115 14 25 t csp t·Í's dl• l'incendi del3l dq~t'nc·t· , du es for e n lc·s uelivilals qtu: van dur l'I Liceu cspPc·ial tiPI Palau ben tJ marc ant Jordi. Un lnthllat C'\lraot·dinari o d 'emcrgi'-nc·ia. quan Ba t-e elona és òrfena rlt• la se' a gnw sala opc·rís tica, i que causà t•t•t·tes incomoditats a l públic , la maj o r·ia del qual no It-s tingué molt en compte , com aprova d ' amot· al Liceu i rom a suport a la seva r econstrucció. La primet'a d ' aqnt·Htcs ducs activitats fou.l'l4 de març. l' audició, en ÍOI'lliU de C'OIH'I'I'l. de)' òpe t·a de Giacomo Puc·t·ini Turandot. dc la qual s Ï1a' it'n dc donar nou t·epresentacions a la tempot·ada del teatrc. 1 s'ha d 'a nar ràpid a dit· que c i ¡Jl'inwr triomfador fou el públic, qtw aeudí com una pinya, esr·oltà amh mc's silenci que mai i participà amb t'ntusiasme e n la vet llada. lli havia gait·ebé tots els abonats i a llò, r·ealme nt. semblava el Lice u. fins i tot amb els mateixos acomodadors . Malgrat tots f'ls inconve nients que un recinte com e l unt Jol'di pot presentar davant l ' audi c ió normaJ d'una òpcnt, s' lla dt' dir qut> els problemrs f01·rn molt h e n r esolts : l' esce nari e s tava molt bt'n parat i. sobt·Not , la difíc il qüestió de la manipulaeió a<·ústica va fnn cionm· molt millot· del que hom espera\ a. Turanclot, el tcslamc·nt pm·cinià, la "gran Òpent" de Puccini, amb tota la seva espectacularitat, el seu liris nw i tamhf, ¿,per què no? , el sen exotism e, fou una obra que, malgrat la lWV a teall·alitat. resttltà molL b{· cn versió de concert. La Ye t·sió fou t'xcel· lent i tt'as puà quelcom que no és fre qüent: allò. tot plegat , <'ra un a c- te d e scrH·i i d'arnot·. R esponsable pt·incip;d d'aques t grau encert, Puolu Olmi. el qual. amb la seva dit'('I'I'ÍÓ , propicià una ve•·s ió tc•ntHI, c·x¡n·t·ssiva i de gt·an qualitatmnsic·al. L' onruestra i e l cor, molt ovacionats p el píthlic, ho ft'ren millor que mai , aml1 qualitat, conjunc ió , flexibilitat i pode l' t' '\¡JI't'"&ill. En e l repat·timt'nl. Eva Mat·ton fou una T urandot dïmpacte. malgrat que el seu ins h'ument va aparèi~t' r un xie deteriorat; anà a més Jurant Lola l'audició i e l SE'll tnillo•· moHwnt , amb lliuramen l gcnet·ó~ i gran expressivitat. fou e n e l duo d e l'ac te tercet·. Verónit·a Vill a tToel féu ru1a Lin exemplat· c•n c•l timbre. Ja musicalitat i l'C':.Lil , mentre que Giuseppc Giacomini fou un Calaf de veu gran i dramàtica, fra seig incisiu i suficiènl'iu t•s¡H·c·tae ular e n el regisLr·¡· agut. Tots t'ls altres pct'SOnatges l'orc•n c·antants i interpn'tats de forma <'Splèndida , des flel sòlid Pingdt• ''-olfgangRauc h i el magtúfïc TinHII' de S tefanoPalatchi. fin s al pl'Íncep dc P è rsia. d ' Ignacio Giner·. tot passant pe r A nto ni Co ma¡,, Josep Ruiz, AJfL'e do H c•ilbron i Fernando BP- laza. Les millors veus del món La srgona aeli\ i tat liceística al Palau ant Jol'Cii fou la gala prorccon ~ tt·uc•(· ió. dt'nominada. st'nsc una pct·tine nça total, Les millors veus del món. Acrues ta gala, promoguda p e l Canal Liceu de TV3 i TVE , tingué un caràcter extr aordinari i, altrament del que :nu·rcí amh Turandot , va n éixc •· atTan de l'incendi. La V<'lllada fou dc molta durada. quatre h orc~ llargut>s. i bi va have r· molts moments de gr·an e moció: una e moció que com en çà en el fet dc l' ofpt·iment de tantes figun•s importants de la lírica pe•· conLt·ihuit· amb genm·ositat a la t·econstru cció del Liceu . A4uesta durada i Iu lransmissió pet· te levi sió , imposa r en, però , un ritnw qu e no c·t·a <>I normal en un conret·t i l'I f)Lthli<' t'S va veu r e tallat t'n mo lts moments en les seves reaceions. L'or·ques tra féu una lasl'a bilcrilïcada i de gran pt·ofessionalilat , dit·igida pel' Joan Albert Amat·gós (au to1· també de l'himne Reconstruïm el Liceu ), José Co lludo. García Navat·t·o , Uwe J\1und i Paolo Olmi, mentre el cor·, el director del qual és Andrés ~Ja spero, ofcri , sota la dit'eteió d'U we )[und. intcrpt·ctaciom. molt brillants de fr·agmenls de ll Trouatore, Faust. Nalmc(·o i I.AL Trauiata, a més d 'intl'r·venr.inns e n albrunes àries . Els cantants qne pn' ngtwr·e n pat·t 1'11 aquesta gala, amb un n·¡wr·tori dt'Clicat amiJ prefe r·l-ncia a l' òpera italiana i a l gu n a dc franc·t'sa, foren , p c1· ol'Circ d ' inten c nció: EYa Mat·ton (que c·antà amh passió un ft·agment de Manon l"'escaut), Paata Btu·rhuladzP ( rottmd i amb veu c•xtraordinàt·ia a Attila), María Ba yo (tlt•li<·ios a i de gran musiealilnl a ll barbiere di Siviglia), Pi c· ro Cappuccilli ( una mica l'ombra d'c•Umate ix a aburco), Fiol'(~ n ­ za Cos~ollo (amb el te mp<'ranwnt i el lliur-ame nt de sempre a Aclriana L,ecou ureur), Ivo Vinc·o (molt bí· dc línia i estil a Simon Boccan egra). Dabnau Gonzalez (valent i h•·illunl a Rigoletto), Apt·iln MiIlo (w u de gran b ellesa i l'o •·t lt!mpcramcnt a Mefistofele) , Cwyneth Joncs (e n cant m(~s qu e sulïeient en la difícil Turandot), .Jaume At·agall (esplèndid <'11 el duo dc Cavalleria rusticana i cn Matlitwta ), Carme H c t·nandC':r. ( una t·espos ta m és que hom• al ) :t PANORAMA En la mort d'Aureli Vila, # veritable perF.TAVERNA·BECH P A dalt, vista general del Palau Sant Jordi, ple de gom a gom I que s'ha revelat com un bon substitut provisional del Liceu, el dia de la gala l.es mlllo,.. veus del món. A baix, moment final de la gala on tots els cantants entonaren l'himne Reconstruïm el Liceu. (Fotos d'Antoni Bofill) ) l e '• ~I • un mUSIC TLU·iddn dc Jaume Ar·agall), Vieenç Sa•·dinct·o (magnüic de veu i d'es til a Un ballo itt maschera), Victò•·ia dels Àngels (s u per· classe a Carm.en i també exquisida en El cant dels ocells), Vcrónica Villarrod (veu p•·cciosa i molt pucc·inian ~• a La. Boltème), Alfr·edo KranF! (nwstrc, com semp•·c, en Romeo et ]nliette i espectacular en La tabernera del puerto), Joan Pons (veu més que important i gnm autoritat en Rigoletto i Andrea Chénier), MontsetTat Caball~ (un retrobament emo- cionant amb la seva mi•·aculosa Norma i entranyahl<' en L 'emigrant), Rockwell Blake (més fàcil i brillant que mai en T,a.fille du régiment), Enl"ic· Serra (del tot encertat en 1l barbiere di Siviglia), Eduard Giménez (cxp•·cssiu i refinat en Rosó) , i Frc'd<'rica von Stade (amh una gr àeia natut·ali exqtú sida en La Grande Duchesse de Gerol.stein). En r esum, vint-i-un grans can t ons i amics del Liceu, eu una col ·1aboració generosa i emocion a nt t'n favor de la reconstrucció dd teatJ"t'. otst'r pt'r al gran públic el nom d'Aureli Viln no tind1·à una signillcàció es pec ial, Lanmnl<'ix , pet· a tols a quells que seguf'Lxen amb veritubl<' interès i àdJJUc pnt·ticipen <'n l'uctivitnl musical a casa nostt·u, la not.ída del t•·aspàs d"Alll·cli Vila, eh; afe el a ni ]JroftUldament, ja qu t' la twva desaparició produeix tm buit molt difícil d 't'mplenat·. C<•rtament, Aureli Vila et·a un at·t is ta en el sentit més ampli de l a paraula i un ve•·itable enam01·at dt> la mÍisirn. la qual servia amb unes facultat s t>xtraordinàries. Com a violista dest acava per la noble i bdla qualitat del so, les seves inte¡·p r etaeions amh la tenora excel·lien pt>•· l'emotivitat i com a sa.xofonjsta de jazz era b•·illant i imaginatiu. Pet· nl¡uestt>s virtuts i pet· la seva inqüestionable p rofessionalitat , Aureli ViIu !l'h avia convertit en un puntal imprescindible , ja fos tocant o bé dit·igint conjunts com ht Cobla Ciutul d~ Bru·celona -un tema en t'I qual lt•s nostres nutorilats municipals lwn fet 1111 tt·isl paper-, par·ticipant tam bé en em·egistraments discogt·àfics dc cantants per·tanyents a la n ova cançó o intervenint en conce•·ts dl:' jazz i de música clàssica. Activitats totes elles en les quals Aur·eli ViJa partieipava amb aquella stmzillesa, emoció i alegria de vim·e pr·òpia dels grans utistes, com Told1·à i Massià, els seus mestres a] Conservatori Superior Municipal. I , com eUs, treballà per l'enaltiment de la música catalana, ja sigui en el vessant pedagògic com a catedràtic de viola al Conservator·i Super·ior del Li<'eu i en cliversos cursos de car·ñcLer iuternacional, mentre que c·om a intèqn·et va col· laborar amb les orc.¡uestt·es Ciutat de Bur·cclona, Simftmi<:a del Gt·a n 'f ea tre del J.-iceu i Soli.ates de Ca t a lunya, d estacan t igua hnenl la srvn col·laborar i6 en nomb1·oses agrupacions cambr·ístiqnes, entre ellt's el Quartet Sonor. l gualmeut la seva pr·ofunda vocació mnsit"all'havia portat a creat· una ro nsiderable llista de composicions i a n ·anjaments de notable personalitat. PANORAMA López Cobos i I'Orfeón Donostiarra al Festival Castell de Peralada MIKROKOSMOS Disbarats musicals Fo quatre anys fou reportada en aquesta columna uno selecció de res· postes d'alumnes o qüestionaris d'exà· mens, en lo temàtica específicament musical (RMC núm. 65, març 1990). En qui subscriu, o lo rialla franco susci· toda per les moltes animalades publicades ol volum d'on eren extretes les mostres transcrites -fruit de lo inventiva dels examinands-, seguí un rictus amarg en considerar el panorama dis· cent que aquelles rucades delataven. Aro em trobo amb un cos semblant, però més greu. Perquè les bestieses contingudes en el llibre que tinc o les mons no s6n els apunts mol presos d'un alumne, sinó que formen port del ma· nuoI emprat per un professor per o les classes de cant coral d'un centre docent que ostento el quoliRcotiu de "Supe· rior". Els estalviaré lo prolixitat de cito· cions; però sí que em permetré lo trons· cripció d'algunes mostres, perquè ve· gin nns o quin punt pot arribar lo inconsciència; sobretot, si hom té en compte que, ols mots introductoris, hi és dit que aquest tractat té com o Fina/itot la preparació dels futurs cantants o coristes per poder interpretar peces de tot tipus. Abans, però, em col advertir que, formalment, el manual en qüestió és un caos gramatical, morfològicament i sintàcticament. Els fragments que re· produeixo literalment -i que, per expií· cits, renuncio o comentar- pertanyen o lo primero port de l'obro, lo port teòri· ca, amb omissió expresso dels de caire técnic: QUARTET. Es el grup més reduït de con/ants, quatre, o on cada un dels components interpreta una "veu". TE· NOR I, TENOR 11, BAR/TON i BAIX {normalment són can/ants professio· nais). OCTET. Conegut a Espanya per OCHOTE, és la duplicació del QUAR· TET. ORFEO. A partir de setanta cantants ja es pol c9nsiderar com una GRAN FORMACIOCORALóORFEO, senti/li· mitat el nombre de cantants, però nor· ma/ment eslàn formats per uns cent. També és MIXTA. ESTIL. En la música es troben dife· rents contextes per designar la paraula ESTIL, entre les més importants podem definir: ESTIL ETNIC: nacional ió regional; ESTIL DEL OEST/ DE L'ANIMA: sacre, profà, de càmara, concert, lea/re, dansa, etc. (... ) No segueixo, perquè no tinc més espai. Abans he parlat d'inconsciència. I preciso que, tant com de lo de l'autor, col fer esment de lo de gui s'avingué o editor el volum i de la de qui li atorgà validesa acadèmica ... No, no és pas així com pujarà el ni· vell dels alumnes de les classes de cant coral. Pere Artís L a presència dl.'l tlir·t·ctor· J.os(rs Lópt•z Cobol> ui c·apdavant de l' Orques tra dc Cambra dt- Luu~ana, de la qual és titular; ra('lllUI'iÓ tfohle de rOrfc·ón Oonostitll'r·a. intl·rprcl de Ja Novena d<' Bcet hovl'n; I'cstr·emt de l'òper a 8abel46. dc .. 1tvi•••· Montsalvatge; les rcpt·cs<•ntacionH de l'òper a 11 turco in halia, umh lll11'(~par­ timent de luxf'; i lrs uctu:IC'ions de Ju Compai'íía Naeioual dc· Dunza , IJUt' dirigeix Nacho Ouuto, i d.-I Bull1•t 'acional d'Ukmïna Virsl<i, són ds esdeveniments dt•stul·uts d1•lu JWÒxima tdició del Fe~tival lntt·t'IHH'ionul de Música CastdJ dc Pt·rnlada , IJHI' tindr·à lloc del 23 dr juliol ul 2 1 d'agost. L' ofer1a d'en~uan), ara"' ançutla i pendent de Sl.'r complt•tada rn alguna manifestat•ió e ncan.1 ;,cn;,r eunfït·mar, es mou en l'I gtrat·ismc h<lhitual de les 14-16 scssion:. i també nmh un pressupost srmblant al dc l"l'didó antel'ior. tJna vegada més r òpcr·a hi juga un pa pet· destacat, s i¡,rnilïeat per· I't•stt't'na de l'es mentada obnr dc Montsu lvatge, composta l' any 1960, i per· la doble reprcsentaeió dc Iu rossiniana turco in Itàlia. Babel 46 {•s Ullll obt·a sin¡,ru1at·, cantarla en vuit idiomes fent ai..xí referència 11l ~~·u s ignificatiu títol. Complarà amh el s nporl orqucstt·al dr I"Orqut•stra clt• Caduqués, novament conslituïcla l'Om a titular del Festival. i les ' eu& dl' J ost•p Ruiz. Rosa Mateu , .Jo;,ep Fal'r(•. Fr·ancesc Bas, Cot; Cusanovas. l(tria Canals, )Jcn·r OhiuiR. J U\ il'r ~fendoza i Ja,ier Comon•r·a. i la direcció escf-nira rle Joan \nton únch ez. Pel que fa a fl turco in /tolia. aque La comptarà amb un r·rpa rtiment dc gran nh eU. inlt'grat per H'U~ tan prestigioses com Ics dr llork"<·ll Blake, S imone Alairno, Car·los Cbausson, S umj Jo i lñaki Frt•sún, amb dir·errió musical dc Giuliann CareUa i muntatge cie Mario GHs. Es tracta de la pr·oduel'ió IJIH' t'S va of't·rh· fa uns deu anys al Teatre Crec i que va ser· molt cclebradu. La pr·esència d~ Lóp('z Cobos t(· un concret car·àrtct· d'csdt•vcnillu.• nt, atès el fet que porta ja for~·u ¡myssense a('tuar a lot l'Es tat. Al davant dt· rOrques tt·a dc Camlll'a dc· Lausuuu , oft:t·irà dos conce r·ts. El pt·inwr, t'I dia 18 d'agost, amb la sopt·ano Mat'Ïa Bayo i un pro~'t'ama intcgr·at per obres dc Haydn. llündl'l. l\1ozm·t i n l esús López Cobos Beethoven. EJ segon se celebrarà l'endemà amb l'actuació solista drl violoncel·lis la Antonio Meneses i un pt·ogr·ama integrat per obres dc Sc·hubert. Balada i Saint Saens. P er la seva part. l'Orfeón Oonostian·a ser·à el protagonista destacat d"una Yersió cle la Novena dr Beethoven que por ser important. Serà e120 d'agost i comptarà amb la pat·ticipaeió dc l'Orques tra Simfònica dc Tenerife dirigida per Víctor· Poblo Pf.rcz i les veus solistes d'Innnu E gido, Lola Cusar·iego, Francesc Garr·igosa i Peter Rose. Uo dia abans, el matt>ix Orfeón Donostiarra ofel'ir·à un concert gratuït a l'església parroquial tll' Sant Marti dc Pet·alacla. Un altre esdeveniment important sedi l'actuació de les get·mancs Kutia i Mat·it>llt- Laheque, un dels duos cie piano més prestigiosos del momrnt i que portl.'n ja un cert temps absent~ de les pt·ogramacions de casa nostn1. Després d'w1a primera par·t amb un ¡n·ogr·ama convencional. a la >'t'gona interpretaran un reprrtori moll ob(•t·t en t'I pla estilístic. L 'artuació de la Compañía aeiooal de Danza atorga un rcUeu cspt•dal a l'apartat del ballet. La ronnaurho rió que lidera el ,·alcncià Duato ba assolit un considci'Uh!e prestigi rn Pis darrers temps, que u·enca d'urrues ta manera una llar·ga Lrujectòria ÍlTegular·. El pro¡,'l·anut que oferirà acaba amb la cor·cogt·afia de la cone¡,'ltda obra dc Maria dí'l Mur Bonet, Arenal, que l'camcntadn l~Oinpanyia ha escampat ¡u·n•u. Queda per confirmar el concct·t inuugur·al que ha df' tenir· Uor· el dia 23 de juliol, mentre s'alhiru la vossibilital d'ofel'ir l'any vincnl una temporada l'slival d'òpera en col·lahora(·ió amb el Gran Teatr·c del Liceu. • PANORAMA Bones critiques en la recent gira de l'OCS VI result(ll lw Pstal molt positiu. ~ Ws nivells de qualitat han estat refrendats p er In respos/(L que ha obtingut /"Orques/ ra. Amb aquestes Quadres cl'ww exposició. dt• \lu~­ i Chloé-2a suite-. de Ra,el; la Sim fonia a Gran Orquestra. d 'Aniaga; la Simfonia núm.9. op. 95, de Dvorak; Trencadís. dr Joan Guinjoan: i sorgski. Edmon ColomPt' ha p,..tat t•l dit·ector de la bri ra i hi han actuat l'Unt a ,;olisLI'S la mrzzo-sopt·anu \ l lllttbCtTat Ylat·torcll i ri pianista Jo~>~'JI Colum. S'han dl' d{'s tacat· Ics e'el'l·lc•nt¡, cTítiques q·ue han Li n~utc•ls cunc·pr·ts <I la premsa aut(wtona. Fn ut;.; dc• Iu tuateixa orqucs tru lwn manifc•stut <¡tu• l'èxit tic la gira ha s u¡¡osutc• l !lf'll r·t·c·unci.xcmcnt tu·tístie a nivc·ll t'III'O IH'II. Tumhé han destacat ell' nturu•t·u mo lt especial la pe rf{'c·ta o r gnni tzud6 am h què s'ha desenvolupat la ~int (d.-121-1 de febt·er al 18 dr ma t·ç-) i l'f'x<·PI·IPnt convivència que hi ha hugutc·nlrc• t'f¡; 102 músics i l'<·quip ti\cnir i hunul dt· Ja formarió, aspct'li'S fJIU' han tft•f110btt·at una gran p r ofp;.;;.;ionalitnt. Pel que fa a git·rs futur·r;.; , aqup¡,tc•s set·an. a pat·Lir d'ara , c stablcrtc•N pd nou Consorci cutt·r l'Ajunlamc·nt i Iu Generalitat, que gr!.tionar·à l' Orques tra i I'AuditiJI'Ï cic• Ban·t•lnna. Si més no. hi ha la volnntul dt• nHtntt•rlit· el criteri dl' t·ealitzat· una git·a unual (l'any passat hi fta,ia unu b>'Íru pn·vista a rlifeL·cntb paï~os de Sud-ami\rica però no va podct· f1•r·-se). utnh In possibilitat d'anm· a ft ttlia i tot'l1tll' ui Japó en un fu t u r· no ~ait·c llunyit. • Manel Camp i Küflus a Buenos Ah·es Congrés de Música i Espiritualitat JHtraule~ dt• l' nsM'S!>Or de música dc 1' ,\r-t•a dP Cultunr dt' I'AjunUtmt'ot dc BarTciiJna, Mit¡uel Bada!. es po¡J¡•n t'l'sumir eh; fruit¡., de la gint que l'On¡urstnt Ciutat dt~ Blll'f'clona ha fet a difrn·n ts dulats d'Alemanya i Su'issa, i a Viena, t'I passat mes dc tmtt·<·· L'OCB lta ofc•t·t15 c·otlr«'t'ls en .J4.ciu tats (9a Suïil~ll, 5 n i\le uwnya i l !l Viena}. Eutrr 18.000i l9.000espcctadot·s, que han s uposat l'nlt'l' !'1 85% i el 90% dc• l'ot·upu<·ió dt• IC"s salc·s on ha arluat la furntul'Ïo l'l imfòn iea dc Barcelona. han IHI~IIl t'H<"O ilar un pro¡p·amu mòlt i l, u I i'·s :-w~o n s les necessitats dr t·ada :uulitori, format per Dnnses de Don Qnix.ot, dc· Robert Gerharcl; Concert per o piano i orquestm, d1• Ravel: El amor brujo. de \lanuf'lcle Fulla ; Concerto Bret"e per a piano i orquestra, dt· Àavit•r :\Iolll;,ah ugr (<>I compositor a s1-Ís lÍ als t•oncct·t:; cic Lau8ana i Gf.nO\ a). Daplwis D esprés 'l" l' el passat m es de feb rt'r Man el Camp i Josep Mas "Kitjl11s" va11 ett t·ef:,'i.~t rar !t's :!l'ves actuacions a L'Es¡mi dt' DaliSII i Música de Gen erolitu t , n Barcelona, per tal de pnblicar en 1111 ji1111r 110 gaire 1111"Yà 1111 CD en dirt>l'le, ar¡uest d11o de pilmistt>s oferiren 11m1 sèrie de collcerts amb el mateix rf'JH?rl ori de l'espectacle ".fa:;;; a dos JJian os " a Buenos Aires, al Festil'lll ltttenwcional Ma rde l Ja;;;;. Dt>sprés cie recalar n alIres riutnts argenti11es, Mcwel Camp prosSPffiiÍ en solit(lri pel Brnsil i l'Umgrwi. • D ~1 18 a l 20 de març va tenir lloc o Avilo elcons rés" Música y espirituolidad", orgon1tzot pel Centro Internacional de Estudios Místicos, en collaboroció àmb la comissió espanyola de la UNESCO. Hi van participar, entre d'altres, grups i solistes vocals i instrumentals de música bosco, sufí, hindú, sefardita, Aamenco, contgr~orià, i la bolla ri no egípcia Nur Bon u. Ef clarinetista català Oriol Romaní hi va oferir un concert que sota el títol Meditacions incloïa obres de Bach, lstvón Vóntus, Olivier Messioen, Joaquim Homs i música tradicional catalana. Resultats del V Concu rs Eugenio Marco d'òpet·a ... o soprano madrilenya Milogros L Poblador ho estat la guanyadora del primer premi -dotat amb 500.000 pies.- de la cinquena edició del Concurs Naciof'\al Eugenio Morco p~r a Cantants d'Opero, que organitza l'Associació d'Amics de l'Opero de Sabadell. Els altres g_uon)'adors han estat: segon premi (300.000 ptes.), Olga Pitarch -soprano-, de Castelló de lo Plana; tercer premi (250.000 ptes.), María Teresa Gonzólez -soprano-, d': Santa Cruz de Tenerife; guart premt (200.000 pies.), Mireia Casos -soprano lleugera-, de Barcelona; cinquè premi (100.000 pies.), ex-aequo per a María José Riñón -soprano-, de València, i Jaume O lives -tenor- de Maó. Ha rebut la menció esP.ecia(per a veu de mezzo-soP,rono (100.000 ptes.) Mireia Pintó, de Monresab· i la menció especial per o veu de e ix (100.000 ptes. ), Ignasi Gamar, de la Pobla del Duc (València). El jura t ha estat format per: Mirno Locombro, Manuel Ausensi, Francisca Lózoro, Josep Ferrél Pou Nodal i Antonio Quintana. A 'edició d'enguany feta o Sabadell del7 al13 de març, hi han participat un total de 56 cantants de tot l'Estat espanyol. • Concerts a ~ la Ribera d'Ebre D e• s clt>l 5 d'abril fins al 19 de jnn)' tlt•l 91 I¡; lloc n ln comcH'CfJ rfp In IWif'm r/'Ebrf' el 111 Cil'le dP Cmret•rls tlt• f'rimm·1•rcr. En lola/ són 1 ï ('(mrt•rls dt•lt~ mt:s carini!! !'slils i nnlors. or~rr n il­ :.nl~< ¡lf'l Consell Comarcrrl cie la Rilrercr ,r¡.;brP, rrmb t•l .m¡mrt dels njwrlttmPnls th• /¡•s ¡rolrltrcions mr PS furti rmla t'OIIt't•rl, t¡lll' són pri~t·Licw11enl tols els tfp In I'IJmtlrCtr. Col dir q1w oquc•sls con ceris ll'tiPII 1111 <'lll'bctt•r clit•nlwrti11 i perlngòt,.>'it', r•rcfirrrlls 11 In rlir'lllgttció rfp la miÍsit·u i a P.~t i­ mulnr l'assisti!ll citr als COilt't!rls t'li dit·t•t•LI'. t'SfJt't'icrlm~·nl ou/re hr gNrl jrwt• i ¡n·irct•ipalmf'lltt ots ds nluuurc.~ de les t•s<"ole.~ de música dc cruio pobltt6Ó o u •··~ jir ('(11111 t•um·Prl. /, 'n/ll'(lfJOrliculoritat d'oquest rich•t:.~ qtu• 1•/s iutPrpret.~ són dei."<ebles tl'rrlgtllw I•.~ l'oio ric• mcísicn el!' In :.onn o (J¡. sÓ11 el, umtt•i.tos pf'(}fessors que, t·oluntr•rin"'''"'· uferc•ixc•n lo serm cnrrdidnlllrll 11 l'njrurtwnenl c·orre.sponent. 011 són sl'lt•t•t•iorcnl:! pc•ls urgorcil~ntlors del Contw/1 Comarcal. E.~p1•rc•m qrw nc¡uesta tercern e11ició. preri1<ltt nmb l'expPrièncin i ln 11otob/e ncct•ptneió t¡lll' fum lintpJI Il's fllrteriors. ¡!IIIUit•u·i tfpl rPcnncixenwnl qrw r•s m ert•i.r, talli rli11~< cmu forn clc la comnrcn. J>(•rttmés iuformoció: Consell Comnrcnl e/(• In R ibera ri'EbrP: (977) t/01851 J .C. Bltmrh i Angue rn e I J ornades Mu sicals Capvuitad a de P asqu a S ota aquest lema va tenir lloc a la P.oblació mallorquina de Sa Po· bla, el passat abril, un cicle musical de cinc concerts dedicat a l'or~ ue i un simP.osi sobre Els orgues histories de Mallorca. Aquesta tniciativa va ser realitzÇJda coniuntament per lo Fundació Area de Creació Acustica -Son Bielí, Búger-, la Fundació ACA i el Consell Insular de Ma llorca. • Concert núm. 1 00 del Cor Jove de l'Orfeó Català V IlO dc· muig. al Palau dc la Mú- ~ sic· u , t·l Cor Jo ve de l'Orfeó Cu- talà Pl'll'bearà e l seu concer t númem 100 1'11 eompunyia d e l'orq uesLr·a cir joH"H dl' la fi'r·ísia nceeland esa Frys k .J eud Ül'l<rsl. nascuda el 1977, dc Iu c·iutal Jt·• Lccwat·deo. En tre aJ tn'S ohres s imfc) ui qucs, <Lmhd u es rormurio ns in t<•qn·ctarun el Glòria J(V 589 d.- V[vuJdi. Dt·s rle la se va f undació, l'abril de 19136. i so ta la di r f'cció de Con.xila Ca rda, l'I Cor J o ve de l'Orfeó Català hn inli'I'Jll'f'tat més de 300 obres i l1a :wt uat amb gt·ans èxits per· tot Ca t a lunya . aixi com també a Polònia, \ll'~llln) a. Txl·roslovàquia. Astítl'ie~ i el Paí~ Basc. • PANORAMA Balanç molt positiu de Tradicionàríus L u ....•tt•nu t•tlil·ió dd Cicll" d c Cont>cr·t;; d e Mrí.,ieu Tradicionul i Popular Tr·uclidonà rius hu <·ons tituït un iruJlOrtunt èxit que eunfirmu Iu pl.•nu consolidució d'aquc¿;tn inic-iut h u quf' llt' cele bra c·urJu uny ni Cc•ntrc· C.ívic L'Artesà dt• Grirdn. AJgunt~ ~lllll'i;;n wH r·esuh e n espedalnuml Higt•ilil'nliuil. Pf't· w1n pa rt cul eslutmltll' Iu miljttnn tl t~ prop de t!int•-cc•nts •·spcc-t udors cruc lauJr ussis til uls cmH·t•r·t!-C i que en m olts t'liMO!l han f (ll immf'kitml Iu ;mlu de L'Ar·l.t'SLI. Ln fó r·nmlu conccwt- bnll, uruh M«' nglt•s ••onjunts p«'r' a cud ascnn u INI c•SJli'Cialitals, s ' ha moslrul cl'un u g r·tm vulitlt·su i h a scr·vit tumbf. r•· r c·nri«¡uir· Iu pnr·Licipnció tl(• conjunt;;. En uq uesl sentit cul d cstucur Iu vohurtut expressa d e don ur pm; u grups no u11, fel que s'ha t rud uït e n el fet que tic Ics 32 formadon¡; q ue hun in ten in¡;,'lll en les sessioml d c divendres -Ics sessio ns cent ruls, pc•r dir-ho d ' alguna manera-, Iu mcitul ;,Ón grups que han aparegut per· prim<•ru vt•gada i que en ai~'Uns cuso:. ha n fet Iu S(•va primera aelunciú. i\tolts d'nqu•·sl'> grups són formats pt•r mÚRil's molt joves que lum tl'iutf'ltrudicional com a forma cJ'c>xprt>HSiÓ. P c r·uiLr·u pur·I , les !ICLivitats parullclf•S ui ciel•• c·c•ntral han gnuclit tamh il ti'UJI inCI'('IIICIItnotublc de participuc:i6. En aquest sentit c ul d eslucu•· Iu consolidació dels "Dijous Extr·utwtliniu·ius", que s ' lm ccld>r·ut e n la scvu segona edició, i tumhé In mo lt subs lanl oferta ,¡.., 115 de ta11crs C~>pccialit7.uts •lut' M'h an desenrotllat dins dr l'upar·tut unomenat "Cup, d c St>lnuuw '', que han tingut unu gnm ut·ollidu. L't•sLt·uctura del festi val JWrnwt polt·nciur· la presència dc mcs t n·s inHtr·um c nlistes ~moll recOJW¡.,'lJL8 com c ng uuny han estat Clu·isLian LRnnu, t•n l'uparlat violi; J m1 FrmJ('C'SC Tísner·, e n l'upar·tal veu , i Vict'nzo Caglioti, en l'npurtut uco t•flió diatò nic. Tmnbé s'hm1 fe t cm·sos tic clnnf!a n dife t·ents llivells, c¡ut• lmuhé ha n assolit 1m èxit cousidm·ublc, i q1 w continue n m¡ul'slu pi'Ïmuv•·r·a mu h tallers dc mas m·qucs, «lnnsn gr·f!ga i dtmscs de p111·c1Ju d(~ la M<'dih·•.,.uniu. Enguan y, u nu~s, s'ha uprolilut l'acollidora, e tw uru que p ot· ahilluda urbanísticament, plucl'la del costal d e L'Artesà (1CI' o rganitzar una moll coucor·reguda Fira dc Lutluers reforçada pc:-r un •·onccr·tvermnl a cura dc la Banda Picapoll. FiJ1abncnl cal fer esmt•nl dc l'esplèndida expos ició "Cent tm ys d 'acordió diatònic a Catalunya" qut~ "\' u promoure aquest gt·llll unimuclor dc la mÚ ><ica tradirional qur f.s Artur Blasco. Jaume Fàbregas, ànimu tic Trudicionàrius i Lot l'equip cl'm·gunilzació es van mostrar jus tumcnt satis fets llei balrur\· dc! l'<'dició d'enb'Uany, remulada a miJ l'edició, comptant amb el ~;upor·t dc! Rllt1io 4·, d ' un CD inLegt·ul pt•t· CUJIÇOII!l i pe r· danses, que ve a r·esumir· t3l que hu estat aquesta !!ele na c>tlici6 d e Tr·udicionàrius. • El V Festival de Guitarra, més clàssic 18 258 V I V Fes tival d e Guitarra de ~ Barcelona, el dir ector artístic d el qual és el gujtarrisw nipó Ichiro Suzuki, h a tornat t>n aquesta edició a lc!! SI'V('S arrels m és clàssiques, i ha d eixat, dc mo me nt, el blues, clja.zz i el pop-rock -estils umh cabuda en all res edil' ions- pe r a edicio ns fumr es. E n total són sis concer ts, els <¡u.. ronligurcn r i Fes tival d'enguany, que comphtamh la presència, ja habitual, cie la !,'llila rr·u fla m enca de Paco d c Lucíu (9 dc Jw1y). Com u principals novetats pod em d estacar e ls aspectes seg üe nt!!. Enguany e l Fcstivul s'ha uvunçut u les seves dates habituals -aba n s te niu lloc e l rucs d c juny i e ng utut y dura nt uc¡u<·stmrug, prulcipulml"nt-; s'h a a ugmentat el nomiJre dc concerts umb un m és; s'hi afegeix un nou espai d e, concer ts, la Capcllu de Santa Agata ( pla~ a del Re i) amb 280 localitats; i es compta a mb la presèn cia del guilurris lu J o hn W illiams, artis ta australià que actualme nt només f u tres concerts l'any i que h a fet una excepció amb el Festival en a lc>nció ala seva an:ústal amb l c hiro S uzuki. Williams aetua aquest 5 dt• maig al Palau. Comple te n el palmarès d 'actuacions: Jordi Codina i J osep l\1. Mungado, i la soprano Carm e Bus taD1anle amb la rupona Seiko O ha r a a Ja guitarra (12 de maig, Capella dc Santa Agata); T h e Vienna String Quartet a mb Ichiro S uzuki ( 15 dc maig, ui Palau) -s'acabo d 'cditur un disc d'aques ta fo rm.ació amb Suzuki-; el Quar·tel d e Guitarres dc Barcelona i Iu sopr·ano polo nesa Aga Winska amb lclrir·o Suzuki (22 dc maig, a Sanw Aguta); i, el 26 dc maig, al Palau, e l n a m c nc «lc Tomatito, amb un sextet. El pressupost d 'aqucs tu c•dició és d'uns 38 mmous d c lJCSSCLCS, i el preu de les Joculituls vu d e 1.800 a 5 .000 ples. al Palau~ i 2.500 plcs. a la Capella de Santa Agutu. • Nou cicle simfònica preus populars V l pa.ssat mes d'abril l'Orques~ Ira Simfònica del Vallès inici<'i li Barcelona Wl non cicle de nuísica simfònica, impulsat per l'empresa. catnlnna d'entrepans Pans & Compuny. Aquest Jr Cicle cle Concerts Simfonies per Bnrcelona és bàsicament ndreçat al públic jove i joveadult no habitu.al de les sales de concert. Per això destaquen u.ns preus asseqrúbles -entre 1.000 i 1 ..500 ptes.-, WL repertori bàsic, i l'ús de nou.s espais amb acústiques molt ncceptables, com són les Drassanes (Sala Comilles) i l'Estació de Frnnça. El cicle consta de sis concerts , wt per mes, i hi participen l'OCB, l'Orque.Y/m Simfònica del Val~s, l'Orquestra Simfòtúca del Gran Teatre del Liceu i l'acabada de crear Fillwrmonia de Cambra de Barcelona que dirigeix Ernest Martínez l zquierclo. El primer concert tingué lloc el26 de març. a les Drassanes, amb /(l Simfònica del Vallès i els Cors de Snbudell, tots dirigits per Jordi Mora, que ojerire11 Fra tres d'Arvo Piirt i el Rè4uiem de ~fozart (amb M. LlttÏSa Muntada, Montserrat Torru.ella, Fran cesc Garrigosa i Jordi Ricat com a solistes). En el segon concert, el passat .30 d'abril a les Drassanes, la Filharmonia de Cambra de Barcelona, amb Joan Enric Lluna al clctrinet., interpretà obres de Mozctrt i Mendelssohn-Bartholdy . En el tercer concert, aquest 18 de maig, també a les Drassanes, torrw lafonnació del Vallès, dirigida pel jove director francès Bertrand dc Billy, amb obres de Sibelius i Beethoven (Simfonia núm. 3, Heroica). El mes que ve, 4 de juny. a l'Estació de França, de nou la Simfònica del Vallès, amb Tete Montoliu al piano i ]ordi Mora a la batuta. oferiran obres de Sibelius (Finlàndia, poema simfònic), Gershwin. (suite de Porgy and Bess, versió lliure per CL piano i orquestra) i Dvorak (Simfoo:ia núm. 9, Del nou món). El penúltim concert, el 15 de juliol, al PaúLu de la Mú.sica, l'Orquestra del Liceu, dirigida per Ernest Martínez lzqnierdo i Lluí.s Cla.ret al violoncel, oferiran obres de Dvorak i Txaikovslci. Finalr ment., l'OCB, dirigida per ]ordi Mo ret, clourà el cicle el 30 de .~etembre, també al Palau, oferint la S imfo nia núm. 6, Pas tot·al i la S.i:mfonia oúm. !'i de Beethoven. En aquest cicle col·laboren l'AjunUtment de Barcelcna, Televisió de Catalunya S.A., "El Periódico " i la Cctixct de Catalunya. • PANORAMA L'Orquestra de Cambra de l'Empordà, formació simfònica L -' Orqut•slra df' Cambra de I'Empordtt, que dirigei.x Carles CoU i Costa, ha realitzat un important pus qualitatiu en la seva trajectòria t>rt p •·est'nlar-se al públic català com u orquestra simfònica dàssit!tt amb la inlet·pretació de dues dt! les simfonies m és ambicioses del dussidsme musical, com són Iu Simfoui-n míw. 92 eu solm, OxforddcF.-anzJoscph Haydn (1732] 809) i Iu S imfonia mím. 4.1 en do m, }rí.p iter dc Wolfang Amadeus Moznrl (1756-179] ). A l'ltuhituul f01·mació flc c01·da, s'hi hu afegit unu pctiht ampliació tl'im;Lt·wncuts dc cm·cla, a m és, és clar, clf'ls insll·uments dc vent ne- ccssaris (lllautn, 2 oboès, 2 ll·ompes, 2 trompetes i tim¡>uni) t' li un programa que fou e~<trt'nat d ¡>IL"SUI divendres 25 de fe brer u Sunl Ft•liu de Guíxols i el dissabte 26 dc febt•f'r a la ciutat dc lUam·csa justunwntun dia abans que la fot·rutu·ió empordanesa iniciés (amb la seva fot·muc·ió habitual) tma b"Ít•a castellana u Iu ciutat d'Albacete. Completava el ¡JI'ogt·utuu, juntament amb les dues simfouic•s t•l!nu•ntades, l'ohr·a d'A. Villusuntt· /matges conteu.bistes, nna olll'u t•ncat·t·egada pet· la mutc ixu Ot·qm•l!ltt·u de Can:thra d e I'EmrJOJ'dl1, tlcrn¡wc obm·ta a la divulgadó dt• Iu músil'tl catulanu contempot·ruúu. Eb dt• I'Emportlà, en les st•vc,¡ intct•prctucions, 'an demostrar intcncionulitul, coherència, i sobretot una textura nmsical absolutament lrans¡>nrcut, tyuc. ~l'ns dubte, ajudava u Iu fr·cscor i uuturalitat que es va uuprimit; ul discurs mu¡,;icul. Uni(!Um enl, potser, ulgw1s trN11 t•stilíRiit·s (ft·nRf'ig i accentuació) són t'ls fJlll' poden r·t•tt·eure's a una inlct·pr·t·tució que, com és propi t>n els pt·ojcctcs dc l'Orquestra d e Cumht·n tic I'Empot·dà, ¡>odrà ser· mwoltndn e n una vintena Uurga dc pobluc:ions d el Pl"incipal, un fet, st~ns tlul,tc, imp01·tantíssím cu el c·oucixem c nl i Iu di vulgació de la músdu f•nltu .e Or·iol Pét·cz i Trcviño Del seu aff1n. Sra. Victòria dels Àngels Insigne cantant amb motiu del einquantenar·i del seu debut Estimada amiga: ft uan vostè\ a d•·butat· al Palau de la Música Ca tu~ Iu na, ut·a fa exactament cint.¡uanla anys. jo era un infant l'n 1·dul de ~·u•·der·ia, pet· cert figura aleshores molt nwny~ protagonis ta de la vida Rocial del que és ara. Per tant, ent molt lluny de podet· valorar ni poc ni mo1t l'esdl'vcnimcnt i molt nwnys, és clur.la transcendència que podia aiTibm· a tenir. Després, les diferències d'edat sc1frf'íxen un pt·ocÍ's de pc\rdua de pes i encara que no pue r·onsiderar-mc· exactament un "cogeneJ·aciooal" de VOHL!\ e· adn auy que puaso rn 'hi ucosto més. N'o st.. iii tumpuc:molt Hdels uasistuns a aquell concert, ara esdevingut t•efr•r(·neia hiRtòrka assenyalada, van 1!1'1' con¡;cit•nt¡¡ o vun snber albinn·, ni tyue fos de gairell, tot allò que vn venir després de forma inexorable. Enc!ll·a que no tlS clifíciJ d'imaginat· que més d'un es devia "ensumar" o "témer" al¡,rtma cosa grossa. Les carles cstnven ja aleshores, als seus vint anys d'edat, molt man·ades. At·u torna al Palau des prés de núg segle-el guarisme mart>ja dt· cll'br.- d'escampar arreu del mónl'ínesgolahle patrimoni del sen ar·t. O el que és el mateix, del tre~m· excepcional que conformen la confluència harmònica dïngretlicnls de natUt·ulesa Lan noble com sÓn! une¡, condicions naturals pdvilegiades. una sensibilitat artística única, un procés dc formació íntel·ligent i lúcid -.:om ohliclat· aqcú la f4,uura per vostè tan estimada de Josep Maria Lamaña- i un sentit de la dignitat pt'rsonal i professional d'una enorme alçària. Amb !HJlll'Sl equipunwnl reRultava difícil que després no hu¡;ués vingut allò que va venir i allò que feliçment¡wrdura, no ¡w.-¡~riicia de ea¡nniracle o fat sohrenatuml o inPxplieable, sinó com a conseqüència lòbrica i elcmt:ntal ci'Hquc·st patrimoni; d'aquest doll generós i riquíssim que és Iota la seva persona. Perquè en vostè es prod lli' ix un f~ L , rlissorladament 110 massa sovintejat, cle In impossibilitat de dissociació de grandesa arLÍsli<:u i ¡;nrnclt!SU pc;rsonal. Cont,ixt·nt-lu eum la conec, no rn 'és difícil d'imaginut· qut> pretc•ngui qne el concert del pròxim dia 19 de maig al Palut: d(' Iu Música Catalana, en el cicle TIH~t·ca­ mcru, sigui 1111 conce•·t més. Un de tants de la setantena -~na altt·a 11:ifra marejadora- que ofereix aneu del mon cada nny. Pct·ò tanmateix vostè mateixa deu se•· Lamhé ronsi'Ïl'lll qur això és rcalmenlmolt difícil. I en dir-ho lint· rnnh present que la immensa majoria, qui sap t!Ï la lutulital uhsoluta dt·ls assis tents a aqul'sta ac·tuai"ÏÓ prò,ima, nu vuntcnit· el privill'bri de ' 'iure aqut>ll pt·ime•· t"t>c•itul sen ni Palau. Però amb lot , serà impossihlt> per a ells d ' t•vitur· que passin pelb seus pensaments una munió de vivènc-ies molt afectives, molt càlides i cnlranyahlcs. Pt•r a milct·s i milcr·s d 'afeccionats a la mÚRiea d 'a neu del món , vostè ocupa u.n a pat·cel·la privilegiad a dl' la Rt>vu ronsciènda, i, insisteixo en c-ltc•·nw , molt uff•elivu. Pt·n¡uii vostr, tant eom cantar, d quP ha fc•t Hetupr4• ha 4'slat, ¡.¡oht·ctol, escampar afecte !!im:er. VoHIP hu trun HCI'nclit el concepte iutr·ú1sce, ft·etl , de dit:C"ionu ri, du" pr·ufcssió", pc·r· t:le,•u •·-lo uI d41 "devoci6", nnlilfl 1'11 el sentit més autèntic i pLtr. Salt quulitutiu quü ho expllca quasi tol i que per tant evita cxplicacion¡¡ i siluH la cosa C!XC<·pcional al nivell d'obvietat. Pm· això, tualgt·at que en el curs d ' aquesta mitja !!CllLÚt'Ía hi habri hab'11 t també wJa mica més del desitjable " dc· lot''. a1·a cada actuació seva difícilment pot IWI' "u u eonc·et'lm{!s". Pet· molt que pretengui, r aonablcnll'nl 1wr ultr a pat·t, cvitat·-ho o ohviat·-ho. En ut.¡ucsl sentit hu esdevingut una feliç '·presonera'' de vost~ mateixa. Pet· uLxò el concert que ens ocupa, menys que molls d 'altres. no podrà ser un concert més. Pet· ahò també. no fa gaire, el més prestigiós diari de "'ova Yot·k. tol dt•dicant nogensmenys que una plana sencera u un altre no pm. ·'<·oncct·t més" !.CU que acaba d'oft•t·i•· a a<¡uc:.hl ciutat cn~ocnya nord-americana, li dPmunuva t.¡ue, ¡w•· favot·, no deixés dl' cantar. I pensat· que aquí fa anys hi havia I)Ui la dona' a per mot·ta i entet-rudu. ~o cm sento autol'itzat u1·ebatre l'opinió dels meus colJegues novuim·krsos. Qui podtia sentir-S<·· n ... I sobretot -i mnb això t•slir· segur df• formar part dc la majoria natur·al- no vull t·cnunciat· dc cup dc Ics maneres 11l goig i al pri.vil1·gi q U l' f ornt•i:x st·mp •·e un red tal seu. A aquesta forma de fer III'Va, tan pcwsonul , a aquesta f01ma de cantar 1:a.clu dia mÍ>s dcslil·l<Jrla, m¡'.¡; •·ef:inada, més essencial , més punr, mt~R cupuç fh• ptmclrn•· al moll de la sensiLilitat del n•c<·ptor·. Auques la tot de t•·anscendència i d'afectivitat, que {•s S!'mpr·c una uctuació seva . Estic SCb'Ur que mct·cixl•ré la seva indulgència per aqu1·sLa prodmuaci6 espontània i inevitable d'egoisme. Indulgència que p•·cgo també per a aquella majoria natural a què m· aC'aho dc rcfrl'ir i que la mereix tant com jo. Oci Sl'll affm. Jaume Conlellas • PANORAMA Convocatòries CURSOS DE GUIT.\RRA DEL F~STI\ Al. DE Gl ITARRA DE CORDO\'A. Ot·l29 dt• juny all6 de juliol 11 C<u·d o' u. Cur·,.os imparti t;; pt>r· Jo,¡é Lui" l{om unillos, Angelo Gilur·dino, Rnfm•l Riqu~tú , Pcpe Ro mcr·o, Lt·o lhouwcl·. Tcr~sa Mur·tínt•z tlt• lu P (·iiu, Manolo Smrlút'lll', Jnrrll ll(' llhulu A~r i l nr·. En l'ifJUC d c l\1dt·ltor·. Jl i lwu r·à ;wmimwis im pm·titíl ¡Jt• r· Anu Vt·~u Tos(·ano i Sabas clt· Ilo t'l'S. U'ultr·u hunda, dd 4 ul 8 tic juliol m1 f'11nmlt•s V[JormuJcs c l 'l~lll rrcli "uln·e lli.-LÒI'Íil d e la Guitm·r·u. P er· u na C:o~ inf01·naació : F. P. J\'1. Ga·nn Tt•ut r·o. Fcsti val de Ccí r·tlohn. A, el. el el G1·un Capilún, 3. 957TPI. Ctír·cluhn. 1·1008 ·18 02 37. Fu'\.: 957-J.8 74· 9-l. <> <> música a Catalunyn. Duc" ealt·~o­ ric;,; A, fms a una m itjana JWI' ~.,·up de 16 Ull)" (c·dal IIIU'-.ima 18 Ull)-4) i B, Jins a tmu nútju ua pt' J' ;!I'UJl d t• 26 anys (t>dat mà:\.irnu 28 anp<); l'••dut s'establt•ix am h ref•••·(•ru·iu ui el iu 22 tic maig dr 199·1. S'alor·gc•n •lo8 pt·cnu¡; pt·r a <·rula ('lll(·~or·i a, <· nll·c les 150.000 i lc!! 25.000 plc•s. Elju•·at, el fol'llll'n: M1u1ut•l Cuilt••·o, Augel Solc•·, Gc•·m·d Clut·c•t, Fc•r·•·an Ton·en;s, F•·nnt·c•n t' Ll on~uc r·<·t; i l\1n•·c Albaj nr. La d a t u límit d'inl-1ci'Ïpció é!> el dia 9 clt• muig. Pe•· u m és in for·mució: Aj uu tanu•n l dE' Castelhc•·çol. Elena P it•hr. P luçu Vella, 3 . 0 8 183 Ca.;¡tclltcr·çol. Tt•l. 866 80 25. Fax: 866 86 78. <> <> <> arpo; dies 27, 2B, 29 i 30 d'abril de 1995, o Alcoló de Henores, instru· ments de vent-fusta, vent-metall i per· cussió; fino/meni, els dies 23, 24, 25 i 26 de novembre de 1995, o Vigo, con/ individual, con¡un/s vocals de combro i conjunts instrumento/s de cambra. Hi papen porlicipo_r intèr· prets de nocionolitol espanyola que no superin els 25 anys d'edat e/ dia 3 1 de desembre de 1994. Es repartiran uno sèrie de premis en melàl·lic en/re les 100.000 i 500.000 pies., a més de diferents concerts o diferents cicles orreu de l'Estol. Per a més informació i condicions de participació: joven· tuls Musico/s d'Espanya. C/ Girona, 10, 3r. OB010 Barcelona. Tel. 265 23 71. Fax: 265 90 BO. <> <> <> <> 1/ CICLE COM ESCOLTAR MÚSICA. 11 5 11 CONClJRS INTERNACIONAL DE CADAQUES DE DIRECTORS D'OR· QUESTRA. Del dia 1 ol 5 d'agost o Cadaqués. Obert ols directors d'orqueslro de totes les nocionolitols nos· culs després del6 d'agost de 1958. S'otorg9~on dos premis: ell?rimer de 500.000 i el segon de 250.000 pies. (el primer premi dirigirà dins lo propera lem~rodo o lo següent un concert amb 17 orquestres de l'Estol). El jurat estorà formol per Gennody Rozhdeslvensky, Alfonso Aij9n, leo Brouwer, Gabriel Chmuro, Cristóbol Holffter, Antoni Ros·Morbó i l'Orques· Ira de Cadaqués. Doto límit d'inscripció: 20 de maig. Per o més informa· ció: Orquestro de Cadaqués. C/ dels Arcs, 8. 1r. 2o. 08002 Barcelona. Tel. 301 95 55. Fax: 302 26 70 <> <> <> I COI\ClJR DE ) JtSICA DE CA-'1BRA PER A J OVES . 0 1·gmútzat per l'Escolo dc i\l ú:,it·u de Cru.t eU ter~ol, e ls dic¡; 21 i 22 d P ma~. Ohe1·t als ~"t·ups dt• t•amln·u (duo. t1·io. qum·tct, <Jui utct) q ue facin estudi.o; de en o o e: o 8~ ex> C\1 ·-(.) ..... li) ..... :s "' ..... ~ - '<t ·-'- r-•u. -.. ._(llx les properes conferències tracten de "l'impressionisme i el postromonti· cisme" (maig, per josep M. Roger) i "El seale XX" (juny, per josep M. Roger}. Per consultor dotes i més in· formació: Poper de Música. CI del fossar, 2. OB7B6 Cope/Iodes. Tel. BO 1 20 I 1. <> <> <> PREi\flS SANT JOAN OE VILATORRADA. L'Escola ri <~ 1\lú.,ica clt> Sant J oan d c VilaLo•·r·ndu c·onvocn d s seus premis anu nl:! en l t•~:~ cutcgcJI'ÍC!l següents: A) V P 1·emi Sant J onn dc Vilatorrada de Compo;;;ició Mut~it·ul per u joYCS f'iJl S u 25 anys, dotat umh 100.000 ptl.'s; B) V Com·m·H dc Compo;;ició per a joH''l fi ne a 18 anys, en què ;;;'ato r·guc•n II'CS 1,..<'nm, dotals amb 30.000, 15.000 i 5.000 pies. en mate l'iai didàc tic; C) Prcm1;¡ dc Creació :\Ju,i<·aJ pe•· ujove;¡ estuclian'-" dt> mú...icn dc ant Joan de Yllatorracln. En Ics catcl!ories A i B poden participar tot'l els joves de l'edat (' ... mcntada dc nneionalitat o rc,idència als Pa'i,o:. Catalan;,. La data límit dc Jlrt'.,<'n tució d ' obres acaba el diu 3 l el(' maig. Per a més infonn ució cul ud r <•çnt·se a: Escola ;\[wúciaJ Ut' Músicu. )1113 SantJoan. 08250 Sm1t jouu de Vilatorr ada. <> <> <> C\1 «S ' 1i) C"')C\1 ·- "C W e o.Q Q) (.) .....-u «S._ _ en C«S CCI) ~C\1 Z _ecc o - 20 260 e «Sa> U) o CONCURS PERMANENT DE jOVES INTERPRETS 1994-95. Convocat per joventuts Musico/s d'Espon't_o, omb el porrocini del Ministeri de Cu/turo, les seves diferents foses s estructuren així: dies 24, 25, 26 i 27 de novembre, o Barcelona. violí violo, violoncel, con· troba ix, guitarra, viOlo de mà, llaüt i oltres instruments de lo moteixo fomílio, i XXII CL"RS ~TE}ll\'AC IONAI_, DE GLlTARRA JOSE LUIS LOPATEGUI. Del 16 al 27 de juliol a Sant Cugat del Vallès. impartit per l'esmentat guitaJTista , catedràtic dd Couscn •atori ~Iwúcipal dc Ba~·cl'­ lonu. El CU1'8, ot·gauitzat pe•· Aula de i\Iú.sica 7 , tanca les inscripcions el dia 5 de j uliol. S'atm·garà un n omln·c limitat d e beques d 'a;~sis­ tència. Pe1· a n-..és infol'lunció: Aula de Mú!>icu 7 . AY. Diagonal, 327. 2 n I. 080 09 Bal·ce)ona . Tel. 207 40 22. <> <> <> CURSOS D'ESnU A SANTANDER. Organitzats per la Fundació Albéniz. Els instruments i el professoral són: pia· no, Emile Nooumoff; violí, Zokhor Bron i)osé luis Gorcío Asensio; violo, Géroid Coussé; violoncel, /van Monif¡hetti; contrabaix, ludwig Streicher; musico de cambra i quartets de cambra, Piera Forulli: música de cambra, grups amb piano Morta Gu/yos; tenor. tècnica vocof. Alfredo Krous; tenor, interpretació, Suso Moriótegui; i piono, lied, Edelmira Arno/tes. Els cursos tindran lloc entre els dies I i 26 de ¡u/iol ol Po/ou de Fes/iva/s de Contà· brio. L'edat màxima per participar-hi és de 30 anys {excepte en els cursos de con/, que és de 35 anys, i en els de música de cambra amb piano, que no té /fmi/}. Lo doto límit d'inscripció fino· litzo el 15 de maig. D'altra bonda, lo Fundació Albéniz ho convoco/ proves de selecció d'alumnes per Iol d'oc· cedir o l'Escola Superior de Música Reina Sof;a o /es cotedres de piano i violoncel. Per o més informació: Fun· dació Isaac Albéniz (delegació a Bor· ce/ona). Rambla de Catalunya, 53. OB007 Barcelona. Tel. 4BB 35 69. Fax: 4BB 03 3B. PANORAMA Estrena d' una cantata d'A. Guinovart i M. Desclot 25è aniversari de Corals Juvenils de Catalunya perRRMC E 1 proper dinte.' nge 5 de j un y, a la Sala Oval dc·l Palau Nacional de Montjuïc·, ¡,¡' estrena la cantata Fills del segle - música d' All,ert Gui novar·ti lletn1 de Miquel Dt•sc·lot- mub motiu de l 25è aniversal'Ï dt• Corals Ju ven ils de Catalunya. La c·antata , d ' una hora i quar·t dP durada. St'r'à inteqll'e tada pet· 800 joves cantaires, membres de la tl'l' lltt'lla d<• ('Orals juvenils d' a rn•u dC'l Principal - que formen la f<'deraC'ió d<• Cot·als Juvenils dc Catalunya (CJC)- acompanyats p e r I'Orqucstt·a Ciutat de Bar!'E'lona (qw· hi col·labora de maner·u dcsinter·t•ssa da) <:lirigicla M aques tu oea sió p cr Salvador Br·otons . El sofriment i la guerra Fills d el segle, can tu ta per a solistes, e· ot· mixt i orq1restra, té com a teló dc• fon s t'ls horTot·s de la gttt'rTa. una gtH'IT<l ins pieada en r actual con flirt t'a B òsnia. Micrut'l Desc·lot - poe ta , gran afeccionat a la mús ica, i autor. e ntr e d'altr·es. de di''C'I'8es eançous per a la mainada- explica com nasquf. I"I'AS~ nc·ia UC Ja cantata. Quan uam trobar-nos I 'A lberl Cuinovart i jo uam acordar compondre una peç" no t.rwt de caire fe.stitt , sinó amb un rerafons més compromès, w1 tema capaç " el'enganxa.r " eI .Jovent. . E!-ret el, moment r{p màxim. apogett en el conflicte bosnià. i uam. decidir aguj'ar les essències de la guerra. No va ~;e r· fàci l, p<•t·ò , començar a confeccionat· la histò t·ia. Amb tot això Dt'sclot va Lt·obar el punt dc partida t•n l' or·ator·i clàssic de Michad Tippe ttA child o.fonr lime (que explica la h istòria d'un noi jueu durantl' ocu paeió nazi u París) . Així, la nostrct obrn, amb .fil i argument , es compon d 'ww sèrie rle set. plnnys rle set personatgesfàcils de reconèixer i iclent~ficables que pateixen la guerra (lanenaque passagano , la noia violentada. el soldat insubmís ... , tot contrapunta.t amb el cor que s 'avança als planys com un cor tràgic. díu :Miquel D esclot. Els planys són inteq>rctals JH'I' quatre solis tes - dos. la sopt·ano; un , la contralt; dos . t'I tenor·. i dos, el baríton-, els quals tam hf. tenen intet'vencions e n t'I co r· inicial i final. La cantata lw estOl composta pen.mnt en la tessitura de les veus joves, a sseuya la Alb ert Guinovart. E l piarrisla i compositor (recor·dcm la múAira dels celebra ts musicals Ma,r i cel i Flor de nit, dels qu a ls és l'a ut or ) continua ex1Jlicunt q uo la nostra feina ha estat m olt COI11pc•nPtra da. Pel que fa a lcL lleu·ct cle la cantata, aquesta no observa cap mètrica ni estruct ura concreta. Vaig demanar a Jllliquel Desclot una estrucLura polimètrica. oberta, per tal d 'estimuhu· la creació mttsical. Co rn hem assenyalat aba ns, l' Orq uestra Ciu tat d e :Barcelona, dirigida per Sa lvador Brotons, (·s l a fonn ac·ió que interpretarà la ca ntata. Conxi ta Ga~rcía, rlirccLora Jel Cor Jove de l' Orfeó Català i pn' idf'nta df' Cor·als Juvenils d<' Ca talunya , manifes ta q ue ha estat un privilegi i alhora una g ran sort que l'Orquestra Ciutat de Barcelona hagi volgut col· laborar en aquesta estrena d'una manera del tot desinteressada. D'altra banda, tenim previst adaptar la cantata per a cors i formacions més reduïts, per tal de poder-la cantar mé s sovint. Cada an y Cor'als J uvenils de Cu talunya organitza una trobada c•11 Ja qual es rleseLwoJu pcn difc•r·f' nls tallers, aclivüats i cantadc•s . Amb motiu del l5è aniVI'r sari s'est renà al Palau de Ja Mús ica la Cantata a la primavera, de J or di Domingo. Al20è aniVt•r·sari s 'interpretà, a les Cotxen 's df' Sants, la Missa en sol de Sch ubert amb l'Orquestra de .To\t'nt uls Musicals, dírigida p e r Fr'anccsc Llongueres . PANORAMA e R T e A Ramon Porter interpreta obra actual PerX.C.·D. n un r ecital organ itzat p er l'Associació Cata lana d e Composítot·s (cada cop m és a ctiva) es va ¡w esenta r a l"Auditori T oldt·à del Con ser vatori Municipal el j ove pia nis ta R amon P orter , compositot· ell matei.x. Va tocar amb exqtús idesa escaient un seguit d 'obres pròdigues en suJ>tileses. p er ò quan calgué una afu·mativita t r·o tun da. com en dues peces d ' Oüvie r Messiaen (el R egard de l'Etoile, que ~s el segon dels Vingt R egards i l'Ille de Feu d els Quatre Estudis de Ritme) t!S va IJançar a una interpretació que feia justícia a ]es exigf. ncit's 1le les ob r es q u an t a complexitat p olirítmies i exuber à ncia colorista. Es van escolta r obres cm·tes d e divt>r sos compositor s, que semLiaven escrites per ta l cle figu r ar una al costat dt' l'altra : Dos Poemes d el rus icolai R oslavetz: les Cua tro Piezas para Piano de J u a n J osé Olives: Seqüències d 'A.,"llstí Cbarles. i dues estrenes: Tres Preludis d e Lluís Guzman i Músicas Noc turnas d e l'at·gentí catala nitzat Aleja n d r o Ciruotti. totes elles com a p òrtic d ' accés als mer avellosos Les Yeux Clos del jap onès T oru T a kernits u, u n nom Lmportan t cada cop més present en els programes que ofer·eixen música conlemporà nja. Es pot dir que en la majo r·ia d c les ob •·es escoltades, unificades pel n ex e comú de la b r eveta t i les f in eSt!S h un n òniques, p odrien intercan viar-se passa tges sen cer·s, tan d eixon dida és la seva estrucLm·a (alm enys en tma primera audició) i , pPr· a ixò mateix, tan tributà ries d ' una interpretació lúcida i consisten t que els for tifiqtú . La p r esta ció d e Ramon Pot·ter va ser admirable . en aq uest sen tit. E Garcliner i l'a111or, al Palau per X. CASANOVAS·DANÈS O organitzats per la Funduc:ió Caixa de Catalunya es van celebrar a mitjans de muç al PaJau dc la Música dos concerts cer·tament par·ticulars. La pat·ticular itat rau t•n r i fet que . essent diferents. compartien una obr·a , la Simfonia núm. 5 de Bcetho,·cn, que va ser enr·egistrada en (Ür·erte per tal de [ot·mar· part de la integr al simfònica que té en cut·s el dil'cctor· anglès John Eüot Ganlinr r al capdavant de la seva nova for·mació. l'Ot·cbestre Revolutionnair·e rt Roma ntique.queno és alt r·a que una ampliació dels Engüsb Bar·oque Soloists, per· tal d ' abasta r nnrepct·tol'i més am pli. El dir·ector, cru e visita va Bar·celona p er· tercenr vegada, va voler· enregistra r cadaRc uml dc les nou simfonies en sales diJer ents, és a dir, a mb l'esca lfi la immccüatesu que comunica la p t·caènciu de públic, per·ò q ue tinf,ruessin u n especial significat per· a ell. Sembla que Gur·dincr vu enamor·u-se del nostre Palau am b motiu del R equiem dc .Mozar·t eurovisiu que va dirigir el ci ia del bicenten ari de la mor t cJt.·l compositor· i per· ai:<Ò el va escollit· per fcr·-hi el dan·er em·egistr·ament de la siol'ie . Congr a tulemnot.-en, per·què r execució de la Sim- fonia b eeth oveniana va st•r uno fi ligrana , del primer· aconl a l' (rl tirn , dirigida am.b un nen •i LJ·aduït en uns temps r·àpids i int.er·p n•tadn ¡wr· una ot·questr a nltamcnt virtuosística d ' ruta u·an sparèucia , un tremp i una justesa tímbrica que alhin:n (')s millor s pr·onòstics per a a q urs t n ou eicie amb instruments ori¡,r,i nal!i. La interpretació del M.·gon d ia (qu<' coincidia amb La gala p r·o-Liccu al P alau San t J ordi) 'a Cbta r òlH iument mediatitzada pet· les ¡n·e~es ~o­ n or es del primer·. a mb intensificucions ¡Hmtuals prCbCI'itcs ¡wls enginyers de so q ue com¡H·ometien el r ar eqllilibri obtingut el pr·imct· dia. En aquesta oca!liÓ van prec·rdir· a Ja Simfo nia r ober·tu nr de Don Ciovani (interesantíssimu, molt d r·umàtica) i el Concert per a piano J . •503 de Moza r·t a càrTcc de Rober·t Lt•vin en una còpia d'tm pirm af orte Su•in . Levin. segu int el t•ostum dt• l' t! poea , va acompauyar tènucmcntl'on¡twstt·a com un baix <'Ontinu i va " im¡H'o''isa r " els ornaments i Ics (•adi'- nci••s . La impressió va ser· dc nwnir r·hmw i exquisidesa sonor·:.. El st'¡;on dia va n set· l'obertur·a Fidelio i el Co ncert núm. 5, " Emperador '' (urub un instrument J ohan Fritz) f' n un monogràfic Beethoven tle meny:. quir·a ts globals cruc el (lia pn:t•edent. PANORAMA e R T e A El cor, el millor de La Passió de cada any pe rX.C.·D L n Pn ss ió de Setmn na Sa 11 In , c·on ve rtida en ulla de lt•, filt'l:i dt' la Jli'Obrramació musieni dc Ja Fundació ''Iu Caixa", ha e:; tat f' ngnany r eprcsl'nl ad u pt't' ha tle S1. Mat<' u i rs po t dirtlut• lw tingut un pt·otugonista aLsoJul: ri Cor de Cambra Er·ic Eric·son. AfJII t'Suna de lc•;; fOI·m:u·ions mÍ's I Pt'ta nic¡u t:s dl'l món -si no la t¡ut• m{·,.-, amiJ una cupa<·i tat realme nt u,toradOt·a pt•t· modific·<~rla textura clel so ronal to l fent-lo e:o.¡ll·t•ssiu quant a muti•l'ia sono t·a. El seu fundado r· - i t111ic re~pnnbahlr fi n& al momPnt- {·~ t•l s uec E r·ic Et·i<·so n. un ml'¡;trc> dP mc·~tn·s. dt' vcl et·anja rf't·ont'gmlu urn:> u 1'11 :uptf'sta pa t·ccl-la dt> la clin·c·(·ió. Erieson disposava tamhé dc l 'e~ tu­ IH'nda Orquestr·a B ~uTOC'a clt· Dt·otningholrn i un plaJllcr de cantant!; no Yl'll:. de vàlua molt divcrstl, lanl c·om per eon• pt·onw u·e I 'eq LLi li bd ginhui dc la Pw;sió. Em t·cf'e r cixo a la nw~:w-so pt·a no Ulrike Pr·eclat, al tt·nor I las HccUund i al baix P t•ll!•t·i Salo m:w , no gens comunica ti va In 1winwra en Ics seves Ires hellíssinws àries - 1:ahdals en l'I d cc ut·s dc l'oh ra- i masa extr·o,·er·tits els a ltres, més adequa ts pet• a r òpera (cosa que la seva lr·ajectòl'ia certifica) que pet· a l c·uptt·nimenl a què obliguen els ot·alm·is. Contrària ment. Ja ..opncno Cht·istina llogman va fer un bon papt>t·: i f'm·u t·a millot· t'I haix-bai'Ílon Karl- \l a~nus Frerlriksson. eom a C rist: i dt• lot punt admirable 'a t·csultar·la pt·e¡,entarió del tenor anglèb Jost•pb Cornwell. un Evangdista uhsoluta mPnt imbu.ïl del patlws d t• la Passió i fil conductot· de l'obt·u cl·ut•o t·tl amb t•ls designis d el din•eto•·· Ln vet·sió va tenir una austeritat luterana , amb major inter ès pe r ha nutTutiva dels r edtutius i escenes dc· t·unjnnt que pe r la cantabiJjtat dP les àries i corals. Ericson va bastir l'olll'n sobt·c· la intervenció d el cor. t¡uc va dirigia· Jli'Ïor·ità riament, e n detrillrt•nt dc r aeompanyameot a lC' s à t·i(•s, e¡ ut> eonduïa amb 11na le ntitud que difïcuJtava Ja tasca a uns cantauts (alguns) amh clar:s pl'Ohlt'mc:. dïnadequació estilistica. rs Filigranes de Montserrat l'orrent perX.C.·D XVIIT amb una can:orw ck Git·olu- finals dt·l mes de mar-ç va Ll•uir lloc u l'església dr Sunt F'clip Neri de Barcelona un cicle quan,~mal orgu nit¡o;tll per Eu •·oconcPrl i integ ral Jlf'l'tn•s c·nllt'Pt'ls. E l primer vn estar ch•clic-at ui c·ant gn~go l'ià i encomanat a l'estupeudu S<'hola Grego•·inna dc• Bun·clona que dit·igcix Ramon Mot'a¡.(as i que és constitu'ida pet· vin t- i-dos ('antors de veus perfrrtamcnl fosc>s. La veritat és que tots els C'>mobs que coHsumeix<·n e:-xiltiea mt>nt aqut>SI tipus de cant l'S "u n pt·i, ur d'una C'Xperiència mí tica, ¡wn¡ul' elt·ecinle no es "a acabat· d'omplit·. El programa inC'loïa una intn>ducció himnica. una ¡n·oc'I'S'iÚ, i di\t)t·,.os l'ants corresponrnl!, al;, dies de Passió, e nl t·e ell'l Ics Lamellt(lcions dl' Jeremies , l'ls lmpr·operis i la lJt•llissima Crux fidelis cid Divendre!5 Sant. Els cants anuvc•n pt·t•c:Pdi ts d 'explicadons i kct11 res i es va ptTSc' in dir d els aplaudimt•nts, a fi dc creu radient l'lima tlo recollime nt co l·h~c­ tiu. vau El IH·gon t·onrt•t·t , el p•·o tago nitzarla vet<• t·a na Montsernll TotT<·nt fent fili gt·unes dP fraseig en el (;wm i)or¡.,•l H' d e San t Felip en c•ntesa pc d 't•c·ta amb l'ob{1ista Josep Julià (um hdós l.Ón dO<·ents al Conscr·vatOJ'i Municipal). En repe r·to r·i. ohrN; clt•h, owgles XVJT i mo FrescobaJcü. sonates d1· William BabeiJ ( un ot·ganis la angli:·s ri,-al de Hanflel) i Vivaldi , con<·t• r·t-; d'Alessandro lVhu·rello i TomaAo Alhinoni i una bona rcpr·eseutuc·ió d 'ohr·es d e compositm·s cn talHrrs, mús ica tota e lla bellíssima: Jou u B. CalJaniJJcs (un s òlid Tient.o i 11 11 fonnalis ta Pa8PO) i e l seu deix.Phlt• Josep Elias (una p<•çu ;, crescendo sobr<' l'A ve Maria Ca el omm) i Narcís Casanovas (un Pa.w•o tan c> nc isador com llen estnu·t urat <·n les seves progressiom.). El c irle es va do un• amb l' acluac ió del Cor del P atl'ian·al d<· Moscou, que Eurocon cer·t ja ha' ia dut a Barcelona a.-a fa poe mÍ's d'un any. E n la seva' isita a Bat·celona. el formaYen deu monjos (d'ctlntc; sorprene ntmentjo' es) i t' I dirigiu 1•l seu fundador, Anntoli Griudruko. Vaninterpt·e tar cants litút·~ries dl'ls segles XVI i ' YTI i w 1 ro m ple•" /Zèquiem del XV 111. E l predomini d t• Les espectacuh11·s ve ns profnndt~H ­ la intervenciú puntual d'uns ll•nors de veu quas i Iria uc a , Iu c·r·t>nció de te nsions dintn• dt• la monocUa, l'inc:rcïhle es vaïnwnt rkl so sob r·e harmonies est•·anyes. ui"c) com tul admü·ahlc vi t·tnoHilHnc· t•n la polifonia a dues i I t'l'S veus. són alguns tre ts d efinidoes el ' aq U l'Sl Cor, que r estitueix c·àntics antiqtÚssims impr<'f,'ll a ts dt• sa ' ic·sa leològico-filosòfica. A PANORAM A e R T e A CURSOS DE FORMACIÓ PER A MESTRES I ESPECIALISTES DE MÚSICA 1994-1995 • Educació Infantil • Educació Primària 11 5 Excel•l ent Marfa l Cerver a • Educació Secundària • Escoles de Música i Conservatoris •••• O Cursos monogràfics O Informàtica musical O Recursos musicals per a mestres no especialistes de música .... Cursos d'estiu d'hivern mm Geo.rakiAI do C.talunya O..,Ortamont d·En.senyamenl per X.C.·D M ur·~·al Cervf't'a irl!'!<'r't•ix el Reu nom a Iu Jli,;ta d(' 'ioloncel·lisLe'> rataJans amb ])I'Ojeceió internaC'ionul. \hans d't'IJs, artistes de pl'inwr· pla com Pau Cusu l!i, Gaspar CaRHadó o el gain·hú oblidat Antoni Sala. un hatTrloní nuscul l'an} IH93 (any dc genis} t'sLabler·t a Londr·es. de qui Cl'nrld :\loorl' 'o dir que ··aporta\ a a la mÚ:,ÍC'a la grà1·ia. foc i colem; dt• la seva Catulunya natal". Des pr·és d'ell i en t'S)wr·a de no ns valors, tot un Lluí~; Clar·f't. Ccn f' ra ha menat una t·a rr·cra bastida sobre la discreció. equ idistant eutr·t• la docència, l'o rquctra com a IILllllber one d'or·qu<'stt·es com la funtàRLica del Peslival el(' Lucet·n¡¡ i el ronc·er·tisme c•rr sales pres ligiost'K. Es pl'otligu put -és quf' se· ¡ I t' pt·ou f'n compte?- i t'ls seu~:> ret·ital;, apleguen al M'li voltant una munió cie deYot¡,, \lalgntl el pas dels anys (•onsc r·va una hnna for·ma t ècn i(·a. f~s admirable Iu clt~ puració del diAl't tr·s, ri manteniment rlc·ltempo, un ll>g nto com sc u 'cscolte 11 pocs i J'ueolorimcnl ckl ra nl polifònic. Amh tol, E' I que astora r·(·alment és el r·t•pat·Limcnt qtr(' Cet·ver·a fa de la t1•nsió. tot convertint els contt·astos dinàmics en crepitació expr es¡,iva. Una davallada en aquest sentit , pt:r petita que sigui (com va passa r· en el pn•ludi dl' la Suite núm. 2), defor·nutla ¡wr·cepció de la línia amb l'esultats dcspropot·cionadam ent desconct•r·tunts, tan equilil)l'al el context. Els atacs de l'anJuet són molt eonsi!>tcns i l'homogènia sonol'ih r t de I' i nslnnnent me rcixcria ser csenltuila com un nivell dr lectur·a previ a Iu pròpia inlcr'IH'etació. El Baeh d<· Cervera evita els manierismes bal'1'ocs. per·ò tampoc no s ÏJ1climr cap a la romrullilzadó. En aquest sen tit, cm va sorpre ndre d pt·elucü dc la Suite núm. I, tocat amb una l''<t1Leràn cia que sembla va un hom<'natge a Paul Tor·t«>lic t·, un dels seus m<·su·es . A partir d ' aquest inici , el St'tr eapteniment va conduir la música per un via a mig camí enLr·el'aJJ¡;lnwció i la bon hom in , la via tabnent de la idealització. rs e PANORAMA e A T R Varietat i qualitat al Cicle de Música a la Universitat Gon~al Comellas VIl Cic•(¡• d¡• Músít·u o Iu l.mívcnlÍlat. Qunr·t r t Saxofílía , dinll'crcs 26 dt> gener·. QuurlrL !\llu Cor!lu, dij ous 24 dr frbrcr. Or·qucste·u dr Cumlll'u Gonçal ComrUus, díjoug 3 rle m :w~·. Te·íu Bruc, díjuus t 7 dl' nHu·ç. per ASSUMPTA MONTSERRAT F a un parell cl'anys, e l Puranimf ja havia sea·vit de mue·1· pea· u un concert d c di versos saxòfons . u càncc d el Consea·vutori Municipal d e Música dl' Bnrrelona. En aquf's ta ocasió es trac tà d'un quarte t d e saxòfons dr quata·c estudiants d'aq uest match Cons!'a·vatol'i. El nom s uggestiu del grup , Suxofília , e ns va vole t· ap ropa a· aquest u moa· a l 'in<~ trum ent. La 'ia·tuosilat sonora del saxòfon se· ns mosta·à des d c ¡,on s d c gr an profunditat , c·antli plan) ívols. sentits i càlids, cfecti&Les sonoi'Ïlats malenconioses, fins u una g t·an capacitat c romàtica, llrugrt·esa de colo r i agilitat musical. T ot això, s umut a l'e ngin y i la il·lusió tlt•ls r¡uutr·!' mÍis ics, féu que la pr·cscntaeió del Qunrtet SaxofíJia a Bar·celona fos p ositiva i plm•nl. El rc)Hwtol'i indob'lré composicio ns dels segles XIX i xx . Calt·cssaltar la vct·sió per a qnut.r·c suxiifon~:~ cic Se·uillct , d' Isaac Alhéniz, <¡11e amb gr a n vi talitat aconseguí I r·n nsllwt n•' us la riwúc itat i «'lcuriicter· es panyol d e la 1wça. Finnlmrnt, val a dir que e l concea·t fou vc hidc d 'rxpt·cssió d c composicions dc rn(asi<'s d 'avui , com Xavie r Boliat·t i Ponsa (pr·c¡,ent a l'auditori. per agrair· <·1 r·ccital i ga udit·-nc•) i Pt·drolturralde. D' aques ta maiiPI'U S axofília e ns apropu am b i'•:~oit - pr·o11 que ens fa f alt a- n allò que· t'~ rum pun i se'ns ofereix rap al tard d t•l st•glr· X.'\ .. . " ... Ma:i 110 CS l'Cl'O ITI' r-a p l'U111Í d el)ades/cada ges t, c·udn mol PJHl t:<mfigm·a ... " ( Miqtwl Martí i P ol). A111h el r erafons dels ve r·sm1 d e l c·on«'l-(111 poeta català, d jove q11ur·t1'1 Allu Corda, intcgr·at des d!'l 1992 per quatre noies estudjunts, d os violint~. viola i violoncel. ens {'Oil\ irl!l a viuljur·. amb un breu J'ccomptc. per la his h)ria del quartet de ¡•orda. Amh (ll'<·c·s de Rossi de I 'època el e l Rt•nah.l•mc n t , Simfonia , gallarda i cançó, i ll aydn, amb un quartet dl' corda 111olt pi'Íml'r enc (op . 2. nLÍm.). ''a ¡·onelu m·c Iu pt·ime r·a parl. La intt•qJr·l'tatió, lot i que continguda. fou lH' tlrucla i eonjtmtada. Cal dest aca r la to;,ra ¡1¡•1 primea· violí, alhora di r·cctÍ\ a i agosar·ada en si malt'L-.a. El rotH'Pr·t fou repr ès amb Ics Cinc peces ell· li ind!'lnith, Els crisantems dc• PtJcc-ini. Ln oracíón del torero d c Turi11n i c·l I'ÍImós ragtime dc Hompton , AgitMion Ra.g . El prognrma , amb ur¡II N; tn c•volu- ció històrica, fé11 rnrs pr·t•e·isus l'ls contoa·ns de l quar·tN dc· r,ot·du i 1'111plcnà, polset·, alg11n buit qutl t' liS quedés d el S f'll paisu tgl'. Sens d11hte, però. fo11 Gonçal Comcllasi la seva Ot·qtws tru de Cambra el punt esp erat i culnrinnnt dc· I ~ t'Oncer ts progt·amats aqu!'st ~l'gtm I rimes tre. L'expectació que pt·oduí l'll - ln·llaçava e l r·econl d e temps passats d l' lluïdMw musical amb la presentació d'una orqu estra d e cambra d'illll ~ ió l't'IlO\ ada i continuadonr ollwnr. L 'm·te esdevinb'lJé expt·cssió d ' un desig profundétme nt intt• r·n i m ol ivudor, l'n paraules del seu tlir·!'rtor·, d e · ' fer músiea p er·q11 è som IIIIJsi<'s i t'lHI ugntda fct·-ne". El c:onct'rl, que presenta va el DiU<'rlimenlo en si. bemoll major f< • 137 dc Mozar' l , l'I Concert en do major per a violoncel i orquestro d e H ayd 11 i la .Serenata en mi 111. op. 22 de Ovorúk, fou execulat amb gran mestr·atgp. L' objecliu que la m(rsica fos milj:l d c {'Omunicarió va set· assolit amb esl'l'l'i-.. La d l'clamaeió de cada passatge, d c cada nota. el fr·a seig i el diàleg que ~·c¡,tablí e ntre e ls ins lnrme ntistcs. Pl1\ <Ú satisfattò damcnt el n om br·ós públic. Cal ressalta t· la intet·pt·Nadó del solista Ah•aro F{·rnan rll'z , e n e l Concert d e Ha ydn, <¡tri' s 'acostà a a llò i1nmillorable. MolL hona pre~{·ntació , doncs, cie I'Orquestr·a d e Cambra Go n çal Couwlht~>; Ics I r es peces d e més t·eclu mad e¡.¡ rwl públic e n fore n pcnyoa·a. finalment, el trio Bt·uc, integrat (H't' Lt·c·s p crlagogs del Conservutoa·i S u pcr·inr· Municipal d e Música de llureclona i , alhom , amants dc la intc qn·f·tac ió. ens pa:esentat·en e l Trio cm la op. 11-J d e Bt·ahms i Quatre p eces op. 83 dc Bruch. La conjunció d e tr·!'s ins tr·umen ts - piauo , violoncel i elat·ine t- de famílies difer ents produí u u <·on trast sonot· p le d'interès i d'rfl'rll'. o TRAFAI.GAR, 4, 1u. B 1 e o TEL. (93) 268 35 oo 1 FAx (93) 268 48 29 o TEM A fl vui, quatu segles després dc la mort d'aqu es ts dos eompositors, considerem l'oha·a de Pal es tTina com el pat·adigma d'una modalitat cic música r eligiosa (l'anomena t estil alia Palestrina). en carnada t>n la polifonia voca l a cappella -és a dir, sen se acompanyament instnunental- que ha rt>slat com a model històa·ic: del contrapunt escolàstic i , genèricament , (·om a r eferència implfcita dels ideals de la música litúrgica catòlica propiciats p er ha Contrat·eforma. En associar la polifonia a la vocalitat, Pales trina Ja converteix en "exJH·essiva" , n o pas fen t-la paa·ticipar de les passions humanes. sin ó tenyint-la del sentiment de la divinitat. a pat·tit· d 'un ct-istianisme f'levat -per sobre dels d ogmes- a una serena universa litat, "catòlica" en el rigorós sentit Nimològic del ter me. Però el seg le \.V I musical, tot i la seva unitat plena de sentit. fou també un segle diver s i pl e dr cont1·astos, tan r ic i plural com el pe n sament u e ls sr u s homes i 1' (' nta·amat deJs fets hi stò d cs, polítics i socials. que va viur·e. Per d emostt·arho, e n e l terreny musical, r es núllot· que 1'exemple de la fi gura cosmopolita d'Odande de Lassus (o Orlando di Lasso, o Roland de Lassus, o Orlandus Lassus, segon s que fou con egut en els di ver sos països on rf'sidí). la producció del qual r·epresenta una superba antologia d e quasi tots el s gènert>s voeals, religiosos i profans, del segle (misses. motets i sacrae cantiones sobre els temes híblics més divea·sos, clwnsons fran ceses , madr·igals italians i Liecler aleman ys) que avala a qu ella caracterització d el segle À'"VI, d eguda a Juies Comhal"ieu, com " l' aliança del conta·aJHmt i ] 'expr essió·'. En aquest moment . la històl"ia de la música t>ntt·a en el Renaixement, quan el focus pa·i ncipal de la c1.· eació musica l passa de F lantlf's a Itàlia. En efecte. atrt>ts p el prestigi de la ci- vili tzació transa lpina . t•ls músics franco-fl amultiplit.[u en les seves visites a la penín s ula italiana. Ai-xí. Adrian WH i ae r·t s'instal·la a Venèeia el 1527 com a mestn! clt• eapella de San t Man (i I" escola 't'ncriana, contraposada a r escula romana de Palestr-in a. csde' é el motor· de olució musicalqut• h avia de menar al harnw). Al seu torn , L aHsus, originari d e Valònia , fou portat a Milà i a Sicília p er F erra n Ccmzaga, ge.nt>ral al servei dc Carles V; tambt- res idí a Nàpol s i u Roma i viatj à a Frun~·a , Angla tena i Anvra·s, abans de ser cridat H Munie pel duc AJbea·t , co m a mestt·e d c ca pell a, cà rr·ec que t''\.ct·cí fin s a la seva mort. La universalitat d r Lassus - i la inoïda i d escone<'rtant diversita t d t• la S<'Va ins piracióe l fan difícilment enca sc llabl c <•n qualsevol escola naei onu J eonereta (u difer ència de Palf'st•·ina , qu e va dt•sf'nvolupar l a s eva trajectòria musical e n els cercles pròxims al papat); més uviat rhem dc co nsid e r ar (ja que sempee fa esclata t· tll s quadres e n c•ls quals hom inte nta s itu a t·-l o) com nn a cu lminació d e l a tra di ció qu<' es remunta a l'escola de Notr e-Damc. Finalm en t , r eproduïm f•l judici d e Niedenneyer , que compat·a les d u<'s ga·an s f igures sen yrr es de les quals c<> le hr em enguan y els lfUat•·e-cents anys dc la mort: ••Potser· mt>nys pur i menys suau CJll<' Palestrina, Lassu s l' ava ntatja en el \Ïgur· i l'oribrinalitat d e les h a a·monics: p er una riqu esa r emarcable de lrs modulacions que, fin s i tol , aa-riha d e vegad es a ]a dures a , i per· nn a rccerca dt> l'f'xpressió dramàtica de les paraules una mica ma ssa literal , que sovint dóna JJoc a gr·ans brllcscs, però que no sempre és exempta d 'f'x ag~ eac ió ... Si se' ns pca·met d c comparat· el gt>ni de Palcs trina al el<' Rafael. Lass u s. pel se u vigor i la immensa va dctat de l es seves composicions. ha d c srr assimilat a Miquel Àngel'· . mt~ nc s re, TEM A Pal estri na o la música clel cel per JOAN VIVES ' 'T iii e. ... -~ • ~= tol 115 ;:;& E ... I i 28 ote!'l lt•s coses han de ser ordenatl('s de for.ma que es JïCl'mcti que lt'S misses, cclehraclcs amb ca uts o no, arribin calmadament a les orelles i al ~ <·ors dels oients; en elles tot s 'interpretarà amb elun•dnt i diligència. En el cas d'aquelles misses t¡u e sc c<'ll'lu·in amh cant i orgue. no s ·ru hatTc•jarà res de p•·of'à. només himnes i lloances divines. S'haurà tle ('Onstituit·un pla complet d e cant segom; t•ls m o del~ mu "ica ls, de tal forma que no Jli'O}lOl'donin 11n plaer superficial a r orella, sinÓ que faeilitin la comprensió d e les paraules amb cla•·eclat i així els C'O rs tiels oients es veuran atreLc; 1wr r anhel dc !t's hannotúes cd estials . ala contemplació tld goig dels Le na uraLR. ( ... ) També- es prohibeix a les esglésies lola aquella música que comporti. en el cant o a 1'01·gm~. c·oses Iasci' es o impures ... D 'aqu esta manera la rasa de Déu })Odrà ser considerada la Cusu de l 'orució .... , (22a . Sessió General, Concili dc Tn·nto , J7 de se t~· mbr·e de L562) No c·rn la pt·imora vegada true es parla,fa dels ··excessos" i Iu man ca d'intel·ligihilitat de la música a l' csgl~sia . El I 325 el papa d 'Avinyó Joan XXll. en La seva butlla Docta Sa11ctornm Patrum critica durament els compositors seguidm·s cle]s nous cot·tents dc l'Ar.s Novo . dels <[ltals, entrt> moltes altres coses, diu: '" ... Corren i no s'atur·en mai: embriaguen les orellrs i no es prC'ocupen dels esp erits: inúten el que canten mitjança nt gestos fent que hom s· oblidi de la devoció qui' es pre te nia i aprengui la r·elaxació de costums que huuria d ' haver-se oblidat.. :·. U nt!s clh·ades abans d e l'inici del concili , Erasme de Rollerdam , amb el sen inevitable toc humanista. va st•r prou ela•· : "· ... Hem introdui"tttna música artificial i Lt>atral a r església, una cridadissa i una commoció de v•·us clifc •·<·nts com crec cruc mai no s 'bavien sentit en els t.eatres d els grecs i els romans ... '' . Les ten sions espirituals i religioses que havien esclatat en d segle XVT amb jlersonatges com Enric Vll , Calví, i cRp er.ialment amh Lute1:, van ser· t>ls Vf'ritubles dcsc.ncadcnants del concili de l 'anomenada "Conlt'at·t•fonna". amb la qual l'Església de Roma iJl'Ct!•nÜt fpr una profunda re(lexiÓ sobre la seva veritable s ituadó. La pt·ofu ndita l d·aquest concili que es va ft>t' a la riu tat dc Tren to es va traduit· en Lm totul de 18 anys dc dt~t·ada. compresos entre els a n ys 1545 i 1563. durant els cruals també es va plantejar la problemàtica de la música i , especialment, de la seva r t>La<·ió dr l'!~spec te amJJ el text. Va ser j LlSt als últims mesos 1lel coHcili que es va redactar l'edicte que h em tt·at1SCl'Ïl, després de moltes disquisicions, d mes dc l:ictcmbrc. Dl' totes fm·rnes, dos mesos després, dos cat·denals nous, nomc•mtls per· s ubstituir les vacants creades per Ja mort dt'ls seus antecessot·s, van voler reobrir les discussions ac·usant la polifonia " d'escandalós sot·oll " i volit' n n ' tornar a la monodia en la missa. AhJ. done,, es va nomenar una conú ssió de cardt>n als que, drsprf>s del concili. s ' en carregaria de precisar i ultimar els detalls sobre les qüestions musical:.. Enmig dc tot aquest panorama sacro-musi cal, va sorbrir la figura d'aquest compositor que va voler posar el nom dd poble on va n éixer al costat del seu propi cognom , i que d 'aquesta manera, 400 anys clespt·és de la seva mort, continua essent reconegut com un dds models mus icals del seu temps. Els primers temps: Palestrina i Roma Giovanni Pirl'lnigi da Pales trina va néixer el] 524 o cll525. En els temps del papa Pau ill, el jove PalPstrina va al't'ihat· a Roma p er estudiar-hi cant. Així. doncs, el 1537 apareix cn un document entre els ''Pue t·i CantOJ·es"' d'una d e les capelles de San ta Maria Maggiore. Es fa difícil saber amb p t·ecisió quins van ser els seus mestr·es aUà, encara que tol fa pensar en els fra ncesos Robin Mallapert i Firmin Le Bel, encara que Lamh~ s'especula que , en comptes d 'aquest últim, podria ha ver rebut classes del franco-flamenc Jacques Areadd t ... n· aquesta manera es podria justificar t>l pa•·al·lelisme estilístic entre les oh1·es clc•ls dos uulors. El l!l44, l'an y a nte t·ior a l'inici del Concili de Treu to , Pah~s trina «'!s nomenat organista e cantore de la catedral df~ la eiut.M on havia nascut, d'on a lltcH'a cru hi s be el f u Lur papa Juli IU. Sembla eviden t que cll)()n record 4lW Palcstrina \ta deixar al bisbe esmentat seria la cau sa que anys més tard, i també que ja !'om a papa, .Juli III crid és el compositor per ofnir-li <>I cà t·t·ec d e rnaestro di capella de la Capell a Juliana de Sa ut P ere. Pet· aqu ell~; anys també es casarà amb Lucr ezia Gori. fï lla de bona famüia , amb qui de seguit va tenir l ) TEM A Palestrlna (dreta), segons un retrat de l'època. A l'esquerra, partitura d'una missa del compositor datada el 1 587 els seus dos primers fi.lls (Rodolio, 1549, i Angclo, J551). Tampor no sorpt·èn que: cll554 Palestrina dccliljUés el seu pt·imct· Uihrc de misses al papa Juli ffi. Resulta curiós ohs('rvar en la partitura de la primera mjssa d'aquest recull (Missa Ecce sac:erdos magnum) com just al començament de cadascuna de les aparjcions del tema, Palcstrina hi va fet· gravar l'escul d'at·mt>c; clt>l papa en qiicstió. El dia 13 de g«>n<>r de l 555, malgrat que segons la lradkió la veu de tenot· de Pale:;tr·ina era mediocre, el papa el va nomenat· .. Cantor" del cor pontifici. tot prescindjnt dc la normativa establerta. segons la qual calia supet·a r· nua prova davant de la resta de ·'Cantors" o bé que t·ebés d seu consentiment. En ocupat· el nou càrrec, Palcstt·ina va renunciar a la direcció de la Capc>lla J uJiana, on f'l va succeir Giovanni Animucda (c. 1500-c. 1571). rectamcul modulades ... pcn¡uè tot es pogués escollar i t•nlc·ndn• a mh c·hu·eclat ... ". El¡wntifíc·al dc•l papa M<n·cdlo, però, va durar tUl alè. l,a seva mot·t es va ¡H·oduir només 3 setmanes després drl nornc•JHlmt•nt. Ai,í, dem e· s, t'I sc·u suc{'t'SHOL', Pan IV, va continuar l'oJn·a l't'fonr1ista. C na de }es pt•imeres lnt'Sllres ;Hloptad<·~> \-a set· la d't'xpulsat· els 3 membres casats del e' Ol' pontilïei. Un u· ells era Palestrina., que com el~; altrt>~:>. i amh la mòdica indeouútzacjó de 6 e~culs mc•nsual!'.. 'a h a\ e r· cle busear una nova feina. La po<iler·ital ha pogut r·ecordar, però, la presèntia fugaç dc•l papa Man·c•Uo a nan del sobrenom amb què Pale>-tl·ina 'a acompanyar la que segut·ame nl s'ha e· om rrtit c•n la "~'"a núl>sa més universaL escrita poe dc•::.prch del Concili de Trento i publicada per pl'Ímrt·a 'egada el 1570. La maduresa El papa Marcello El illa 23 <k mur~ de ] 555 va morir el papa Juli IIT, s uc~cït pel papa Marcello li, que es va afanya1· a anunc·iar la ¡;eva intenció de fer reformes referents a la disci¡>lina i als act<'S dc culte 1·eligiosos. Segons les notes ron~;t~rvadc•s de-l seu secretari, la se,·a gran preocupac·ió va ser que " ... la passió i mot·t del Salvador es rantessin de forma adecruada, amh Yeus cor- Un any dt•AJH'~s c¡ut• Orl:.mdo de Lassus deixés el càtTt'l' , Palestrina es eonn•rtia e u el maestro di capello dP Sa nt Jonn dd Latt~rà. Aleshot·es començava un u etapa qur c•stal'Ía mtu·eada per· les limitades c~on­ dic·ions t>c•onòmitpH's: Palestt·ina dit·igia un cor petit i el seu sou també ho era. \'a ~l'l' l'fi aq uell!i an) s que "a néixer el seu tercet· fi.U (lgin io e·. 1:>:>7). \quella rtapa es va acabar el TEM A 15ó0 m'l'un dc· lt's rlt'lihet·acions d'una comi.'lsió de t•u rwu¡;c•.., qm• 'u dt•ciclir· t'eduir. enc;ara més,le,.. despt>st•..,, L'un) st•gücnt Palestrina es con vet-tia en el {Ürec·tm· tic• In c-a¡wlla •· Jibrriana •. esg]~sia de San ta Maria .Mn¡.q,,'Íor e>, on h avia c·antat de petit. L 'u m t'llU\'11 th• pcrdrl' l a seva pensió com a e:>.-can tnirt' dc•) <'Ol' pontifïc·i el Va Íf'l' f'SCri ureunes f[Utllllf'S ohr·c·s desi inurlt·s ll Sant Pe· re. n· aquesta mant' L'U no !'Iols c·onsoliduvn uqu <'ll pelit sa lm·i-iudemnització, 11inó qnc• fim1 i lot l'augmentava. El 1566 Pult•st rirra es converteixen e] primet·mt~s­ tr·c· clt' m Lilo\ÍC'il df' I'an o m flnnt "Se1niuario ROlnaoo", acabat dc fundar arrnn d ' una decisió presa en elrct!'nt ac-ahut Conc·ili elf' Trf'lllo i on els estudian ts. a par·t d 'uprl'nc ln· les mati't·ics escolàstiques i litcràr·ies. lamhf ¡wdntn a¡.H'enclrc mírs ica i en especial nm t grrgor ià. L'ago~t dc• 1567 Palt'-.t t·ina va tot'nar a set· el mc~;­ lrr dt'IS ronrt'rt;. qut• es reien a la rua del Cardenal IppoÜLo d'E::.Lt•. at•ti\Ïtat que ja ha,ia fet durant 4 lllt>sos t'I 1561·. Va set· allà on va rebre la proposta de C'Om e rtir-sc• t•n el non dirE-ctor musical de la cort df'l n•i Mu,imiJü1 ll d' .\ustr·ia . Palestrina 'a demanar un sa lari tan alt quE' E'l nomenament va ser per a Ull a lLt·t· compositor. Segurament, el que Palestrina va valorar Jtt>galivamen t 110 va ser anar a Viena, sinó la id1•a d 'uh lrndonut· Homa. El I368 va nHlr<"ar· l'inici de la seva col·l aboraeió amh t>l 1 Inc G ngJic>lmo Gonzaga de Màntua amh L'encà rrec· el' una mi ssa que· s 'haYia d'interpretar a l'csglé·sia d ~ Santa Bàrbara. E l cluc, a part dr mecenE-S, t•r·a t'IHllJJORitor nfil·ionat. P er la correspondèu<"ia eonservadn sabem qrre enviava a Palesll'Ílla algunes 111.' Ics sc>vc·s pròpi«~s composicions perquè aquest lf's hi corregís. TEM A -paràfras is sobre t'ants t>xil'>tenh fragmt•ntut.., i dabonlls e n les diferents 'eus (ls te confessor. h •<• regiua coelorum}. - missa ''pat·òdia" o la imitació di~fn·,su da i t'lahot·ada d'un modc.>l polifònic S<'ll<'f'l' d'ubn•, l'><H'I'l'" scvrs (Assumpta est }faria) o cl'allt·e~ Ulltot·s (In illo tempore - tlc P. Moulu-). O fins i totlumh(• d«· profu nt>s ...• al¡,•1m!'s de pròpies ( l estit•a e colli) n cl 'altt·••s uulo r 'i (Brevis, Sine nomineu la tl«•l Pa(Jne Marc<•- u<' r 115 Els últims anys 30 De<~prf, de passar· 5 anys sense ocupat· cap cànec al sen t'i de I' Esgl~Hia. ell571 Palestrina va tornar a dit·igir la CapcUa .Juliana dc Santa }faria ::\faggiorc. alhor·a quE' t'S va C'anviar de casa per anar a viur·e a prop dc Sant P ere. al costal d'un carreró que la poster·ital va nornenur '·dal Palestrino' · i on va residi r fin s a la S<'' a mort. E ntt·c d 1572 i ell580 Palestrina es venrà voltat pt>r· la Lrngèrlia ... , C{llf' ("'n forma d'una epidèmia dl:' pesta s'ernJ.H>rtadt els seu s 2 fills grans, el seu germà Sill a i finalment la seva esp osa . L es il·lusion s que el c·om.positm· ha viu posat en la capacitat music· al elels :wus fill s i del seu get· mà iq u e ha vjen qu edat reforçar! NI ('11 la inclu siÓ el' algunes de lf'S seves ('OUlflOSi(•ÍOII S ('Jl t•lllibre de motets crue Palestrinu vu esniJ tr't> i dedicar· al duc d e Màntua el 1572 .... s' havi<m tallat dc cop. Aquesta tragèdia es va traduir en una frenada important de la seva rreathi- lli). Una altra Imatge de Giovanni Plerlulgl de Palestrlna segons un oli de l'època tal i fin s i lo t restà sense publicar res entre 1575 i el 1581. El 1577 d papa Gn·g01·i XIII va encarregar conjnnlamf' nt a PalE>strina i Anibale Zoilo l'examen dt>ls llibr('s de Cant Pla publieals després del b r eviarj i d lilissal ta l t>tHII t'ls h avia dis posat el Com·iH de Trenlo ... , i Lamhé• l'eliminaC'iÓ dels barbarismes i altrrs ddl'clt•s d'uqucUs C'Hnts pl ans ar-rat1 d els cnors colllf'HOI'I p<'t' C"ompositors, ropistes i impressors. Els dos rnúsies van començar a fer aqu ella 1:evirüó que Ira via d t• qnE>dar· inc-ompleta. (FúJS i tot.l'únir fill ri<• Pal!'s trina qu<' t'I va sobrevim't'. Iginio ...-a euc·ancga r· despt·fs de la mort del pare a unes altres mans que e nJle!llissin ai{1H"I1a r·E>visió. Ell va intentar pt·t'sentar eltt·chall com si l'hagués enllestit el seu pare. però no 'a lt>nir ;.ot· t. ). Deo;;prfs de ]u mort de la seva doua. Palestrina 'a voler· fe r·-:.(· ~>aN·nlot i demanar de set· admh als or·drs menor s. p<>rò de segnil va conèixer Yirginia Dcwmoli. amh qui l'S nt casar 7 mesos després d' em·judar. Vir·gini a <'ra la vídua del pelleter oficial del papa. fet que \' U provocar r entmda de PalestTina en el negoci, amb el qual .. a aconseguir una bona colla dc> lwnc•firih. Pali'Hll'ina va n•Lornar a l'activitat artística. E ntt·e t'li 58 ) i la seva mor·L, esdevinguda el 1594, va publicar iJ, UiJwes dc~ misses, 3 fle motets, 3 de nuJdrigals, 2 ofer·tcH"is, 2 dc llc•l a ni t'S, 2 d'himnes i un dc• Magnifieu ts . L'última proposta pr·of<'ssional de la sc·va vida e:-~ va ¡H·od uit· C'll5R:l q1ranli vau ofE-rir fle convertú·-sr en el rlir <•«·tor· t•spirilual dc la cort del du c de Màolua. Novam C'nl la st>va gran exigència econòmica semhla havt't' t'stal la seva forma encoberta de dir que• no. (És curiós pensar que d'haver accep tat, r any 1590 . amb r arrihncla a Màntua del jove ClauJio Mou tevenli s 'hauria produïtla trobada dels dos gr·ans c·omposilors). E n ean vi, pocs abans de morir, cb nateix PaJ<•strina va plantejat·-se la p ossibilitat de tornar a <'Xl"rC"i r ~n f' I nwdest cànec qne de jove havia tinf:,•Ul a Iu r,utt1· dral d c la ciutat on h avia nascut, p erò el d«·s'LÍ <'I va ft•r aC'aha r els seus elies ala Ciutat Eterna. Palcs lrina va mot·ir a Roma el2 de fchrer dol594 , a l'edul de 68 anys i va ser e nterTat a la CapE> llu Nuova dt' Sanl P <'t·e. Un 11 clàssic'', per al seu temps En l'extens catàleg de Palestrina. lú desta<¡tt<•n co.;pcrialmcnl les poc més de 100 misses. al costat dt> més dt' 500 motels (dE' 4 a 8-veus), i un ct>ntt-nar llarg tle madrigals entre jJrofaos i espirituals. Ln ÒE'Is lt·ets que1nés ens crida l'att>oció de la p r·odtH·ció tlt> Palt-strina. més que la seva orif,'Ínalital c·n·at iva, és la seva elaboració Jonnal. lt•nf'ny en què l'S most ra plenament mereixedor dels quali1ï<·ntins que li ha atribull l a tradició : fluid, e l'it·aç. brillant j dt' gra n bellesa sonora. A més, en l a nws1rr·a gne uvan~uva lu seva mad~u·ació artística, va aecentunr la trans pat·ència de les seves estru('turcs sonon •s, l u srva essencialitat, i, eu definitiva , l'ús d'uns rnc'<'anjsmrs pulif¡)nics tic forma equilihrada i pn:eisa. En r àmhit dE' IE's misses observem com la S<'VU ~s­ tructtu·a comprèn heu sovint els tipus següents: -l->ohre Cantus Fi:rnms en E>l tenor (L 'Om m P armé. Ecce .~ace rdos magnus) . - lc•s l O misses dC" Màntua, constru'lcles c·orn u pa r·àfras is de tt•mes mouòd.ks t·ompo!->lol'l ¡wr· al H(' ll gr an mf'cenes, e l duc~ d e MàntlJU. A diferència tle l os misses. e ls molt•ts c·slun llim·c•s del vinelf' a mh el text. Això provoc·a un a gr·un vurit•tut 1m Iu dis posició formal i arquüectònicu cl'turm·Htes partitures, que ens impedi:'L' fe t·- nc' un c·~<pH'IIHl. En tol C'a!1 sí que podf'm remarC'ar-hi l'í1s 1lt• fMnH'ioi corn himnes. ofertol'is, lletanies. lumentut·ion s i Magnificats, st>mprE' molt mfs p t·eo<·upal pt•t· l' a rq uil<"clura sonora que no per les projc<·c·ion~ líriques. l'emissió clü·ecta d e les idees i mollmt'll) .., per Iu prC'orupació de r expressió dels qf'etti (rut>C'l('S UllÍ mi e"). Quant als maclt·igaJs. escrits majoritàl'innwn t u ~i 5 veus, no ens mostren un Pall:'strina tüfc•reut, nj Lun sols qua n es tracta de t~xtos profans. S implt iiH'nl, el eompositor fa servir el mateix estil df•ls m()tl'll'. 400 anys de música celestial Tott•s aqttcstcs canlctcdstÍ«{Ues fan qu11, j u u Iu sevà (·poca, l'es til de Palestrina foR eousitleru t c·om ''('Xf'mplar" i pet· a la nostra sigui un '·<·l!tshi<•''. El st' ll rt'specte per l'accentuació font• liea dchs tt·x.Lo~. l'ús moderat de fioritures. la mesura i eàlt•ul aml1 què ft>ia servir els salts ascendents i dt•s<"cdt•nts S«' III]H'e pensan t E'll la se\ a ·•yocalitat", l'et{uililu·i qut• ~wmpre cercava compensant aqut>s ts !'\alts am b tno\ inwn ts contraris .... tot plegat scmpr·e ¡JOba t al M'n «•i rlt> la rlaredat. la fluïdesa i Ja musicali tat. ..,f'lll JH't' d' a<·ot·d anili els nous paràmetres estètics soq;ils del Concili de Tt·enlo. Però, segurament, això vu s«•r· una coincidènria . El més segtu· és qur la l'I<'\ u músit·a hau r·ia t•stalla mateixa .. . malgt·ut el eonr·ili. Avui, 400 anys després del a Sf'Va mm·t, su lwm que• Palcstrina no va salvar lamúsiea polifònit·u ft·nt intC:'rprctarla SC'Va esplèndida Missa dc>/ popa ililorcc>llo ~~1 davant dels bisbes del Conoili. Eft·<·livumc·u t, aques ta a nèedota no és certa. No ¡¡u llem t'li qui11n mrsut·a P alestrina va estar dir·c•etnnwnt n•lucionul umb Trenlo ... , però segurament sí que, t ol S{'lllinl E'll més d'una ocasi ó la polifonia dE' P a les tri na, aquells hisbcs vuu saber com ha viu ric ser Iu músi<·a dt· rEsgl~sia. PE-t'què ells IlO sabien , com nmmltrt>t~, qn<' aquella era la música ... que provt'nia delmat!'ix cel. TEM A Orlande de Lassus, el gran moment musical flamenc M f per JOSEP PRATS O .., -~... Iii i= 11.5 T1ande tlt> Lassus (i també Roland cie Lassus o O ria nd o tli Lasso) nasqué a Mons (H a ina ut ) 1\ my 1532; f.o l i q ur no tenim doc·unHm l ació que en s p a d i d t' la seva infantesa, scgcms q ue· st•m bla destacava per la st•va veu eu el t•or dt' l'esglrsia Je St. Nicolau a Mons on. p robablement. rehr Ja St>Va primera formae ió m usical. A l'edat de 12 a nyb 1 al ser vei del gt'n eral Fe n ante Gonzaga, 'iatja a lLA li a (Màntua, Pale nu i Milà, succcssiva mt•nt), on roneix diversos músi<-s dc la c·ort d el seu patró. Al c•ap dc pocs anys ahanrlona la fa milia Gonzaga i \' Ïsilu Nàpols, tot servint un tal Constanti no Cust rioto, t-poeu en què comença a ~s­ tTim·e les villanelle <JUB I:IC'I'a n editades més tanl a Anvers. L'any 1553 (·s nomenat mestre de capc'Ua a la basílica de San t Joan dl'l Laterà a Roma (càrrer que ocuparia -dos a nys després- Palestrina). pt'l'Ò al rap d'Lms mesos. i asliabentat de la malaltia del'> srns pares. retorna a Mons per Yisitar-los: malauradnm<'nl quan hi a rriba ja ~>Ón morts. A la seva ll'rra d 'or igen conei.x els ed ito1·s Tylman Susato i ]E-un dc La e t i p ulllica ellr. volum el!' motets a 5 i 6 veus (A nvers, 1556). Un a ny a hans, u Vt•nècia,jal1avia edita t <·I J r . volu m de madt·igals a 5 V!'US . Durant aquest pcr·iode t ambé compon les Sacrae Lectiones novem ex Propheta fob, les populat·s Prophetiae Sibyll(lrum i diversos madrigals. L' ;my 1556 es trasUada,juntarnent amb mitja dotzena de cantors llamencs, a Munic per intt'grar-sc -com a t enor- a la cap(•IJa del duc AJbrecbt V de Bavier a. Poc t emp s més I a l'C I 1·cp el títol de m!'slre dt• cap ella, resp on sabilita t qu e' conserva fins a la Sf'Va mort i d ' una ma ne ra ta n sòlid a q ue dos dels seusfiiJs hN·ctcn el càn cc, su rc c ~ssi va m en l. Ell558 es rasa a mh R egina Wac kingn. filla d 'Lm oficial i un a dama de la cot·t ducal. Ta nt la seva posició professional com la per sonal li dont>n una ~rran estabilitat. fins aJ p unt q ue declina diversos ofet·iments que li arriben al lla r g de la seva vidu pe1· anar com a mestre dc cap ella a d" altres il1d 1·ets (entre d 'ah Tes, refusa suhstituir Scandellus a la <·ort tld d uc cle Saxònia). Tanma teix, això no li imped eix de via tj ar sovin t i Lenit· eontaf·tes a n·eu dd eontine nt: P <üsos Baixos (1560), Fra nkfm-t (1562), Vent-ria i Ferrara (1567). F t·an ça -en múltip les ocasions-. i u n llarg etcètera . La St'va fama s· estén a m h t·apidesa per tot Eut·opa, i és un del comp ositm·s més editats i reeclitat& del Renaixement: se 1 cOJwix com el '·Prin ceps ~1m,i('o­ rum'' (Ja generació p r<>ccdent ja h avia a tor gat eltí- l ) Portada d el manuscrit amb els Salms penitencials de Lassus, pintada per Hans Mlellch, amb la Imatge del mateix Lassus als 40 anys d'edat tol de "Prínceps Muakac•" al seu compatr iota ] osqu in des Prez) i el " di \'Í Odande''. L'any 1570 'Waúmi1ià Illi conct>dt>ix títol dt' noblesa i el l 574 és nomenat cavaller pel papa Gregori xrn. D'altt·a uanda.Ja seva relaeió amb el duc Albrecbt-i també amb el seu hereu, el futu r Wilhelm V-és més crue corcliaJ, com bo demostra la prolífica correspondi-nria cru e mantenien <·n t rr ells: h i descobrim u n Lass us vital. amb sen tit de l'humor , qu e altern a en les seves ca r tes el llatí , l'i talià, el francès i l'alem any, d c fo1·ma divertida i, sovin t , mac-arrònica. Aquest fe t ens fa su posar que el text d'a lgunes de les seves ob res burlesques (Ja popu lar Matona mia cara, i també Quand mon mary o {.¡n jeune moine) podia havt>r estat escrit pel mateix compositor. La manera de :.ignar moltes de les sc\ es cartrs ("Orlando Lasso rol cor non basso'', "Or landissimo. lassissimo, amOt·evolissimo", "SécrE'tairc P ubliq ue, Orla ndo Magn ifjque "'),ens m ost eu LU1 h ome trempa t i de ear àf't<•r eXLl'Over tit . Així mateix, algun es r eferèn r ies seves u c-omposicions d'altres col ·lcbrues, més aviat crítiques, són fetes e n un to humorístic . desimbolt i sor neguer. Les seves obligacions ('Om a mestre d t" cap el1a cl<•l duc de Baviera incloï eu els oficis del matí i les vespres, cle gran solemnitat s i ten im en compte Ja qua n- TEM A titat i qualitat òc Uagnificat compostos. També ha,;a de compondt·e les misses -la cort bavaresa es mantenia fidel al ~ulte t·omà-. mi-s o menys elaborades en relació amb la importància de la diada. uixí rom tamb~ d'altres gèneres complementaris, sobretot motets. madrigals, lieder o chansons (sovint havia de preparar la mttbica pet· a actes protocol·laris -visitc>s d'estat, a udiències ...- o de lleu1·e -banquets, reunions de caça ... -) . Al mateix temps, havia de supervisar l'edu cadó musical dels nens del cor, així com tAmbé la còpia i arxiu tlc manuscrits i partitures. La dècada dcll570 e<Üta els 5 voltm1s de música sacra Patrocinium Musices; la reedició d'antics reculls no fa més que testimoniar l'enorme popularitat assolida per Lassus aneu d'Em·opa. L'any 1584 el seu fill Ferdinand es comença a responsabilitzar d'algunes de les seves tas<¡ucs per tal d'alliberar-lo una mica de la notable càrrc•ga de feina que havia de supot·tar (1' estimació del duc p el seu mestre de capella era tan gran que li havia concedit de per vida el dret a rebt·e el seu salari complet). Tol j una salut minvada e·mclanch olia h ypocondl·iaca ''). els darrers anys de la seva vida enca1·a són d'una gran activitat, tant pel que fa a les composicions com pels nombrosos viatges. La col·lccció de madrigals Lagrimae de Sant Pietro (20 madrigals a 7 veus sobre octaves reals de Lui¡,ri. Tansillo i el motet Vide /wmo qua.e pro te pntior) dedicats al papa Climent VITI, és e l darrer cielt• c:ompost per Lassus: el pr·efaci està datat el 24 tlc maig, unes setmanes ahans de morir, quan Lenia 62 anys, t~l dia 14 de ,juny de 1594. Música profana L'entorn històrk i cultural en què Lassus desenvolupa la seva activitat reprc.>senta una referència important pf'r entf'ndre · n la trajectòria: l' apo1·tació de Flandes a la cultm·a intcHectual. artística. musicaL és senzillamPnt impressionant: al costat de figures del ni vell d'Erasme, de r escola flamenca de pintura (amb Van Eytk o H. Bosch -més conegut per "El Bosco"). t>lr .. la llista de músics és enorme. Des dc començaments del s . XV, cantors i mestres de capella f¡·anro-flamc•nc·s s'f'scampen per tot Enropa {no és estl·any a aqtwst èxode el context sòcio-polílic deia Països Baixofl, (lominats de f01·ma sagnant per la Cot•ona espanyola i en constant conflicte a causa del calvinisme): en aquesta llarga llis ta podem incloure, enLt·e cl 'a ltrt>s, Oekeghem (a França i Espanya), Obrf•cht (a Ji'cna ra) , Isaac (a la cot·t del Medici i dc l'emperador Maximilià I), Josquin desPrez (a Roma, Milà i Pads), Willaert (a Venècia). Arcadelt (a la Capella Sixtina ja França), Vcrde1ot (a Florència i Roma), De Montf' (a Nàpols. Espanya. Roma i Praga), Dc Wert (també a àpols i Màntua) i, òb- Miniatura dels Salms penitencials de Lassus, que apareix tocant l'espineta lunt als principals músics de l'•poca vianH'nl, el matc'ÍX Lassus. Fot·a difíciL en tota la història, tt·obar· una nació amb una nòmina puntual el 'artistes I annomhrosa. de tanta qualitat i mnb tanta infJuència en c•l bl'll entorn. El contraptmt subtil , la indc>pendència de lc>s VNts, el rigor estt·uctut·al i formal són el gc•ni c·ssencial d e l 'escola fnnco-flamenca. La dut·odal, lH simplicitat harmònica i la tex tm·a homofònica són les earaeterístiques que U<JUCsls eOTnJJositor s lroben a la Itàlia renaixentista: l'ap arcllamt>nt d'ambdues tt·adicion s, la síntesi, produC'ix l a magnüïea eclosió musical que s 'expandeix arreu d'Em·opa i <{Uf' marcat·à amb un segell clefl1litiu la lradic·ió que. amb l'aportació cabdal df'l geni monteYenlià, ens situa a les portes de l'escriptura han·oca. Tal rom diu ~anif' Bridgman (lltlusique et Poésie): ·'malgrat que hom atribueix l'origen del gènet·e macl rigalt>sc a l'escola franco-flamenca. aquesta forma no hauria pogut néixer fora d'Itàlia. on l'arquitcc·tur·a nòrdica 'a trobat· un contingut sen Limf'n tal ". En t•l camp de la música st:cular. Lassus escriu en totes les f01·mes típiques de l'f-poca i corresponent<; a les tres eultun•s C'ulc•s quals s '<>xpressa. La frauc,)fona (chansons), la italiana {madrigals i villanclle) i la gc>rmànica (lieder). Així va romJ1omlre unes J50 chansons, la mujoria dm·ant lu seva joventut, però tamLé qnan era a Mnnic: no en va el francès ~ra l'icüoma oficial cle la cot·t ]Javaresa i, d'alh·a banda , viatjava sovint a la cot·t fran cesa per invitació del rei Carles lX. Les va puhüc·at·, primordialment, a Flandes i París, cntn· L550-1580., i foren reedjtades amb ft·et[iièn<'ia. Esct·ites sohre textos de Marot, Bonsard , Du Bt•llay i Baïf, els temes eren molt variats (Ja !1 e. -~ .... • ê: í3 .115 TEM A 34 nntw·a. l' am01·. lt"'\ tos mo r·alilzants. cançons dt• bt'tll'l'. nunm·ion~ hudt•bqucs sovint amb textos volgud nlllt'nlnHu·arTt)ni«•s ... ). Dt> Yt>gadt>s, les més serim.. cs de t•n r·iwlt•t· ~·ut'oste n a fcstil de C. d a Ron•. t•om si fos,in ulll~ntic-..; madrigals però afran ct'sal" 1'11 la clt•t·lumut·ió ( nn bell ext>mple podria ser el p opular llou coeur se recommande à l.'OU.S sobr e un a p ot•sÜl dr C. Mm·ot ). En d'altr·t's peces, d e ral'àrtf'r m{·s bndr•~;¡o, la dedamaei{• és més vivaç: probahJc1111'111 n ingí• no ha l'tH'l'i l ea nçons mé>s divf'rtid es (En un clwsteau o 11 est oit ttue relig ie1.1se t>n són un bon l'XCmpJe). ~~ ll()l'lll t'IIH' rlt ()O(Jlllars i acUniJ:ades Jlt'l S s¡1u s t·on ll'lllJHlrnnis, e l mateix humanista gf'rmimi<:, Puul MPlisi' IIH, t·ns eu parla e n una carta datada l'an y 1569 a Gitwbt·n: .. Una admiraeió sob tada em va donar 1111 ttt'l't'H d e febre quan, a casa la sen) ot·a d ' ltt•nt·y Estit•llnt•, vaig sentir una jove francesa. mnlt ht•lln i d<· fa míli a noblf', que. asseguda a la meva l''HfllCtTa , i dm unl d 'alg uns músics, d ' h o norables dames i el<• lltu·~ ("spo:.os, toca\""a el lla üt i cantava amb una H'U molt s uan lt•s canço nsfraneese~ d'Orlando··. E n 1111 lo menys anecdòtic. també testimonit•n la popularitat de Lassus l'enorme quantitat d 'oiJt·cs M'Ves parodiades per alLr·es compositors rcnaixf'ntislt•s ( Farnah y, Byrd, Riquet, Ff'rrahosco ... ). \.l' antologia titulada J1usica Transalpina i editada a \nglntena per N. Yonge el 1588 com a c·ompcn<li i t~xp oa il'ió de la música europea de moda t•n aq11cll mon11·nL , hi lt·obe m dues chansons dc Lassu s: Le l~lMsignol i S u sannP rmjour (aquesta dan·enr soiH·c unu mclo<lia original de Didier· Lupi - 154fl-). Quant uls naudrigals, aJ Llarg d e la seva vitla n'edità srt volums. Els tres jlrimers publicats a Venèria ( 1555) i Roma ( 1557 i 1563 ), van ser escrits abans dt>l seu pr·iml' t' t'CL<wn a Flandes. molts d · ells sobre poesies i son e ts d t> Petrar·ra. En aqu ests madrigals. hi dis tin¡,rim una utilització fOt·ça lliure dels materi als (el contrapunt imitatiu no és del tot rigorós) i una gran varic•La t Pn la velocitat i el caràcter declamatori. \lgun~ anys des1n·és. a Munic. publica el 4L \0lu m u 5 Vt'U S (1567) eserit per d emostrar, st>gom, parault•s del malt•ix autor. que .. les m uses el continu('n prolt>ginl tan bf com a Itàlia". El llihrt> sehriic•nL no RJHU't•ix flns 20 anys m és tard a Xuremherg (1585), esnit a 5 veus sobr e textos clà;;;sics d e Petr·a•Ta i alguns sonets religiosos de G. F iamma. Ja J'ao y ] 587 celi ta el6è volum a 4, 5 j 6 veus, en una líuia dc! <·on tin llïtul •·cspt'cte d e l'a11 Lerior pe1·ò amb tma mÍ!s ~¡·un varit•tal d 'es til. Aquests llibres ens mos tren un LasRns bon coneixedor de l'estil italià mé>s n•cenl: motius bt·eus contrastants, declamació t•n ritmes t•urts i JH·ogrcs~>ions harmòniques . El darl'f'!' volum d t> madrigals , ja esmf'nlat, és la sf'va obr·a p òstuma Lag rimac dc S . Pietro . En gen eral, quan t'>òC' f'Íll m afll'igal s, eultiva la nl reslil contr·apuntÍbtic més elaborat com t>l siJnple planteig homorítmic (~ il·làbi c) que e n¡¡; l'etorda les primeres villunelle . •\. TEM A Capella de la Cort de Bavlera, dirigida per Lassus, 1 568 mt•suru t[ u e <>n ,·cll(•ix ea fa més conser vador. més scr·iós, tant p rl que fa a l 'atmosft'ra com als textos i la tècni<·a. D!'finitivam<>nt abandona el cromatismf' tipi<: de lt•s Prophetiae Sibyllarum de la pl'Ímeea època. i lt>ndt>ix més u expressar r atmosfera general d ' un tc"\.t que no u suJwaLllar paraules concretes. El rontraJILHJI imita tiu s'e"llosa sobretot aJ començament df'ls m atll'igals o d' aJguua de les seccions, per ò •·a •·a11wnl Í's l'igod1s en t·l seu Íts. D 'aquesta d a n era è poc·a tamh{• data t>l J't><'ull Libra de viUanelle, moresche et altre canzoni (París, 1581) a 4, 5. 6 i 8 Yt>us. Um1 rl ~ lt'S ohres m éA con egudes d'aquest r·ec;ull ¡:~ l'<•sm<>n luda Matona mia car·a, serenata csc·r·ita en un itulià ma('a rrònic que J.. assus posa en hoea d ' no soldat tll'o habh' mf'nt a l<>many; es tracta d'una espèei~ (lc s uhpt·oducte madrigalesc, i amb una c-la ra fïnulitat ile divertit·. Tot i ha ver-hi tlcdicat menys esforços. també (•s notahlf' la c·omposició en a lemany de lieder. salms i ullt'f'S o ht·rs per als oficis t·eligíosos. Tot i que ell maleí~ \Olia l's ta blir una cliferència meridiana entt·e e ls t>slils italià i alemany. no és menys cert que en aqu<.>st tamp c·s mesden clements de la villaneUe, d el maclt·igaJ i d<> la rlwnson; l"n canvi. en la música sac ra és evitlt>nl Ja d<'pc>ntlència de] cantusfirmu.s. er Música sacra Uu a]ll•t• USfH'<'l(' fonam ental que situa la figunr dt> Lassu:; <·n e l seu ronlexl històric és el de la R e for·ma lutc~ t·arur i Iu Contt·areforma tridf>ntina. Tot i qut> aqUNll composi tor IlO Va influir de manera Uir·ec-la en lN; d11Lerminarions sobr e polifonia sarra cid ronc·ili {com Ito f¡••·en, p e r· exempl<> , poW'onistes eom l e rle o Pal<>sLt·ina), sí que ho feu el seu patr·ó, el dm· Alhn•c•ht, que ma ntingué una dilatada cor-respondi'• ncia soLt·c uqucsta qüestió amb el cardenal Vitellozzo -membre de la Comissió p er a l'estudi d e le~ mis!it'S refonnades-. defensant el manteniment dc la polifonia i en contra d' aquells que volien r·t>i nstaurar la música monofònica: sortosament. ac¡ue!-.t c·r·iteri fou el defmitiu, i de ben segur que e l rnalei"X La"c;us hi jugà un paper pt·ou important i ronvinc·en t prop del cluc bavarès. Segons que esmenta e. Rt'(.'M' (l.u l1ú.sica en el Renacimiento). el mateix Era:-;me. poes an ys abans de la Contrareforma i ft>nl-sr rrssc} d'una opinió força gener a litzada , esrrivia: '" H<'m introflu'Lt a J·església 1m a música artüïc-ial i t<•al ral, una vociferació i una commoció lle veu:; clivers<·s c·nm probablement mai no s ' bavia sen LiL u i t•n e•ls L~a­ lrcs grc·rs o romans . Trompes, trompetes i flault•~; c•s fan c~ompe tC:•ncia i toquen a companyant les ve11S. S t· Sf'rllrn ml'lO<Li es amoroses i lascives e om l<·s que an·cu a(·omtJanycn les danses cortesanes i els bufons. La g<>nl va a l'església com si fos nn teatrf', Iol ec•n·ant l'encant sensual a l 'oïda". En aquest sentit, Lassus representa w1a certa síntesi. El seu estil és. en general. concís. dar, i destaea ]Wr la vit·tual economia d' e."<pr essió. molt cfiea\· p t•r la sf'va hrf'Vf'Lal. A pesar dels recur sos <JUf' utilitza so\ int. fJt'l' exemple en els motets (interval s ampli~, intc>rTupeiou-. sobtades, passa Lges inespt>ra ls. sí uro)li'S, ritm<>s puntejats ... ), aquests són usats sC'IllJH'<' dr maner·a sàvia, al servei del ritme intern d el text o ell' dPsn·iprions precises, d'atmosff'res ,·olgudt>s. A<JUI'!ila S<'r vitud al text no es sinó una influèm·ia da l'a el(" la se' a època italiana, així com Laml•t~ dc> la nonnativa de la Contrareforma. l~n la compos ieió d e motets és on •·eahrwn l es manif<·s ta el gran gt' ni d el músic franco-flan'tt>ne. En va t•scr iut·e més d e 1,000 , i si h é és cert t¡ue no fa servir· PRtudís tiemnf'nl. gaire elements de tipus ronstr·uetiu enm la genl'raeió precedent (cànons, falsbordó ... ), no ho és m enys que quan r econ e a aqueslt'S tt'.eni<[llf'S ho fa sòlidanwnt i amh lllla gran imaginac·ió . All un) ut d(' la tf.cni ea cromàtica usada a r<>stil d <· Dt· Hot·e a les Proplretiae Sibyllarum , en el seu períorlt> dC" maduresa és original eu la mt>sdn tlt> mo Lins. fluid t•n t>leontrapunt. clar en l'harmonia i \ igm·{,., ('U la d<>dama«·i6. Les expressi ,·es descr·ipcious dt• l<•s p uraul<·~ (word-painting). seusc dcst•qttilihntr J'r,.,truc lura fo rmaL són usatl es sà\'iaml'nt. i nranipulu c•ls eolors \()(•als, els timhrt>s i les lt''IIU'I'" fin ., u at·onbegttir· unes '> ttggesti,cs utmusf(•r·es. Put·adigma d t> Iol això, i elf' la seva enormf' enpnri1~11 rlt' ~Ínlt· ~ i , (•s e l motet Timor et Tremor (156'1.) . En els M'11M anulel s IIIPS tardans, a costuma a utilitzm· mps In <lt•damuc:ió rítmica en val o r s cm·ts. altt'l·ua nt-Ju u 111 h breus imitucions, a l 'e~;til dc la villcmella, l'VIII s i volgufs IH'llHtlitzar: d sN1 vocabulari. El fl'l th• II"JHiir• -en l'àmbit d e Ja polifonia sa c•·a- a esniurc m(·~ t'li acrnest gè•wa·e que en d'allres, es pol utrilmir al ft•l qtu• 1·n el m o tet el compositor sc sc> nl mé•s llim·c, t•n podt•r· c•sro11ir· els textos i el mf. todo dt• Lrul'latll<'tt l mnsienl. S'aC'ostunla a dir qnt> t'ls m o tels el<• LuRs us l'CJ)l't'S('Il[C'n el punl culminant t!ll l' cJahm·ac·iéJ ¡]' H tptest gènet·e; t o t i això. i t·onsideranl Ja u n gf'ns menyspreable aportació dd S t'U JH·ed<•<·essor JO'-quin . podríem dir· que r ept·est'n le n un altre punt d'inflexió memorable . Tal com diu G. Rc•est> (La llrí sica e11 el Renacimiento) a1uh rnoh bon nih•t·i, •• ... l'U !'ls motf'ts de Lassus la falta d'equilibri Í>s la not·mu; l'insòlil, la r egla'·. Quant a Ics misses, se'n conser ven 11na :-;f'i,.n nl !'nn de lc•s moltes que va compondre, p erò maluna·arlumeliL, n ' ha d esa paregut el ruanusel'Ït d'un bou nwnbt·c·. Tot i aeceptant que aquest no va st•t· el g~ lll'l'l' <'li què Lassus d1•stacà d 'una manera especial, ¡;Í q tH' es pnl di r t¡ue aJgtmes obtingne r·en unu gran clifnAi6 aneu d ' Europa fin s a b en entrat el s . X VIl. t•Sst•ut r e im JH'l'bt'S so viu L. La majoria rP aqtlCSit'S tni SHI'H v ~•n ser t"srl'i les seguint la pauta i ciPscnvolupunL nn motc~l, mud1·ig<rl o ca nçó preexistent. j a fos d ' ell mult•ix o fl'aht·es compositors: és el crtw coneix.t·m !'Om a "misses de pat·òdia ,. , i que retrucrei.x un gra n d u mini de la tècnica pt'rquè l'obra re-atthanl. ha~adu en una oh .-a mt>nor. sigui estructuralmc•nt sòlida i musiealmeut expressiva . Qual domrnu aLtende -ha~u ­ da l'n (")madrigal el(" De Rore- o la Doulce llhnoirP -sobr e la cèlebre chanson de Samkin- són h<'lls C"XI'mplPs d 'aques ta tècnica (l es misst>s c·onservavc·n t•ltítol de f obra parodiada) . També hi ha altrrs misSt'S mÍ's (•m·tes -mioSses bret·i.s-~ esct·ites en unu <·st•·•wt m·a si] ·làhira. algun<>!> en forma <lr pa r·òdia i cl'ultres scgttiut siJnplemenl un cantus.firmus. També>, i [H'l que fa al seu opus, eaJ c's nwntat· lf's q uatre Passions que v a escriut·c sohrc t•lt oxt rlt•ls 4· e vA u gdis tNJ, la més famosa de les qnali'i va ~t·r· lu tir sa nt Malt-Il. Totes elles foren romposles d ' aeonl amh la tt·adic ió nord-italiana dcJ s . '\"Vl i amh una c¡;IJ'uetn r·a J'PsponsoriaJ. Finalment hem de fer tma L'cfe r ència ohügmla ui l'l' li tt'na ,. lhu·g d e lliagnificat que Hl e om pondn· , i CJU<' en" fan p t'nsar -com es deia al ronwnçamt•nt d'aques t at·tiele- que els sen eis d e vespres a la cot·l TEM A dc madun•sa l's ol'i~i11al en la me::.<'ln Lle motiu~. i1uid en d l'On tnt punt, c·lar en l'hanuonia i ,·igor6s en la declama1·iú. Lt''- t•-..pre!-!si' es desct·ipcions de l1•s parauJ<•s (lt'Orc/-painting). !-.CUSI.' dt>sequil.ihraT I'C',li'UClUt•a fol'lltaL són usadt•s ::.à,iamenl, i manipu]u els colon. 'oc·als, t>ls timhrC's i les le:-..·ttu·es fms a aconst'guir unc~ -; uggcs li\Ci'l atmusfcrt's. Paradigma de tol aixÒ, i cJp la ht'' a t'llOI'Illl' capaí'itat SÍUlesi, t-s t'i motet Timur et Tremor (1561). En els !:'t'US mot t'lH •n<'s tardans, a<·osluma a utilitzar més la declamaeió rítmic-a t•n va lors c·m·ts, alten1ant-la aml1 ut·cus imillu·ions, u 1\•s lil dt•la villunella, com s i volgués twt.nulilzu•· l'I Ht>ll voc•ahn lari. El ff'L tle teuclir -en l'tlmhil dc la polifonia sut• ra- a csnim·e mfR en ne Capella de la Cort de Baviera, dirigida per Lassus, 1 568 mi!:ises refonnadt•8-, defensant el manteniment de la polifonia i en c-ontra d · at¡ut'l]s que volien reinstaurar la música monofònica: sortosament. aquest criteri fou el definitiu, i dc beu segur que el mateix Lassus hi jugà nn paper prou important i convincent prop del du<· haYarèb. Segons que esmenta G. Recse (La Jfúsica en el Renarimiento ). e] mateix Erasme, pocs anys abans de la Contt·areforma i fent-sc ressò d'una opinió fm·~~ a gent~raliLzada, escrivia: '·Hem introduït a rc•sglê'sin una música artificial i teatral, una vocifct·ació i una eommoció de veus diverses rom pro ha hl<·nH•n l ma i no s ' havia sen Lil n] e11 els teatres grecs o nllnans. Trom¡ws, trompetes i flautes es fan <~o rnpelència i toquen aeompanyantles veus. Se st>nlen melodit>H mnm·osc>s i lascives com les que ar•·eu a('ompan}en lt·s danses t~ortesanes i els bufons. La gPnl va a l't•sglésia <'0111 si fos un teatre, tol Ct'l'Cant J' encant sensual a l'oïda". En at{Ut'!'il sentit, Lassuc:; re¡n·esenta una cer·ta síntesi. Ell:it'U estil f!->, en genet·al. concís, clar, i destaca pet· la "irtual economia d 'c-..pressió. molt eficaç per la St'Va ht·evNal. \ pesar dels recursos que utilitza So\-int , per f'X<'mplc en els motets {intervals amplis. inLenupcion'i sohlade!-o, passatges inespE-rats, síncopes, rituws punlcjal!i ... ). aquests són usats sempre de mant>t'a sàvia, al sen <·i dt•l ritme intern del text o dt> de¡;r r·i [Wicn1s p t't't'i ses, d'a tmosf<-'res volgudes. Aqut>sla servitud al text no {'S sinó una influència dat·a de la st>\ a èpo<·n ilaliana, així com Lamhé de la normativu dt! Ja Conlrard'orma. En la eompw~ieió ch1 motels és on l't:almenJ es matúft·s ln d gr·an gt>tÜ dt>lmúsic franco-flan1t>uc . Eu va esc du re més de l. 000, i s i hé és cert q·ue no fa servir esladír;liemtwut gai t't' t>lf'mt'nts de tipus consl:l:uctiu comlu gcm·t·a<·ió prt'('l'dt"nl (cànons, falsbordó ... ), no ho f.s nl<'nys que quan t·econ<' a aquestes tècniCJllf'S ho fu !-oc'1 lidamcnt i mnh una gran imaginació. ¡\JJun} al de la t<-cni('a CI'Omàtica usada a r estil de De Ro1·f' a iPs Prophetiae Sibyllarum, en el seu període arrneAl d'ahl'f'S, pol alribuit· al f<-'t que en el mott>t el eompositor sc· st•nt m és llim·c , en poder t•scolli•· el::. textos i el mÈ'Iodc de t•·actamcnl mnsic·nl. S'ac·osl uma a dir que l'ls motf'ts dt> Lassuq rcprc~enlt'n t•l punl culminant en l'elaboració d'aquest gènt're; tot i a i'>Ò . i consirleranl la no gt>ns gÈ' IH'I"(' t¡UC' ('11 flS menyspn·ahlt• aportació cid seu predecessor losquin. podt·íem dir· que t·t•¡u·eM•nLen un alLre punt dïnfl<·xjé> m<•morahl<'. Tal com diu G. Ref"se (La Música en el Renacimiento) amb molt bon cl"ÍLel'i, ·· ... f'n p]s molt•t¡¡ cle Lassus la falta d'equilibri ~s la norma: l 'insi)lit, Ja n•gla''. Quant a Ics misses, sc ' n eon seiTf'n una seixant1•na df' le!l moJtt•s quC' va c·ompomlrc, p erò malauradament. n'ha dt'lòH IHII't'gttl clmanust•t·ild'un 1Jon nombn.>. 'l'ol i al'<'t'Jll unt C[llt> at¡nt>st no va st>r el gènere en t¡u è LusHus tlestacà d ' una manera especial, sí que es pol dir t!Ut' ulgunNi ohlingn<'t·en una gran d ifusi(, arreu d 'Europu fin s a hm1 entl'al el s. XVll, essent reimprcst•s sovinl. Ln majo•·ia d'aquestes mÍSSI'S van sN· esC'rites seguint la paula i df'senvolupant un motet, mudl'igal o <·ançó preexistent. ja fos d'ell mateix o cl'aiLrf's l'Ompo!>itoa·s: {>s t>l que coneixem corn a "'misses de pun)<Üu ,. , i que requcrei..x un gran domini dt> la tl>c·ni<·a pcr·qu(- l'obt·a resultant. basada en tma oh ra mt•nor, signi c•struclurulrnent sòlida i musiealnwnt cxp•·cssi\ a. Qual domma attende -babada en c>l madriga l dt' De Hort'- o Ja Doulce Jfémoire -sobn• la eèlt'!Jre clwnson d1• Sandrin- són beUs exemplt's d 'aqut'sta LèC'nica (ll'S misst's c•ouservaven d titol d<· l'o ht·a parodiada). TamlJé hi ha altres misses mrs t·urtt·s -misses brevis-. escrites en una cslructunt sil·Jàhic·a. ttlgunc>s t'U forma Òe }JarÒdia Í d'altt·cs seguint s implt>mf•ot un cantusfirmus. Tamhr, i ¡wl C(IH' fa al seu opus, ca] csmC'nta r lc>s quatre Passions qw> va csc:.l'iut·c sobre el text dels 4 cv~mgPi i s les , Iu IIIPH l'umm;a de les qnals va ser· la de sant Maten. Toles ell<"s fOL·en compostes d 'acord amb Ja tn1dkic', nor·d-italiana del s . )."VI i anib una cslru<'tu l'<l l'PS)l011SOI'i al. Finalment hem dc fet· una t·cferència obligada al rcnii'IHII' llarg dc' Magnificat que va compondt·e, j que Pns fan {Wnsa r -t·cuu es deia al començament d'aquest ar·til-k- qul' els sen ei::. de' espres a la cort TEM A 115 a 11rn Pàgina autògrafa de Lassus amb les SagradesiiiJons del profeta Jo•, de 1 565 36 276 hava r·eAn Cl'{'ll nonnahnentmoJt solemnes. Estan eslruc~Lm·als a ntifonaJment (al ternant versos gregorians i polifòuitas segons la tradició romana) . Entma bona par·t d'aqut>sls Magnificat també segueix la t?-cniea dc ¡.ut ròdia: precisament un d'ells està basat f'l1 la clwnson titulada Susanne unjour, que també fou utilitzada magistralment pel mestre d e la seu tarragonina Mn. Per·e Riquer p er escriure una missa df'l matt>ix nom. En aquf'St«>s obres de paròdia, d s 'ersct.., inidals i fi mils scguei.xcn el model d'una forma m~s rstricta. mt>ntre que els intermedis tent>n una clahoració mi·s lliure. És en aquest gèner e on podem vem'e d ' una manet'a c1ara que La&su s tendPix a •~scrim·c f'n una concepció més harmònica cap al final dc la se\ a ""ida. Si ha¡:,'lréAsim d e comparar Lassus i Palestrina, sens duhle trobaríem w1a bona quantitat de punt¡; en com {t: a mhdós posseïen una tècnica impecable i lots dos e ren conserva clors en el fons i la forma; fins i Lot els a¡Jt·oximen petits detalls, com la formuJació de mf>liRmP.s basats en la "cambiata". Si bé es pot afirmar que Lassus tenia un geni més suggerent en l 'cscr·i ptura d~> motet s, no és menys cert que en la composició dc mjss•~s va ser clarament superat per Palestrin a. Això no obstant. Lassus u sa una ·•paleta" mfs ric-a, mfs humana i més profundament ex- pressiva, i posseei."< un sentit hru·mònic més profund. Citan t A. Jucohs (La música coral), podem a t'a bar d Ït'nl: '' ... en general el seu estil-de Lassussinletilza Palestrina i De Monte, per un crultó; i Victot·ia i Marl'núo , per un altre; miraculosament resumt'ix tot t>l Rena ixf'men l a la vegada que anuncia el Ban·oc·'· . Bibliografia J. Snlt·r·. f.u nrrí.~if·"· Ed. \1 onll•sinob. 1982 A. .Juroh!.. La mrísica coral, Taurus, 1963 G. H r!'~l'. lAr mrísira l'li el Renacimiento , Alianza M(rsil'al. 1988 A. Hulwrl suu , D. St~•v¡·n~ IHlmo, Historiagenemlde la mú.~im. bllliO, J972 P . fahri. il·fom et•erdi, Turncr· M(rsica , 1989 Di vrr·~us. Mrr.~iqrre C'l paó.~ie au XVTP. sièck, É:Jitions du Ccnlrt· No tiuuul dt• Rh·lwr·dw SC"ientifique, P aris 1953 A. Sulozu•·· La mrísiccr. Fondo dc Cultura Económi oo , 1950 C. Dollirr.T,a l'lrnnsanfrcrrrçai.~e de Úl Renaissance, p,.•,sses Univt••·siluir·(·s dt• Fr·unct•, 1984 J. Kcrmnn. Tir e ¡,:ti::abetfran madrigal, a comparative stucly, Arnt•ri••:rrr Mu~it•ulugit:ul Sociely Lnr.. 1962 S. HuJ1in. f.rr polifCinÍn cliisit•a., Bihlioleca La Ciudad tle DioH, 19G6 S. Sodi¡•, Tfrp !Vew Grove Dicrionary ofmusic and ¡\1u•·rnillun Publi~hrr·s Ld. 1980 m•t.~ician$. TEM A Pal estr i na, Lassus i el seu tem ps ANY FETS 1525 Batalla de Pavia. 1526 Dieta de Spir·a ARTS/ LITERATURA I PENSAMENT Zwingli: De vera etfal:~a religione. MÚSICA Neix Pnletolr·ina. Luter: D eul sCh(> Messe u nd Ordwmg rlPs eoti es diens tes. 1527 A(lrian \Villner·t, m~Lr.- dt- c-apella u Sant Marc dc Venècia. 1528 Moren AJhr·c' c·ht Dürer· i Mathis Griinewald. \.a s ti gli011<' : 11 Auaingnanl: Chrmsons IH)lll'elle.~. Cortigían o. 1529 Els turcs davanl Viena. 1530 Dieta tl'Augshurg Coronació dc Carles V. 1531 Neix Brucghcl el VeU. .9 ... •r!: Maquiavel: El príncep. 1533 Començame nts del Calvinisme. 1534 Paulll. Neix Lassus. Nf'ix Montaigne. 1535 Verdclot: Primer llibre cie rrwdrignls. 1536 Mor Erasme cle Rotterdam. 1537 Lluís dell\1iJñ: Libro de mrísica dt> ·vilmela cle mnr1o Ütlilu/(J(/o El Ma est ro. Franccsco da Milano: l111abulatum di liuto. Apogeu dc In nova canc;ó fr·anc esa (Jannequin , Claudin, Ct-t•ton, Cr·equiUon, «!lc.) Fundació c1 .. 1 pr·imer· «'Onservatori (Hospital): Santa Mar·ia dc Lor·eto, a l'I à pols. Excomunió d'Enric VIU. 1539 Intr·oducció dc Ja Reforma a Lcipzig. 1540 Fundació dc l'o•·de dels Jesuïtes 1541 3 e. Cisma d' Em·i<~ VIII. 1532 1538 Nei.x Costdcy. Arcadelt: Primer llibre de maclrigltls. '\lliquel Àngl'l acaba e] Judici final a la Capella Sixtiua. Ne ix Et Gn•co. Calví: In stitució cristiana. IOJ 115 TEM A :\eix Sant J oan de la Creu. 1512 Neix W. Byrd. !\for L. Senfl. lnltwolatura d'organo de Girolamo Cavnzzoni . Apogeu de l'escola veneciana (Willaet·t, Rore). 1513 Fundació de ]a Universitat dc Konigsbet·g. 15H l5~J.S Comença d Concili de Neix T. Tasso. Tt'C'IIIO . Sant Franct>sc· Xav ic.> t' a la Xina. 15-t6 154·7 lvun d Tf•t·rible. Nei.x Cervantes. 15·18 I. d e Loyola: Exercicis espirituals. 1549 Du Bellay: Défense et illustratios de la langue française. Sant Francc.>sr XaYier al Japó. ...,. ;;¡;¡:;- ---=·= e ~- 11.5 1550 Juli HI 1551 Filippo ~eri funda la Congt·egació de l'Oratori, a Roma ;;g ...a ~ ~- !!!. -.. = ;;;o Si' = = )fiqucl Àngel treballa en la cúpula de Sant Per e del Vatieà. Benvenuto Cellini: estàtua de P erseu (Florència). G. Vasari. Vite de pittori. Apogeu de l'e:.cola w n eciana. amb Tizià i Tintoretto. 38 :!;"8 Neix Cavaüeri. Capelles de cantors a SantJoan d el T..eterà (Capella Sixtina), a Sant Pere (Capella Ju1ia) i a Santa Maria Ja Major. L'escola romana agafa impor·tància, al costal de l'escola veneciana. A. P etit Coclico: Compendium musices i ~fusica reservata. .Mal'ia T udor. Execució d c :Uiqucl Sen e t. 1554 1555 GlarE'an: Dodekachordo11, obra tcòt·ica sobt·e e1s 12 modes eclesiàstics. Susato : col-lecció d e danses instruntcuta1s a <¡uatre veus. 1552 1553 Palestriua Psdf>vé organista i mestre d e ('apella a la seva ciutat nadiua. Mor Luter. I» ... Rot·e: !Uadrigali c'romatici. Clvmcnl :\Iarol: Psalteri hugunot. Mur·ccl Il. Pau IV. Senet: Restitució del cristianisme. Mor Rabc>laio;. .\lor MOt·aJes. D. Or·tiz: Tratado de glosas. ]. 8f'l1nudo: Declaración de instrnnumtos. Lassus, mcsh·c de capella papal, a Sant .Joan del Lal.erà (dm·ant poc temps). Profecies tlc NosiTadmnus. P alcstr ina: Primer llibre de misses. Neix Malherh<" Palestt·ina esdevé cantor a la capella pupa] (més tard set·à mestt·c de capella a Sant Joan d el Laterà). Palestr·ina: Primer llibre de madrigals. Lassus: Primer llibre de madrigols. Nicol a Vicentino: L 'antica musica ridolla alút moderna pratica. TEM A 1556 Lasl'lus: Primer llibre de mote ts. H. Fick: Prnclicn musicn . Abdicació de Carles V. 1557 l'ít•ixen Galilt•i, M"orlc) i Giovanni Gahrie-li. 1558 Mor Car·lcs V. Isabel I el' Anglaterra. Za..Jino: Ú> i11stitutuoui lrnrmoniche. Impuls de la nnísica (l'església i de la música per a virginal, a Anglatf'rra. 1559 La Inquisició a Espanya. Pius IV, WilJacr·t: Musko nova. 1560 Cades IX. 1561 1562 1563 Comença la Guerra dels Hugonots, a França. Tíntoretto comença la representació de la Històd.a Sagrada a l'escola de S~:ull Rocco, a Venècia. Neix l!~ . Ancr·io. Mor·cr1 .Tancquin i Aa·<· a<l4'lt. Neix Góngora. Neix Ja<'opo PN·i. Palesh·ina, mestr·e de capella a Santa Mal'ia )laggiore dc Roma. Neix Lope de Vega . Moren Serruisy i Willaert. C. i\fafff'i: Discorso delia voce. Neix Sw.-elinck. Fi d el Concili de Trento. Comença la consh·ncció de l'Escor·ial, en el regnat de Felip Il. Neix Dowland. ..... !!!. e. ""' "" -~ • ~- a~115 ;:a ¡¡.. &il 1564 Maximilià H 1565 1566 ...t Pius V. Mor Soliman el Magnífic. Neix Montevt>rdi. Palestrina: Segon llibre de misses. Lassus: ¡wimera coHecció de cançons alemanyes a cinc veus. Guena d ' Espanya amh Flanil.-s. 1569 Palesll•ina: Primer llibre de m.otets. 1570 Pailadio: els quatre ]J:i])l'es d'arquitecttu·a. 1571 Batalla de Lepant. 1572 Gregori XIII 1573 èl. Mor Ror·e . Zat·lino, mestre de capella a Sant Maa·c dc Venècia. 1567 1568 rzl. Mor Miquel Àngel. Neixen Marlowe í Shakespeare. Neixen Kepler i Tkso dc Molina. Neix B en Jonson Palcsll·ina, mestl'e de capella a Sant Pt>rP. 39 2ï9 TEM A 1574 Enric lll L575 1576 Tasso aeaha Gierus et/emme libe ra Lct. Rudolf li. 1577 Nt>ix S:HIL Vict'nç de Paül. Mor Tizià. Neix Ruht· n~ . 1578 Swcckinck, deixeble de Zarlino. 1580 Neí.xen Franz Halis i Quevedo. Montaigne. Essais. 1581 1582 l --¡:=•... 115 El Reforma del (•alendari. (Gt·egod XII I) 1583 Neix Allegri. Ter esa d'Àvila: El ca mí de la perfecció. 1584 Mor lvan el Terl'ible. 1585 Sixte V. !a_ !!.. !3 E. :\Teix Janseuius . Mor Ronsard. 1586 Neix Schiitz. Neix Sdtf'iu. Mot· A. Gabt·icli. 1587 Execució de Mar·ia Stuarda. 1588 Desastn~ 1589 Eruic IV d c• Pt·ança. T. Arbeau: Orchésograpltie. 1590 U1·bà Vll. Gregori XlV. Apogeu clc la m{tsica per a virginal i per a conjunts d e viola dc gamba, a Anglate rra. )lontevcl'(li a la cort de Màntua. 1591 lmioccn<·i IX. Hans Leo Hasslcr: Cantiones sacrae. 1592 Climen t Vlll. dc l'Armada Invencible . Neh. Scheidt. :Neix Riht>ra. Mor El Vcronès . Ec:tició dr• la V1Jiga1a Palestl'iun: Lmnentacions d e Setmana Santa. Primcr('S Nlic•ionR de madrigals anglesos. Mor Montaigne. Montevc•·di: Tercer llibre de madrigals (a duc veus, am.h ús de dissonàncies i ct·omatismcs). 1593 Mor Ma..Jowt>. Lcchucr: Joho11uespassion. 1594 'Mor Tintorc>Uo. "l1oren Palcstr-ina i La.ssus. J. Perí: Daplr11é. si.xtina. 40 Neix Frcscobaldi . A. Gahrie li: Psalm i Da·vidici. Primera obra de Montevet·<li: M adriga ls espirituals . Hans Leo Ha~sler estudia a Venècia amh A. Gabt·ieli E 280 Marenzio: Priml•r llibre de nwdrigols. Apogeu de Iu plul'icorifonia veneciana. V. Galilei: Di<~logo deUa musica antica e dPlla moderna. Florèm·ia assumeix un paper imp01·tant t•n la "ida musical. Primet· " BaUet d e eonr" a París. ~ i Reforma tlcl cant pla. mm lUW Generalitat de Catalunya • AL MON S'HAN OBERT MOLTES PLACES DE CATALUNYA \ El nom dcCatalunyaéspresent,cada vegada més, en un món que intemacionalítza amb crei.'<ent intensitat la lmat¡:c i els productes de cada país. I encara que l'economia sigui un dels aspectes més evidents d'aquesta inlemacionalització. hi ha altres manifestacions dc la vida dels pobles que també han de tenir una plaça ronsolidada en un món amb relacions cada dia m(>o; estretes. 1\•r a Catalunya, obrir a aquest món la seva realítal cultural (•s una exigència ineludible. El COPEC, C~nsorci Català de Promoció ~'teriorde la Cultura, (os una entitat autònoma creada pel Departament dc Cull urn de la Generalitat de Catalunya que té com a finalitat afa,·orir la presència de la cult:ura catalana en la m:¡jor I>Ml dels mercats intemacionals. Per això, l'I COPEC posa a l'abast dels profelòSionals del teatre, la dansa, la música, les ans plàstiques, el disseny, ri llibre i el cinema, els mitJans necessaris que els han dc ¡wrrnNrc promocionar-se i mostrar-se competitius. El coneixement del mercat cultural exterior, dels seus nwcanismcs i dels seus recursos, s'ha dc convertir en el futur en una cina bàsica per al treball de projecció a l'c!:.tranl(rr el els creadors i dels ngent~ culturals. Amb aquests objectius el COPEC ha Iniciat la creació, en col·lnboraciú amb <'I Consorci de Promoció Comercial dc Catalunya (COPCA ), d'una xarxa d'oficines de suport i difusió pern ll's indústries cul rurals catalanes a les principals capitals intcmncíonals: Delegació del COPEC n Berlín F'riedrichstr~ 180 10117 Berlín Tel.(30)609390'2· F'dX (30)60939~ Delegació del COPEC a Pnñs 33, Quni de la Seine 76019 l"dñs Te1.(1)403.57037 f'nx (1)403S7031 Delegació del COPEC a Copenhaguen Jcmbanegade ~, sidehuset st. tv. 1608 Copenhaguen TeL(33)918080 Fax (33)918838 o o COPEC Rda. dc la Uniwrslwt, 17 08007 Rarn•lona Tel. 033189861 • ~àx 033179886 Catalunya té una pinça e 11 el món cultura./ d 'avui I de demà. ANIREM MUSI CALIA R E T R A T SERG EBAU DO Pinzell ades parisen ques a I'OCB L'Orquestra Ciutat de Barcelona ha repetit l'experiència de tocar sota la di recció d'un dels músics més polifacètics que hi ha a França. A banda de les seves incursions en el món del jazz i del cinema, Serge Baudo ha anat engruixint el prestigi de la seva per MÒNICA PAGÈS SANTACANA V ostè va ('Omençar la seva carrera musical com a per cussionista. E u s podria expliear el camí que va seguir· fins a esdevenir direct or d 'ot·trm·stnt? 42 282 - Jo sempre he volgut ser director d'orquestrcL. Per això, ja des de molt jovenet, vaig decidir estudiar un nombre d'instruments al més ampli possible. El meu pare -Etietme Baudo- toca- carrera amb les principals orquestres simfòniques d'arreu del món. Per a ell, l'orquestra forma el tot més íntegre a què pot aspirar un músic. Aprofundir les possibilitats sonores d'aquest "tot" és la seva ambició particular. va l"oboè. cosa que em va permetre conèixer a fons el;; instruments de uent. i el meu oncle era el violoncel· listn Paul Tortelier, qne va ser qui em va introduir en l'estudi d'aquest instrument. A més a més del piano i de la p ercussió, que m'interessa-v a molt des del punt de vista rítmic. Finalment vaig e.<;t udiar tot el que calia per arribar a dirigir una orquestra, que, com ja li he dit, era el meu veritable objectiu . .4 l"Òpera de París i a la Soàété des Concerts , oaig entrar-hi com a pianista-percussionista, però sempre com a via d'aprenentatge del que és el món de l'orquestra i l'art de la direcció. També he Jet ja:: i he col·laboraL en moltes p elícul·les -Set·ge Baudo és l'autor de la banda sonont dt• la prl·lícula de l'oceanògraf .Jacques Cousteau Monde sans solei/, i ha tre ballaL amh els print'ipals dit·cctors d e cinema ft·ance:.Cls-. Jlljinal dels deu anys en els quals vaig.fer tot això, vaig dir-me que era el moment de decidir deixor l'Òpera de Parí.s i la Société des MUSICALIA R Concerts i dedica r-me wucament a la direcció. En definitiva, he estat bu.scan t l 'instrument que em satisfés més, però com l 'orquestra 110m 'ha omplert cap. -Què és el més impot·tant que li han aportat f>ljazz i el cinema a la int·erp•·etació de la música clàssica? -A través del jazz he après sobretot. l 'agilitat de la pulsació en el ritme, a treballar de pressa i a ser directe amb els músics per transmetre 'ls el que ·vull expressar. Al cinema , cada segon val molts diners , no es disposa de massa temps i això t'obliga a treballar molt de pressa, fet que la ment i l'esperit trebctllin al més ràpidament possible. Però a mi no em molesta gens treballar a aquest ritme, més aviat al contrari. - Havent estat músic d ' orquestra durant aquests deu anys, quins són els directors amb qui ha tocat que L'han influït més? -Entre els directors francesos, qui em va impressionar més és Charles M ünch. Després, el.s meus pu.nts de referència sempre els tinc en directors alemanys. DiricL tots els gra.ns directors alemanys. No te 'n sé desta.car cap perquè tots els que he conegut els he trobat formidables. - La figura dc Hcrhert von Karajau crec que va ser clau en el desenvolupament d e la seva carrera, arran del Pélleas et Mélisande a la Scala de Milà, l' any 1962, que va havct· d e dü·igir en substitució d 'ell. -Sí, evidentment. Crec que ha jugat u.n paper important sobretot per als directors d 'orquestra de la mevagenera.ció, a nivell de la manera de fer sonar una orquestra. Ell tenia una ciència del so, urt coneixement de la qualitat de l'orquestra a ni·vell del so. Però cal anar amb compte a.mb això, perqu.è s 'ha tendit a estandarditzar el so de les orquestres copiant el de la Filharmònica de Berlín. Abans les orquestres franceses tenien un color rnolt específic que corresponia a l 'esperit de la mÍLSÍCa francesa. La figura de Karajan al capdavant E T R A T ''Kara¡an, ambla Filharmònica de Berlín, ha provocat la uniformització de la interpretació'' de la Filharmònica d-e Berlín ha fet caure en gran m.esLLra en la uniformització de les interpretacions, quant al so de l'orquestra. Penso que tothom. ha volgu.t copiar o imitar el seu so; i Brahm.s no té el matei.:t: so orquestral que Ravel o Debu..ssy; és a dir, les or- questres alemanyes no tenen el mateix so que les franceses. - En què es distingeix el so alemany del francès? - La nuí.sica alemanya és una obra d 'art que posseeix un gran equilibri. Es una músi~a que transmet grandesa i profunditat. )o diria que la mLÍSicafrancesa és més conci..sa, més clara, potser podria dir menys trarLScenclent a nivell a~ l'efecte que dóna en tant que pes espiritual. Per a ~ti les dues formen un equilibri. Es e·v ident que també existeix la. música italiana i la ru.ssa, però jo sempre he tingut estructu.rada la meva sensibilitat miLSical a partir de la música germànica i francesa. Jo percebo la vida corn un eix entre dualitats, i en el camp de la música, per a MUSI CALIA MUSI CALIA R R E T R A T ''l'essència de la música rau en la seva capacitat per transcendir el localisme" "A la música, com a totes les coses, també hi ha el sentit del poder'' 11 5 44 2~1 mi, hi ha la música alemanya ila música fm ncesa. - P('nsa q ur rn la iuterpt·etació mu sica] hi ha nacionalitats? Com veu la in le t·naeionali tzació de les orquestl'es i del m ón de la música eu ¡;enc r a I? - } o trobo meravellós ser davant d'una. orquestra en què hi lw músics japonesos, alemanys, anglesos ... , de moltes nacional.itctts. Crec que les possibilitats de relació de què disposen actualment els estats ens ha d'enriquir per força , sobretot pa.rlant d'art. D'altra banda, també és veritat que el més segur és que un japonès, com. a exemple de cultura molt d~ferertt a la nostra, tingui més dificultats a interpretar, a entendre un compositor espanyol o fran cès que 110 un músic rLutòcton, o nmnés europeu. Però també penso que això també demostrct en certa manera l'essè ncia mateix de la música, per·què és quelcom obert i que arriba a la sensibilitctt h umcuw més enllà de lct seva nacionalitat. - Parlem de la tasca del director . Quines funcions sobr·esru·ten m és q uan es t reballa amh una orq ut"stt·a: s'és pcrlagog, guia? ... -És molt difícil determinar- els 1núsics tinguin ganes de tocar sota la seua direcció. Un director tam bé és un actor , i per això l'expressió de la cara és molt important. Durant el concert. el director ha de saber traduir el que s 'està sentint interionnent. En aquest sentit, el gest és més important que la paraula. La cara i el cos han cle ser l'expressió mateixa de la música. - Lla vors, el concert vindr·ia a ser el r·csultat d'aqu est p r·océs dc convencime nt o psicotcalr al. com vostè ebu? - Exactament. És com Wl et·escendo. Es comença p er una, apro:\·imació, un deixar-se conèixer , per la creació d 'un climct que, sobretot, ha de ser de plaer. lògicament. Lla·vors, a poc a poc s 'inicia com un treball cle construcció que culmina amb el con- En Serge Baudo, la seguretat en un mateix és gairebé desapercebuda, de tan evident. Deixar-se endur per la fluïdesa i la claredat de la seva paraula -o potser pel seu deix genuïnament parisencequival a assumir el risc de no qüestionar les seves afirmacions. I és que, embolcallat per la seva aparença de savi despistat, aquest músic total desprèn el geni propi dels líders o dels qui saben manar. ho, això. Primer de tot s 'ha d e ser psicòleg. El dirertor d'orquestra. és pedugog, director , actor, p erò el més important de tot és que sàpiga convèncer. que sàpiga transmetre el que es ronstrueix, el que es busca . Cruio vegada que arriba Ull noLL director a tocar una peça qut> els músics ja l'han tocada cent vega eles, cal que aquest els sètpiga con vèncer clelque vol. fer de tal manera que cert, amb l'a lliberament, wnb la trobada mnb el públic, el nwm ellf en què cal dir-ho tot amb la música. -Estaria d ' acor d sobre el tòpi.c que no hi ha orquestres dolenlcs, s inó mals dirertors? -Depèn molt sovint del director, pt>rò d'una orquestra dolen ta no es pot demanar ni al més excel·lent director que la fa ci sona r com ho ha clefer. Per contra, bones orquestres poden ser menys bones amb un director d'un nivell mitjà. El director ho ha cle fer tot , ha cle saber esprémer tot el que pot donar l'orquestra. -Vostè, q ue també ha tocat en una orquestnt ... , des de la posició dc d in~c to r, com percep el cc-r t anonim at del músic que treballa en u na forma ció sinú 'ònica? -Crec que és Ltn. paper difícil. En eL~ instruments de vent és una mica diferent perqnè hi ha ww rlistinrió, se'ls sent a tots separadamC>nt. Però en el cas de la corda, és veritat que és més difícil, perla unificació del so. Malgrat E T R A T tot , sempre penso en la sort que tenim de fer música, elel primer n l 'últim.. Bé. de f et, 110 existeix un tdtim . uolia dir el que es trobcL més lluny de mi, p erò precisament per això e11cara haig d 'esforçar-me més a acostar-m 'hi, a fer -li arribar el que vull. - La figura dd clit·c<·tor vinci t·ia a rep l'e sen tar la noció de pod tw e n f' l món de Ja mú sica? -Sí, en música , com en t.ote.s les coses, ta mbé h i h a. el senti 1 de l poder. Però el que ha cle tenir un director , sobretot , és el sentit de la col·lectiuitat. Pensar qne una orquestra és com una granfamílio , i que cal que sigui tuwfamília unida . -Qu ins Lrcl.s d ifr r·enciat·ia en la dll·ecció d 'ot'CJIIt'Stra simfònica respecte de la tÜrccció d'orquestt·a lírita? -En el cas d 'twa orques/ ra simfònica, ella mat ei;~;"CL és mestressa de tot. En el cas de la lírica, diria que la seva posició és més difícil, p erquè la mobilitat que exigeix l'òpera, sobretot, si tenim en compte les coses r¡u.efan fer alg uns directors d'e.~ cena a ls cantants actllalmenl, .fa que el director hagi d 'e.sta r el doble d'cttent p er ,·espú·r11· amb el cant ant, per poder con troia r les possibles falles que es pug uin p roeluir. L 'òpera té sempre w1 caràcter una mica esportiu. - VosLè sempre s'ha distingit per· un a c·lara JH'Cfe r t-ncia per la músiea contempor·ània a rhora de programat· el seus concerts. ro el limila un cert r ebuig que moltes vf'gacles té el p(thlic en vers els compo itot·s d ' aqu<'s l .<'glc? -Penso que és u11a política que tothom ltauria d'aplicar. No podem viure sempre en el segle .'(Vlfl o en el ,\ tX. A mim 'ha tocat ·viure en el segle XA i, ert cara que no puc oblidar els g rans que m 'han precedit, 11 0 h aig d 'oblidar els d 'ara. Cctl obrir les portes, encara que l1 i ha.gi obres q11C> no siguin gaire bones, perquè potser ttrt dia d escobrirem un g ran músic. Penso que s'ha d 'aguditzar la curiositat clel públic i cle tothom en general que s'interessa perla música. Xli FESTIVAL DE MUSICA DE PRIMAVERA DE VILA-SECA ¡l' de 1'1 al 29 de maig de 1994 DIUMENGE, I DE AIAIG CONJUNT DE VENT MARE NOSTRUM HORA: 7 de la tarda LLoe: Pça. del Estudis DISSABTE, 1 DE MAIG AlBERT NIETO, piano H oRA: 7O del vespre LLOC: Església de Sani Esteve DISSABIE, 14 DE MAIG TRIO ARTEMIS H ORA: 10 del vespre LLOC: Església de Sant Esteve DISSABTE, 21 DE MAIG DUO DE GU ITARRES HoRA : 7O del vespre LLoc: Església de Sant Esteve DISSABTE, 28 DE MAIG COR SANT ESTEVE HORA: 1O del vespre LLoc: Església de Sant Esteve DIUMENGE. 29 DE MAIG ORQU ESTRA DE CAMBRA DEl CONSERVATO RI DE VIlA-SECA H ORA: 7 de la tarda LLOC: Església de Sant Esteve «ENTRADA lliURE» Pça. dels Estudis, 1 43480 Vila-Seca Tel: 39 23 68 - 39 24 84 Fax: 39 37 87 MUSICALIA R cert, amb l 'alliberament , mnb la trobada amb el p!Íblic, el moment en. c¡u.è cal dir-ho tot amb la músico . - E staria d'acord sobr e el tòpic que no hi ha on1ucstt·cs dolentes. sinó mals clircf'tors? -Depèn molt sovint d el director. però d 'una orquestra dolenta no es pot demanar ni al més excel·lent director que la .faci sonar com ho lw de fer. Per contra. bones orquestres poden ser menys bones amb un director d"un niuellmitjà. El director ho ha de fer tot, ha de saber esprémer tot el que pot clonar l 'orquestra. -Vos tè , que també h a tocat en una on.¡uestr·<t. .. , des de la posició dc dir<'c·tor, com pe rcep el cert anonimat de l músic qnc tr·eballa en una formarió simfònica? -Crec que és Ull paper di]wil. En els instruments de vent és una mica cliferellt perquf> hi ha una distinrió, se'ls sent a tots separadament. Però en el cas de la corda, és veritat que és més dificil, perla unificació del so. Malgrat E T R A T tot, sempre penso en La sort que tenim de fer nuísica, del primer a l'últim. Bé, de fet, no existei.r Ull últim, volia dir el que es troba més lluny de mi. p erò precisament p er això encara haig d'esforçar-me més a acostar-m 'hi. a fer-li a.rribar el que vull. -La figura del dit·ector vindria a representar la noció de poder en el món dc la música? -Sí, en música, com en totes les coses, també hi ha el senút del poder. Però el que ha de tenir 1111 director, sobretot, és el sentit de la col·lecti:vitat. Pensar qne u11a orquestra és com una granfamílict, i que calque sigui una família unida. -Quins trets clifet·enciat'ia "" la direcció el' orques tm simfònil·a r especte de la dll·ecció d'orquestra lírica? -En el cas d 'una orquestra simfònica, ella mateixa és mestressa de tot. En el cas de la lírica, diria que la seva posició és més difícil, perquè la mobilitat que exigeix l'òpera, sobretot si tenim en. compte les coses que fan fer alguns directors d'escena als cantants actualment. fa que el director hagi d'estar· el doble d'atent per respirar cunb el rcw tcmt, perpoder cont ro/arles possibles falles que es puguin produir. L 'òpera té sempre un caràcter una mica esportiu. -Vostè sempre s 'ha dis tingit p<'r una clara prefet·ènciu pet· la música contemporània a rhora de programar el eus concl'rts . No el limita un cet·t rebuig que moltes vegades té el públic em•er els compositors d 'a(rues t segle-? -Penso que és una política que tothom ha.u.ria d 'aplicar. No podem viure sempre en el segle Xl'! li o en el X IX . A mim 'ha tocat viure en elseglexxi, encara que no puc oblidar els grans que m'han precedit, no haig d'oblidar els d 'ara. Cal obrir /.es portes, encm·a que hi hagi obres que fiO siguin gaire bones, perquè potser un dia descobrirem wt gran músic. Penso que s'ha d'aguditzar la curiositat del públic i de tothom en general que s 'interessa per la música . Xli FESTIVAL DE MÚSICA DE PRIMAVERA DE VILA-SECA de 1'1 al 29 de maig de 1994 DIUMENGE, I DE MAIG CONJUNT DE VENT MARE NOSTRUM HORA: 7 de la tarda LLOC: Pça. del Estudis DISSABTE, 7 DE MAIG ALBERT NIETO, piano f-lORA: 1O del vespre LLOC: Església de Sant Esteve DISSABTE, 74 DE MAIG TRIO ARTEMIS f-lORA: 70 del vespre LLOC: Església de Sant Esteve DISSABTE, 27 DE MAIG DUO DE GUITARRES HORA: 7O del vespre LLOC: Església de Sant Esteve DISSABTE, 28 DE MAIG COR SANT ESTEVE HORA: 7O del vespre LLoc: Església de Sant Esteve DIUMENGE, 29 DE MAIG ORQUESTRA DE CAMBRA DEL CONSERVATO RI DE VILA-SECA HORA: 7 de la tarda LLoc.- Església de Sant Esteve «ENTRADA LLI URE» Pça. dels Estudis. 1 43480 Vila-Seca Tel: 39 23 68 - 39 24 84 Fax: 39 37 87 MUSICALIA PRE-CRÍTICA CATALUNYA MUSICA PROPOSA Palestrina per a Europa p e r VICTÒRIA PALMA A ( ... ). tlquest anhel nobilíssim de termillctció i perfeccionament, l.i ha l'algut a Pa/est ri11a /"ésser proposat per tots els temps com exemple màxim de puresa artística. Amb motiu d'aquest centenari, la Unió Em·o¡H'a dP Radio i Televisió (UER ) ha promogut llD ambiciós pt·ognuua de diJusió de l'obr a de Palestrina, <'O n ~ist enL a promotu·e dues grans transmjssions en dit·ecte. dl's de la BaHílic-a dt' ant Pet·e i la catedt·al de We:;tminstcr. que varen tenir lloc el genf'r i febt·er passats, aiú com també la programació en directe de concerts emesos des de París, Basilea, Estocolm, Bt·ussel·les i R oma . L'objectiu central del projecte és fet· conPixet· millot· la música del segle XVI. t·elacionnda directament am b Palestrina, així com també difondre molts dels 600 númer·os d'opus que va compondr·e. La UER va d emanar també a tots els sens membt·es de fer arnbar a l'organisme aquells programes musicals que r·ealitzessín per tal que. posats a dispot"ició dc tothom, puguin ser difosos per les diverses emissores de l'entitat em·opea. Ben segur que aq uesta acció culh.lralde la UER contt·ibuit·à a atorgar a q"tl('l>t lli1) t'.l'S("UU t•lqtJal·t centenari dc• Iu mort del l:,'l.élD COIIIIJOt- Ït OI" it aÜÒ Giovanni Pit;l"lu~ri da Pa(pstJ·ina (1525-15911). Et~ l'au tot· de I04 nússes, dc 177 mc>lds i nomuro!lns madrigals, eulJ·t' cl 'nlt t·c·s eomposicions, que aconseguí, ja t'n virla, Lm allÍssim r·econcixemt>n t. i qur, a diferència d'altres compositot·s, el pas dels Ull)'S mai IlO ba min vat l'estima dc la se'""a obr a. Bé que la tTÍtica m{·~> n<'I"Ío,a està d. acord a afirm at· que Pale:.t rin a no va ser un innovador. tothom accepta també r exqui~>ida pet·fecció de Ics seves composicious. El ct·ític musical català Vicenç M. dt> Gib<•t·t va c·scriurc <'11931 quelcom que tothom ha aceeptat més endavant: Pulestrina ( .. .)fou el terme, la síntesi, la transfiguració del Llurg període de la història nwúcal que eeié néixer ( ... ). L ·art palestrinià.. tot i preanunciar l'adveniment d'un nou estat de coses, tot i fer conviu re en determinats moments 1~ polifonia i l'escriptura vertical homofònica, tot i reconèixer les bases d'enllaç ica.dPnrials del sistema ltarmònic,fon deltotfidel a un passat, que dttgué a la seva perfecció e L o E G EL s A . . . . .. E D f L e o N u M E NG PA LA u e E la música de Palestrina una nova modemitat, com ja ha succeït amb la mÚl>ica del Bru-roc. i més si tenim en compte que, com afirma Giancarlo Rostit·olla de la UER, el car·òct<'t· alt;:mwnl espit;t:ual i col-lectiu de la mt'tsica nmaixcntista no sembla pas ronlnlòictori runb les aspiracions pregones dels músics actuals. Ca tahmya Música no ha volgut t·estm· al marge d'aquest g¡·an pt·ojecte europeu de difusió de l"obt·a dc P alrstt·ina. Aiú. el4 de maig, a tres quarts dc non del vespre. la nosll·a emissora connectarà en directe, des del Monestir d e MontserTat, pet· ofedr·-nos el concert commemoratiu d'aquest quatre-cents aniversari, que Catalunya Ràdio presentarà a la UE R, en col-lahoració amb Ràd io Nacional. L'Escolanja i la Capella cid Monestir, dirigides pel P. h·ene11 Segan ·a, oferiran l l l programa amb algunes de les obres del catàleg del compositor. El concert. que tiJI<lJ"à dues parts. oferirà la Missa De Beata Virgine, a sis veus; Surge. propera (Motet de la Visitació); Sícul lilium (1" pat·t) -Quam pulchri S ilili (2" pat·t); Aue Maria. a quatre i cinc veus; Nigra. sum, B ea.ta es, a vuit veus; i Salve, a vuit veus. E R s ..,. s . .. . . .. . . . . . .. . . . . . .. .. . . . .. . .. ... 11 Temporada 1994 Diumenges a les 18 h. 22demaig Orfe ó Ca.talà . Orquestra Ciutat de Barcelo11a. B ernadette Degelin, sopr·ano. llicard Bordas, eontr·ate not·. Yaron Windruuller, baríton. Oir: Pierre Cao. Simfonia núm. 85, de Haydn, Carmina Burana , d' Orff. 46 286 29demaig Cor de Cambra del PMC. (patrocinat per Fundu!,ÍÓ Cuixa dc Catalunya) Solistes de l'Ot·quest•·a Bat·t·oca Catalana. Dir: Nigel Rogers. Montcvenli. Palau de la Música Catalana MUSICALIA PRE-CRÍTICA Ro111eu i Juli eta o l'esclat cie la ntacluresa cie Prolcofiev pe r CARLES LOBO ''R odu ri món i tornH al Born", eom solem dir aquí. Taquest f>s el eas de Sl'q,;ei Prokoficv des pré~ de rodar món d ut·ant t¡uinzr un ys. L'any 19:36 i jus t des prés del viat~e u l'Estat Ps pan yol pt>•· us!lis til· a l'rstrena dd seu Segon concert p Pr a violí (any de l' inici cir h1 nos tra gl]t'ITU civil, tTcordcm-ho}, Pt·okofic·' s'installa definitivnmrnl a Rússia. Al cap de dos anys el rèb'Ïm li ¡.u·ohibci:\ to r-nar a deixar el ~;ÒI bO\ it; Lit i <'SiiPvé .. compositut· ulï.ciur· n Ics o•·dn's del go,·e•·n l'UI' . És una s itunció IJU<' coindrleix amb t>l drsi¡; del composi lot• er an-clar en a lgun lloc·, i o n millo•· Cfll t> a la seva Rússia natal? ... U n desig ft·uü de la seva madm·esa no solament humana sinó també 11 1·tísticn . Pt·okofiev tt'n.ia nlrs hon!S qmH'<l nla-cinc anys i es truiJava en un mome nt cie plena possessió de lt's RPVPS far1that s i roneixement dc la identitat p ersonal per poder traspussar amb autPnticitat a les Ht·ves obres la rladvidrncia entre la idea gt>•wnulora i el producte final. Ocs dd 1938, donc·s, Prokoiïev inicia una no' a ela pa ( la soviètica) c·m·acteritzadu pet· un estil més l)la , el rctot·n u un C('l't rom un ti c isme i lirisme. a la tona Utat i ur ús del folklot·e. Mcntt·e p¡·u u Mud1·id ja gesta va la idea c1· un ~'l·an balll't encomanat pel Teatre de Moscou. EI s ubjecte seria •·I Romeu i Julieto de Shakespeare: un b"·an t·cptr urtÍAt iC" tenint t• n compte que uutot·, I'Onsag.·a ts <'Om Berlioz, Go unod i Txaiko' ski ja rhavien ll·uctat i amb h i t. Elllibrrt. l'esct·iuriu el matei'\ composit ot· umh el concm·s dels csc·c·nò¡,'l·afs Hacl lov i Labt·ovski. Sel'iu una ohn• mon 1unental (dues l1ores i HÚlja cic· dnnula ) J'CJHII'tirla e n quutt·e aC"tes, en Iu qua l clHJJCrs onatgcs seriP n tra('tals t' li tot es )¡os rlime nsions lwmunP~ possibles : ll·agèdia , dt·amatisme, humcw, lil'ismc ... , prova sem; dubte· dc' l'a lt nivrll madurati u que Prokofiev huvin assolit a la qual'antc•na d ' an ys . Essent, do n<·s, p) pt·imct· gnm hallet dc la uova e tnpa sovi(.tica, el ¡·etorn palès a la tonulitat en Romeu i Julieta 110 oblicln , ta nmH tcix, rn lrs Yurl Temlrkanov escenes crue aix:í ho t•x.igcixen. Iu vioLència harmònica pt·òpia de lf'll t'lapes futuristes o cxpressionislt•;, anteriors all936. Fou mentre cspet·a va l'eslJ·c• nu mtrndial del ballf't (a Bmo. uJes hu•·c, Txecoslovàquia. el df'~rmhn' ric· 1938} que Prokofie,· n · cx tnl¡!lll~ dne:. suites orques tmls i una eol-le('('ÏÓ dt' deu peces per a piano. Ell9..11 c•n f(. u nna tet·cera suite amb d s lltlmet·o;; menysimpor·tants l{lH' bohntt•t• nt·nla compilació de les dues JH·inwt·f's i que, lògicamen t, és la meuys int<·rpretada de totes tres. Així, doncs, si a lu pt·imer·u .~uite s'agrupen aquells passatges purament ballables i lirics, a la ¡,:¡•gona Prokofiev b1clou els nl'unc ros amh una major càtTega clmmàlica d t• l'acció i psicològica dels p•· •·sonutges: aquesta és pt·ecisament la que podrem sentit· aql•est mes dc muig al PalaulOO. A més, J'oi'Crueslra invitada ha programat¡· últim dels númet·o,. de la pr·imcra suite: la ·'Mort rle Tihald ... •ru(• inr lou les t •·es escenes d el final del segon acte (el cinquè quudn· d t>l ha lle t) en cru r s 'explica la ba ralla entn· Tihald i Mct·culio (el pen.onatgt· humoi'Ís lie del balle t). el comba t enIn' Tihald i Romeu (runb Ja mot·t del pt·imrd i la rude i tl·àgi.ca mm·xa fútwbn•. Cal dit· que el conjunt dc les l!T:. suites no és li.mita tiu. en Iu mesu•·a yue cacladit·ector d'orquestra pot ngafnr a lentòt·iamenl qualsevol dels núnw ros i eon.figut·ar al seu gust un ~r up c·omhinat. Ac¡T•es l no és el cas. per-b. TEMI-ORADA PALAUlOO Olwc•s de Kal'l l\lm·ia von We bet·, Ucc•lhovcn i Pt·okofiev ORESONER P HlLHARMONI E OHQUESTRA Alic•ia dc Lnrroch a, piano Yuri Tt·miJ·kauo''· t.lirccto r PALAU DEL\ MÚSICA CATALANA DiH•nd rf•s -1 dc maig 199..¡., 21 hores MUSICALIA PRE · CRÍTICA L'obra de Música gestual de Monfsalva fge al Saló deCent pe rC.L. A n-an d"unu gira cn ta lana atul) deu (•o nt!' r·t¡;¡ u ròr rrc del The Loudon Cabrie ü Brass Ensemhlc, Xavit•r Monlsalvatge va re bre l'(•nclr rTC'C de compondre un quintet de uwtnll. Uua ol.n·a que se s itua c•nt•·<· ris concerts per a clavicèmhal i d de guitar·•·n que dedicaria <tl b'~"UP br·itànic i yuc s'interpre ta ria dUI·ant aq uc Ua srrie de concerts. E ra l"any 1980. L\•s tn~na d efiniti va tingué lloc el 16 de gener· d" aquell any al aló del Tinell dc Ba rcelona. Xavil'r Montsalvntgc comenta que el gt·u p anglès ü c·serin dc tant e n tant ('n via nt-li els clif'c r cnts progL"ames en el!! quals s ' ba inrlòs l'ohra. Sembla, doncs, que Questions and Answers on a Ricercar of Andrea Gabrieli {utflH'St és el 115 títol del quintet) ha tingut molt bona ueceptació. Heferint-se a l'obra. Xa\'irr· Montsalva tge come nta al llibre Pape/es autobiogró.ficos: '·Les obt·cs d r Cahric ü , ec naixentista venecià del segle XVI i una de les més re prese>nta ti vrs, una "Canzone ulla francesl' p er l'organo'', esh·ictament clialònic·a , a la mane t·a d 'una fanfària elemental, c•m set·ví de pre text pe•· elubor·ru·, a l'entorn de la seva csh·ul·tur·a. una sèl"ie dc combinacions I'Ítrni(rues i harmòni(rues incrs rvamcnt politonals. Alguns d ' nc¡uests efectes obliguen cada r lenumt del quin tel a una certa acció o muvi mc nt, amb desplaçaments al Uarg dc l'olwa per Testar dart·e ra d ' alguna coulisse o protecció etUt' els nmugui dc la vista del públic i des d'allí fer· sonar els seus instruments contt·astant amb els que són a l'escena ri. El títol es vol referit· a aquesta particularitat. Així, doncs. p er primenr (i írltima) vegada em vaig s uma r· a la te ndè ncia e:\:plorada en aquells moments de la «1llltsica gestual».,. Així, doucs, Questions and Answers ... se situada c u Lma hipotètica tercct·a i pcnídlimu rtapa e n l'evolució artística de Montsalvatge, aquella que cU dcfirwix que comença amb Partita 1958 i acaba a mb Simfonia de R èquiem (de/1986) i que ha estat un intent de síntesi entre les anteriors en què he emprat d~forma lliure, i segons ha convingut a les meves intencions expressives, la politonalitat i el dodecafonisme; es tracta, en definitiva, cl"una ewpa marcada per una certa abstracció. Avuí el nos tre comp ositor assegura estar en una po~;siblc quar·ta etapa, que coincideix amb la seva "cruarta ed at''' en què el meu u~n ­ guatge s'ha tornat una mica més p Xavier Montsalvatg e dol~· v d i eu què hi ha wwcert.a serenor; és l'etapa, p odríem dir-nc, dc plena Uibt'l'tal, 111atlurcsa i en lfUP la •·eflexjó es fa dia a rlia i obr·a a obl'U. El <·om p•·omís amb l'actualitat t>s rlevr Un ~C¡!O il pla i r expressiÓ ll·anSCOlTC en funció de tota una vida viscuda inlen ~a mt·nt .. de'· i .. pt>t·' · a la eom¡wsil'ió. SOLISTES DEL' OCB AL SALÓ m; CENT f O lm ;)!! tJ 'Ewnld , Arnold, Bet·usteiu t i Montsnlvatge q BAHCELONA BRASS QUINTET Salí. d<' Cent de l'Ajuntament d d c Barc-elo na Dijous 5 maig 1 99..J., 20b. a mllli~~"l,~m!!~Mkrrm CI Sant Francesc: de Pau Iu, 2- 08003 Bnnelona t e 1 s t s Butlleta de domic iliac-ió bancària SenyOni.rlsapai~c¡u~nmhc·iirrec ol mru <omptelllibrrla olen¡(uin d• rc·but~<¡uc· o'l< pre-enraru CO'\SORCI DF:I. P \I . \L UE L\ .\I ÚS!CA CAT\. LA.'JA. pel pa~amen1 cir Iu nH'vu •ull,rripció a ··<:\T \Lv>) \ \1 (; ïC.VBE\ ISTA \IC ' l C \L C \1'.\LA.'\ \ , .. :\'úm. Entilllt DDDD Oígil c·untrol 'tim . ..\gèocin DDDD DO Núm. Cmn¡Jtt• DDDDDDDDDD Titular _ __ _ __ _ _ _ __ __ _uanc/Cnixu _ _ _ _ __ __ _ __ _¡\gi·uciu - - - - - - - - - - - - Adreçu agència Poblnciú - - -- -- - - -- -- - Signnlunt C(ll omplir IPs dn(/f'!s t'()rl"('f'ttu,wnl Bu1lle1o dc subsc•rivció Nom i cognulll! - - - - - - - - - -- - - - - -- - - -- -- - -- J-'rofcs.ií• - - - - - - - - - - - - Cn rrer 'fdèruu - - - - - - - - - - - - P o b l a c i ó - - - - - - - - - - - -- -D1~. - - - -- - - Pro~incia - - - - - - - - - - - - - - Fart· efrctiu rirnp(Jrl mitjançant Oe.itjo subscriurc'm a ¡>urLir drt ncímrro O amb lo <¡uoLu on unt dr 3.9ï5 ptcs. O taló boncori adjunt. M'IHl~..,trnJ dt• 2.22!) 0 O tlnmiriliadó b¡tncària. Pt·r a Mth!ori'ÏJH'ÏOn~ n J'e•~tlrangcr., ronsnhcu el ¡ll'cu. O 48 2R8 1 MUSI CALIA PRE-CRÍTICA Cari Orlf, un compositor enigmàtic de l'Alemanya naz1• pe rC.L. els compositot·s dc l'AJcma nya nuzi Cfll t: no van opta r pel q ue l!S coneix com ['"exili musical intet·ior " (és a dil·: ubandonar lola activítat m·tí~:~ti ca scnsP mo ut·(·'s del país, per no comb rega r amb elt·ègim hitlerià), dt>Shtt•a Car·l Or ff (18951982). És UJI dds màxims reprrsrntants dels eompositors q ue van for nit· ('[ rè~:,'Ïm nazi d'ob•·es <1mb una Cf't·ta tendència csq uct·ranosa, pct·ò movent-se dins dt>l& prrrt'Jilrs estètics del ri>gim. Juntame nt amb c>l sen dei.xrble Wf'mrt· Ligk (1901). 0.-ff s'inscrivia també en aquell cotTrnt rstès per tot Em·opa, c·om•~:,•ut com el ·•vitalis me", és a dit·: la t·cct>rca dr Iu immediatesa comunicativa basada e n ri tt·actament esprriul dc•ll'itnw de la música com a motor inlcn1, ap ropant-se d'aquestu manet·a u IJ indc·mith, Stravinsky o Bat·tók. Així és com Orff , per nnu1Lcnir purs acruells prcrept cs estèlics establerts, t·està immune a tol llenguatge tlue d ' nnn munenl intcl· lectuul o intuïtiva compot·tés un ceri Hvant{,'Uardis me (com el dodccafonisme, per exemple), seusc, però , mantenir una actitud " nco-el-que-calgui " i cx¡H·essa•·-sc segons els r esultats t·voluLius clcl seu pt·rst'n t hís tòl'ic. De tota manc r·a. amb Carmina Burc111" Orff pt'f'trn donar u on uhct·nativa al ·'cul-de-sac,. on es troba , segons ell. la músi1·a entre la tr·adició i ravanl¡,'Uard is mr. La força de comunicació immediata dels Carmino Burrma !'Slà precisamen t e n la utilització de grans blocs vocab i in;,tt·umentals massius aml> rítmiques ohsc•ssivcs, subratllant d primitivisnw del tema amb reill'rades aparidons cor·als exemptes dc con notacions in tcl·lectuals i contrapuntís tiques i tractades nmJJ una mdcsa <'l'ica~·· Cal s ub •·a tllar- nc, tamhé, la gr an l'iq ucsa hnn uònica i sobretot Iu ver·s a tilita t i va r·ictnt t:ímhrica, dc què Odi csclcvé un g1·an tuesLt·e. E l compt·omí& d'Orff umb aques ta ob1·a està IH"Otcgit dc qu~1 lscvol crítica per part dels <'Slt>ti'S oficials prccisam<'nt per Iu tda dels poemes i per la presentació " rnusru losu , . dels tlife- D , CURS MUSICAL D1ESTIU IGUALADA 1994 P ERCUSSIÓ: del 9 al I 7 de juliol Professors MARKLUTZ PILAR SUBIRÀ MARCCABERO M úsiCA MoDERNA 1jAZZ: del 9 al 17 de juliol Professors Cari Orff rents personatges, que re1·onJcn t'li certa manera els utilitzats pe1· a la propaganda nazi. Els Carmi11o Burana d'Ot·ff configuren una cantuttl pt·ofana escenificada en dos actes i cit1c quadt·es per· a s oli¡;tes, c·or· i orquestra escrila el 1937, basada rn el famós manuscl'it del segle Xlii dc cants estudiantils en llulÍ i al1•mu ny medieval trobat el1803 al monesti r bavarès de BenediklbP urt'n. D 'atruest t·ecull, Orff fa una tr·ia d'uns 25 poemes i els agr upa <'n tres apa r tats (amb un pròleg) segon~ l'ls clifet·ents temes: els que es rdcreL,cn a In p r imave t·a. a la beguda i a l'amot·. Temes. doncs. clarament ¡woIans que converteixen obnt l'U liJHI '·quasi-comèdia .. amb regus t a ot·utori. amh ballets i elemrnts dr re\ ista: una obra. en tol cas. ft·anranwn l incatalogable i. p e t· tant. absolutament sïn., oulat·. r ENRIC ALBERICH JOAN MARCET JOAN MONNÉ FRANCESC PUIG JORDI RU ÍZ MANEL TORTAJADA 115 VEU I PERCUSSIÓ PER A M ESTRES: del 13 al 17 d e julio l Professors ELISENDA CABERO FEDE GIBERGA ESTRATÈGIES PSICOLÒGIQUES PER A M úSICS: del 13 al 17 de juliol Professor MARC FOMEROL Direaor del curs MARC CABERO Organitzen: . . . . ... "'===~ Amb la coHaboració: Cicle dc CoucerLs E LS DIUi\rENGES AL PALAU Concert uúm. 7 obres d e Haydu i O d l' ORFEÓ CATALÀ ORQUESTRA CIUT AT DE BARCELONA Bcrnade lle Degelin, SOJH'llliO Ricard Bordus, contrnteno•· Yur on Windmullc•·, !Jnríton Pierrc Cao, director PALAU D E LA ,\IÚSICA CATALANA Diumenge 22 dc muig 199 L 18 horcl! «1111 Gonorahlllt do cataiU"Ya WJI Departament do Cultura o & 'V' dlgualada CAIXA DE MANRESA INFORMACIÓ: Escola de Música d'Igualada Milà i Fontanals, 12 08700 Igualada Telf. (93) 804 56 56 de 4 a 8 de la tarda 49 289 MUSI CALIA SOLISTES DE L'OCB DAVID RUNIONN, violoncel ''M'hi trobo bé, al pais de Pau Casals'' per DAVID PUERTAS N asquP a Lo·ndres . . encant que sempre ha v iscut als Estats Ul'lits. Es graduà a la Mnnhnl'tnn Sr·hool ol' Music dc Nova Y01·k i , com a b on violoncel·lista, admira Pnn Casa ls: Pau Casals ua donllr fL conèixer nc¡uest instrument rtrreu del món. Esteu· treballan 1 aquí, al sen paí.~, és mern vellós. Sobre els violoHceJ.I.istcs ca tala n s opina que treballen amb una gnto scd ositat i continuen la Lnuiició de Pau Casals a un gt·an nivell. Des (ruc va arribat· a Bun'clona, fa poc més d'un any, viu a l'Eixample i j a ha tingut temps de gt·avat· un compacte de m{tsica dc cambra catnJa ua: Tocar música de camlJrct és el qne més m'agraclCL i es pot dir qu.e en sóc u.n especinlista. És l'estil de música en. el qual. em sento més còmode tocant el violoncel. Purla el c·atalii amb una traça admirable, atès que fa poc temps que és a Bar celona , i diu que: En bona part aprenc l'accent mirant pe TV3. Els seus pa.rcs són periodistes i ell assegura que, si no fos músic, SCf,'t Üria la tradició fanúliat·: M'agrada m olt llegir i, sobretot, escriure. El periodisme m 'apussiona i .~egur que, si fi O hagués triat el violoncel, hagu.és optcLt: per la màquina d'escrittre . Els seus composítor s prefe1-i.ts són B eethoven , S travinsky i R avel. Això, però, no tt·eu que es declal'i seguidor d'Elvis Costelo. J ohn Lennon, Carlos Gardel , RoUing S tones i Mi les Davis: M'agraden molt el rock i el j azz. Semp re que puc, em trobo amb alg¡ws companys de l 'orqu estra i toquem nuí.~ica basada, en la improvisació. Fer jazz amb el violoncel és una experiència. molt interessant. Va començar els estudis de música amb el pian o i la fla uta. A més, també tocava la g uHarra elèctrica i el baix, p c t·ò als 13 anys li va cann: a les mans un violoncel i. des d'a leshor es, aquest és el seu ins trument. Tocar en una orqnestt·a simfònica li permet p racticar una d.c les seves aficions precliJectes, viatjar: U.s asseguro que preferei:xo viatjar dei.rcmt el cello a casa, però n o sempre és possible. L'atracció que sent p er la gastronomia és q uelcom especial i es deleix per cuinat·: Aquí n Cato lnnya teniu uns menjw·s j'etJOmena.ls. La vostra cninn m 'ngrada m olt. - i af'f'geix mir·ant-se la panxa-, potser massa ... j m ta UJ clt a< tr so ge cu dr br ,.~ 115 v.i J1i PAlAU~ ·~, ~oo = ~~~ uDD :::=t ql ci hi Dt Vt 111 TEMPORADA DE CONCERTS 1993/94 Palau de la Música Catalana u fo n: llt Dl 4l\'IAIG' 94· dimecres, 21 b . DRESDNER PEllLTiARMONIE ORCHESTRA. ALÍCIA DE LARROCHA, piano . Die YURI TEMIRKANOV. Weber, Beethoven, Prokofiev. 28 MAIG'94 dissabte, 21 h. ORQUESTRA CIUTAT DE BARCELONA . JEAN-PIERRE RAMPAL, flauta i directot·. lVJARlELLE NORDMANN, arpa. Mozat·t, Boi Jdjeu, Beethoven. 31MAIG'94 dimarts, 21 h. 16JUNY'94 dij ous, 21 b. 50 290 VIRTUOSOS DE MOSCOU. Dir: VLADIMIR SPIVAKOV. Bach, Schnittke, Bat·tók, Mozart. R UGGERO RAJMONDI, baríton. EDELMlRO AR NALTES, pia no. Liszt, Duparc, Fat11·é, Mnssorgski. Ct Cl CI J. Sl lt gi .), tt l' h n: v, 1l MUSI CALIA CASES MUSICALS DE BAR CELO A AU DEN IS Tradici6 fatniliar per HELENA BA YO E el sen y eH· Josep Audenis i Masjuan , propie Lat·i uclual dt• la hotiga Amicnis, es tà moll cn foinal. No obstant això , d e ixa amahlcment p er un momen t la sc•va ft•ina pe r poder atenciJ·c'm. Com sempre e n aques ta casa , p osl:'n mo lta nu· a a tracta•· b é- tothom. De sf'guida comencem a parlar sobre la llar ga història d e l seu negoci. - .\ i..xí doncs, t>l S<'u avi ja s'enlÜnsava en a quest món a finals elf' I sf'gle pa ~s a t? - Sí. ell hauia t reballcll <Lla fà- brica de pia11os Clwssaig ne Frères de Barcelona ... Doncs bé, a t url:'m t>l temJJS i viatgem cent a n ys t•nr·l·L·a. Som a final s dt~ ¡wgle. Barcelona , evidentment , no és Lu ciutat que coneixem a ru. La seva població, el1900 , és d(• mig milió d •habitants . Tam¡JOC la situació econòmiea i c ultund Ho Lt•nen res a veure. DesprÍ!s d c l ' Exposieió Univer sal dc 1888 es palci:ll. una forta t'CC't'ssiú cc·onò mica i la feina es conrcnlt·a hàsirament e n negocis famiJiars i a rtt'sanals . Els movim ents mi¡,•T atol'is fan que e l comer ç romenc i a moun•'s . P e r ò ca l una dm·a feina JH' t· tal dC' Li nu· enda va nL. Aqut'st t' perit d t' superac-ió arrela t- n la família Audenis <'n aquellmomt•nt i ha continuat fin s at·a. En P ere Audc•nis es dil"igeix, com cada dia, a la feina. La casa de constmcció de piunos Chassaigne Frèt·c-s o hn.1 Ics scvos pot·tes a la jornncht cli àt·ia. P or. imaginava t'U mat eix que t>l sen fill , .l ost'p Audcnis i Rimundi lu·re' amb tat·ia l 'ofiei i qm• l' any 1928, l' adcJ1lisirió d e l ' a ntiga casa Tubau Germans, al ca rn-r d e Balmes, ll6, l'S vincttla ria definitivament el nom Au dcn is amb el món musieal. Tot i que els anys trenta i la ~:,ruerra civil no són e lmomc n tmí•s ho p e r aixecar cap n c~or i , això no va ser tU1 obs tac le p e•· a l'empresa. Fins i tot el 1943un piano i t lll harmònium cons truïts totalm ent al talJer es presente n a la F ira de Mostres dc la ciutat. A Josep Auclenis iMasjuan (<'I propie tari actual) i a l seu fill , t'I d estí els oferiria altt·cs coses, a part del tracte esp ecífic a mb t'I piano. Altres instru ments só n introdu'ils a la casa i el1 961 s·a mplia l ' activitat. La músira impresa fa la seva apat·ició i això provoca un indubtable enriqui ment en la vida c ultural d c la població. Tothom que està vincula t d ' una forma o una altra a l mó n mus ical sap on té un Lloc pm· s01·t i,._ se'n ben bé: al carrer d c Valè-ncia , núm. 316. I és que tol és al seu lloc; l a secció de pat·tilun's, ba.bcant a mà esquerra , i la S«'cció instt·umental , al }l is s npcrim·. La mostt·a i11s tnunen taJ (•s p•·ou extensa , per ò la sc>c·dó cie partituxes és magnífica , és un autèntic magatzem. a r m·a d e l'esposa de Jo ep Audenis i Mas- juan , Maria Prat , i la seva filla l s~tbt• l. Unes hones p r·estatgeries s'c·nnuT<'¡l;llC' n cie s ostenir uns quan ls segle>s rlc música. Els 11 ihrc:s d 'estudi i cons ulta tamhf. oeu pc n 1111 llor important, a m és d ' ultrc·s c·lements imprescindibles pt't· als músics, com at·a papc·r pa u tu t dC:' lola mena. Ah! A més, no ho d u bte u , el senyor A utlenis és u u exceJ.lent afinador. Així, doncs, p er a qualsevol ' 'gestió mus ical", pode u di r igir·-vos al carrer d e Val è ncia , 316. Us alendt·an amb m olL de gus l. Zl .S Des de/190./ al 1en•ei del m ún musical. ac/11(1/i/:.ant elia a dia l'I .l' e ll ,.(1/à/er: \)\~ORIAL DE \> ....-.-.,.. At~ __........___ (_.,..'>.,.. BOILEA U :r/(j 51 291 SCHERZ:ANDO --- '-l g .. -~ ·- IB ...~: 115 ;:¡ .l... ~ 3 ..~ I ... CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana patrocinat per TOCS O TQCS eo...t~C.....lAI ~~;.!! Aques ta scctió dt' la Revis t a ha estat pen!!ada am b Iu finalitat de cerear la participació ](IClica dels nostres lectors. E ntre k s pc rsom·¡¡ q11c hagin res pos t ron <·cta lll('lltles preguntes que tot seguit formulem , ser à sort«'jat men&ualnwnlllll lot do discos compaetes. PREGUNTES: l. Quin del., fill ~ dc· Johann Sebas tian Bach fou conegut com f'l "Bach de Lonc!J·es"? A) Cari P hilipp Ema n uel B) .Tohann Chri Lian C) Wilhelm Frif'dm a nn D) J ohan n Chr istoph 2. On s'est r-enà l'I 1'ristany i /solda dc Richard Wagne r , el lO de juny df' 1865? A) h.oniglichcs Sch a uspit'lhau. dc Berlín B) Tt"at rc de Ba yre uth C) ll oftheale r de Munic D) Hol'ope r dc Wcimat· 3. Quin a ny fou fundat c·l Conser vatori Supcrio•· M11nicipal de Músic·a el<- Barcelon a, com a E scola Municipal dl' Mc'J !>ic·a ? A) 1886 B) 1879 C) 1891 D) 1901 4.. Qtünu cl ' aques ll'H tres òperes -va ser cst•·cnada pel tenor se vill à Vic·e ntf' Ga rcía? A) La gazza ladra B ) Lïtali ana in Alget·i C) Tl barbit•re di iviglia 5. Amb quin sohrenom {>:; conegut el cantant d(• rock nord-americà Brurr JH'Íngsteen? A) Driver B) Bos¡, C) Killer D) Fathc•· ~ -~ ; . ;:;;- .. ] 75 Empleueu lu butllf' ta infe rior i envie u-la a: Catalunya Músi ca/Revis ta Musica l Catalana (Conc urs) . CI Sant Francesc dc Paula , 2. 08003 Barct>lona. C al fer- ho abans del dia 15 de cada mes . Solucions al Concurs d'abril 1 994. l. 2. B) Nova York. C) La Scula dl' Mi là. 3. A) Joan B ru dic u. C) La T1·aviata. A) J ohnny B. Good<" 4. 5. Ha n es tat guan yadors del Conc urs d ' aLril 1994 : F. Javier Casellas i jinot (Ba rcelona) i Àngela MLLñoz Moza (Sitgt's) . ~-- ---- ---- ------ ---- · -- - -------------------------- ------ ---- --- -------------------- -- --- -- - - ---------- BUTLLETA DE RESPOSTA (maig 1994) l -A) O 2 - A) D 3- A) D 4- A) D 5- A) O B)D B) D B) D B)D B)D C) D C) D C) D C) D C) D D) D D) D D)D D) D Nont i «·og norns: ................................................................................................................................................. Edul: ........................................................................................................................................................................... . Adt·eça: Telèfon: Codi po ·tal i p o blació: ................................................................................................................................. 1 ~ 1 I 1 iii A lleida, cultivem la música LA PAERIA • Ajuntament de Lleida DISCOS .,., tLBQUIIIM Alto~JLf't · ~llU'IH ,,_ \,. • .¡.,. "·~··~~ I'Htt l l1 I'IC)I.J!I'f N 115 o hi ha dubte que el composítot· austriac, d'or·igen boh e mi , Heinrich I gnaz Franz Biber (1644-1704) i que va treba llar durant molts anys a1 servei de l'arquebisbe de Salzbur·g, ha estat un dels b encficiad s d 'aquest gran cor r(m t de recupe ració d e compositors barrocs pràcti(:amenl oblidats des d e poc després de la seva mort. A part d e ser un intèrpret virtuós del violi, Biher va haver d 'escdure tola una sèrie d 'obres sacres a ca u sa d el seu càrrec d e Mestre de Capella , entr·e les quals d est aca d c ple aquest bellíssim i inspirat Rèquiem, escrit en 1' expt·essiva tonalitat de fa menor. Aquí eaJ precisar que, en aquesta r eferència a la producció d e Bibet·. n o pensem en tota una sèr·ie d ' obres sacres que li han estat atribuïdes dubtosament, entre les quals lti ha la cèlebr e Missa Sa.li.sburgensis a 53 veus. El Rèqttiem és tma pàgina de textura contt·apuntística, plena de lir·isrnc, que se'ns ofereix en un repartiment d el dispos itiu interpretatiu a tr·iple cot· -5 s olist es vocals i ba ix continu (I)+ grup de cor·da i b. c. (ll) + ·' ripieno" co- ral (UI) . No descobrir·cm r es si recordem el Jll'(•stigi rlt' ls intèr prets voc·u ls anglesos a l'bora de l'e t· música cont.rapunlÍsLica. Ocm es hé, aquest enregistramen t no 11 'és cap ext•rpc·ió. rnalgr·at que n o es trarlu ri!' t·cpet·torí p olifònic medieval o r·enaixenlista, sinó d"una obra contraptmtística, per ò can-egada d 'rlerne nts pt·opi s del seu temps ... IY!ltim terç del s . XVI I. Completen el disc a lgun es de les sona tes per u corda del ca tàleg de Bibet' , que mols discòfils conrixct'atl arran dels enn·gistrament que antcrior·mcnt ja n ' l1an fet grups co m el Concentus Musicus dr Viena o Musica Antiqua Koln. Es tracta de sonates com el " ballettae" a 4 , la " Battalia " a 10, la ser·enadu " Dcr Nachtwiichter ", la Sona ta a 6 " die Puuern Ki c h farth" ' ... totes dt• gr a n atractiu i interè mu icai, en les quals Biber es mostra com un compositor cer·tament enginyós i molt pers onal. Quant a la interpretació del New London Consort , qui s igna aquest comentari hi troba a faltar el radícaUsmr i la contundència de les du es versions esmentades unes linies més amunt. p er ò de ben segur que aquesta mateixa caracte rís tica pot plaure a uns altres melòmans. En resum. p od em dir que som davant d'u n treball excel·lent i de gran bellesa sonora. e Jonn V. Bell alta tura fàcil i 1luida , osd l·la entre un drcor·ativismr dc saló i unu sensibi lita t· dttssica amh tL·ets d ' un cert enginy, sobretot en algunes de les sonates . En sum a, obres mat·ginals d e joventut, fins i tol menystingudes posteriorment pel mateix compositor. les quals, sense pr·efigurar l'AJbrniz t t· a n scende nt d ' / be ria, mostren tm encís particular, al rnat·ge de la cu •·iositut que susciten. L'extens tt·ehall musicol ògi e que a co m pa n y a aquest CD, signat per· J acinto Tot·res, a po l'ta dades his tòriques d 'inter È-s, en documentar-nos e). h a u ~ li­ vament sobre les cít·cumstàncíes musicals de la joventut del compositor· i la ge n e alogia d 'aquestes obt·es púmerenques. D'ultt·a banda , cal l'cmar·car amb els termes més elogiosos la interp retació pianística d ' AJhert Gtúnovart. que cada dia s· aferma més sòlidament com a instt·umentista de taJla i p t·ofessional de formació completa , com te s tim o ni a la multiplicitat de les seves activitats en el camp de In música. e Agustí Montellà ' . " . ~ ... ~ 11 \.t i To\"1''\lr¡ ' ' U na mostt·a curiosa i moltiJ.Iustrativa d els orígen s l'O màntics (amb totes les connotacion s d ' una època epigònica de transició situaria a les darrer es d rcad es del segle XIX) d el pi an is me d'Isacc Albéniz, el qual, sobre la base cl' una escrip- T ra c t e m junts aquests dos discos editats p e t· ·eput·at , ja qu e el comental'i que merebcen r esulta c'1b- vi ament el mateix. Es lntrta dc la r eedi ció en •·ompa c te d.e l 'c xccl·l c nl Clu-egist:ramen t que es fr n en aquella memot·uhle sè•·ie de Praga dc les gr ans simfonies de Shostakòvitx, am b la llegendària Filharmònica de Leningr·ad i la di r ecció no mrnys mític·u dc Mravinsk y. Lu magnífica qualitat ins trum ental que llavors tinguer·enno IHr r es tut pas gens rrtinvad a ara en la da tTer·a l'el!dició en compacte . L a pl"imrnl de les sinúonics t'itarles (Iu ll) fou ja enr·egislrada r i 1967. mentre que lrs a ltrf•s dues (la 6 i la 12) daten ja de 1955 i 1962. No ca l d oncs mostrar Iu menor· n·serva envers aquest asprete perquè si la r·eulit;~a c ió actual es immillorahlt', tot t·csta compensat p el ca niete •· antològic dc Ics tr·cs versions de Ml'8vinsky. Sc l ' ba co mparat arnb r i Klempcr et· t·us i n o deixa d'ésser encer·tada aqtr(•sta valoració pcrqu~ Iu darc·dat intel·ligent del director i la seva exigència ulfinitcsimal en la qualitat instrume ntal són manifeR tes . Sembla ésser cer·t que Mnrvinsky era en aqueUs anys un represent an t o fi c ial convençut d e la p olítira cultural sov iè ti ca i, per tant. cr egué cegament t·n la intencio nalitat que, a lmenys oficialment, proclamaven aquestes pat·tillu·es tan carac terísti qut'S del compositor. Segurament les simfonies cp.re tlrrcn referèn cia cron ològica r·cvolu cio nària (la 190 5 i la 1917) no són en t"Nrli lltt més que curiosíssirns p oemes simfònics sob t·e te m à 1ica del r ealisme soviètic pr•·ò allí on no arribà la ¡,incel'itat de Sbostakòvilx aquc•sta fou co mplcmt>ntuda p e r Mravinsk y. D'ucí el valor històric d'aquests d os discos, literalment il'l'cpctiblcs, història viva dc Iu rnúsicu d ' w1 temps i un país, amb valot·s musicals desiguals. pauúletat·is a vegades . o lt·anscedents, quasi mahlerians, en ultt·es moments, com el que c·ncan1a la troballa dc Iu Sisena Simfonia . e Josep Casunovas ..J t:J d e e to r q lo p e " F e E "e p t d ~ è e I [ a I r ( DISCOS :- t ll s a a s ~ ) t ' D entre Ics cèlebres sis obres -tres sonates i tres partites- per a violi sol dc J .S. Bach, tenim ar·a constància d'una nova edició de les esmentades parlites. Són a cura el 'una interessa ntíssima vi olinista que encara no ha ar-ribat a les nostres sales de concert però que si que Lr·oLarcm enguany en molts dels festivals internacionals dc més prestigi, tot alternan t amb els noms més r econeguts. Extraordinària aquest a violinista, per· molts conceptes. Per Ja qualitat de plt·nitud del so que la cüstancia absolutament de la dolçor tan femenina de SOjJhie Mutter. P er altra banda , es tra c ta d'una densitat sonora tan difícil d'assoür amb el violí sol de Bach , que tampoc no té res a veure amb la ca Ii d esa ca racterística d e l'escola isr·aeliana -tipu s P e r-1rnan- assolida mitjançant aqueUa obsessiva tensió de r arc i el vibrat tenyit sempre de r esso nànc ies racia ls. Viktoria Mullova sembla fer referència a u na escola més aviat eslava -el seu cognom és simptomàtic- de base tècnka abrusadora i , insistim, amb un so tan enigmàti c qu e no descartem que hi tingui bonu r·csponsabilitatuna impot·tant enginyeria dc gravació. Tractament decisiu UI' I so no vol ilir que no estiguem en presèn cia d ' una escola violinística de t·aça superior. T ècnica bachiana inèdita respecte de 1· entelèquia dels acords de les purtites i reaUtzació molt sedosa de la interpretació del comp ositor. En suma , uo violí esclatan t per al qual no han passat en va Ics modernes escoles historicis tes . Bach d ' autor , presumiblem ent autèntic co rn pocs i dc t· ¡rr· en cís. e J.C.P. A l"hora de considenu· aquest disc, cal fer· un elogi previ n la ini ciativa que l ' ha fet possible. Que ba fet possible que el patrimoni discogràfic del país disposi d ' un document tan valuós com aquest. Un document que en s p cr·mc t descobrit· la música dels germans J oan i Manuel Pla, originads de Balague r· , que van viure una existència artística marcada per· un r ecorregut per algunes de les places musica ls més importants d'Ale man ya i també pet· Madrid, IJuintla seva condició de virtuosos i deixant també un aplec de composicions d'u n interès considerable. ara posades a la llum p el mu sicòleg Josep Dolcet. Es tracta , en defitútiva, d ' nu producte truc "calia", qu e "era obligat" que aparegués i p el qua] - ha vent-se produïtnomés cal felicitar-se. Resulta lamentable que músics com Joan i Manuel Pla en cara SÍ{,'UÍJJ rms vedtables d(:Sconeguts en tt·c nosaltres . La qualitat de la seva obra, p erfectame nt perceptiblf' f'n els dos concerts dc Joan i en el de Manuel que aplega aquest CD fa més la nren ta ble els dos segles d'ostr·acisme que ha sofer t. Es traetad' una música molt ben construïda, molt còmoda per a l 'instrument solista. I aqui el terme "còmode" ba de ser entès en el sentit que es tracta no tant d ' absència dc dificultat tècnica com de pr·csència d 'una fluida idoneï- tnt de la partitur·a amb l'instrument. És una músiea molt del seu I emp!>, nrolt d'aquest segle qu{" ;,'havia imposat allun yar-se d e l dramatisme hntTor i que ohl"ia les p ortes al gran moment clàssiC', molt més lluminós i obert; molt més ric cr omàticament, constr uït so bre líni es me lò diques obertes que afavor·ei.~en un definjtiu eorurrt pur·Licular. Música que juga a favor de l'oient que csc:olta amb autèntica fruïció una música que està proveïda també d ' una més que gr·atificant riquesa tècnica. Hom ha jugal fort en t'1 pla interpretatiu amb l'actuació solista de Cl.audi Arimany i amb l'E11glis h Chamber Orqu<>slra dirigida p er José Luis Garcia Ast'usio. E l flautista llueix un aplec de facultats absolutament pt·ivilcgiudes. Per ruur part un so bellíssim i r·odó, lluminós i c•nscms podet·ós que encaixa perft'ctament amb l 'es t il de les obres. Arimany mos tra també una condició molt important: la convicció. Quan fa música, i aquest és el cas específic del disc que ens ocupa, ho fa amb una il·lusió gait·ebé de principiant. No hi ha reserves, sinó una sin ceritat p lena. Arimany creu en les obres que interpreta. I hi cr eu perquè les ha estudiades a fons i les estima. J d ' aquest pt·océs íntim, anímic i vital, en sorgeixen unes intet·pretacions amarades d'autenticitat. Per això ar-riben , o rut en termes més propis del Llenguatge del dia, "comuniquen ", penetren i tnmsmeten tt·anscendència. Aquest esperit s ' ha tt·aslladat també a l ' Englisb Chamher Or·qucstra , que uneix a les excel·lènries tan conegudes del seu quefer professional, una convicció que ultt·apassa la mera condició professionaL I això acaba d ' an·odonir els valors tan consider ables d'aquest ilisc. Un ilisc que hauria de merè ixe r , ho diem assrunint tots els riscos, un reconeixement ampli per part d els afeccionats. • Jaume Comcllas. E H tracta d escngh•s ha rm o tnizacion!l per a diverses formacions (o r·ques tra s imfònica , cor·, cot· i onp.rcstt·a , h antla i cob la ) dl'l nos tt·e himn e na ciona l , d egude s a An t oni Ro s Marbà , Josep Viadet·, Joa n Lauro le d e Grignon i F'ran cebr Cassú, lc li qual s, u put·t del docu ment sonor· que apor·trn , tenen , també , una fimrl itat funcional flCr a ser· utilitzades en actes, r etr·ansrnissions r·adiofòniques i altres avinenteses. El seu caràcter exemplar prové del con sen s que s' h a pr oduït a l'cntor·n d ' allò que representa e l nostr·c himne per part dc cüver· os músics r ellevants, de diferents generacions, des de l' il· lustr·e Joan Lamote dc e dgnom (en la i nstrumcntució i harmonitznció qu <> en f é u per a la històrica Banda Municipal dc Barcelona) fins a Antoni Ros-Marbà, que dirigeix les pròpies ver·sions simfòniques i c ol·a1-simfòn iques. Igualment cal esmentar l a pt·esèn cia d ' Oriol Martot·eU (versió p er a cor· a cappella de Josep Viader), J or·di Mor·a (aJ capdavant de la Banda Municipal d e Barcelona) i de Francesc Cassú (direct01· de la Cobla La Principal d e la Bisbal). L 'e nregi s trame nt va acompanyat d ' un resum de la històr·ia de l'himne i del seu texts en diversos idiomes. e A. M. 115 57 297 DISCOS S 115 58 298 eguramcnt , molts d e ls lec t ors d'aqut>sl comentari, tot mirant qualsevol llibre d ' hi stò ria d e la música, p er petit quo sigui, quan es parla d c l'òpet·a francesa d el segle XVIII , sempr·e hauran trobat alguna r efer ència a la famosa " QuereiJie des buffons", una curiosa f,'llerra , principaJment d e pamflets, que va esclata r el1752 arran de la representació de l'inter medi La serva padrona que una companyia napolitana d'òpera buffa va fer al palau dc Fontainebleau. Aquella "qucreille" va dividir el pí'•hlic francès en dos b àndols: els conser vadors defensor s de la tradició Lully-Rameau i els progressistes, entre els quals trobem principalment als autot·s d c " l' Enciclop edie ... " Les Troqueurs (Els bescanviadors) és una òpera buffa en un acte i un ballet, la més conrguda del seu autor, que pren tot el seu sentit just en aquest context històric. L 'estrena es va fer el 1753, pocs mesos despt·és dc l'esmentada intepretació de La serva padrona. D'aquesta maner a, Antoine Dauvergne (17131797) s'erigia en el primer com p os itor d e la banda progt·essista pro-italiana que componia i estrenava una òpera buffa de re{,rust napolità. Aquest l-s el seu gr an ah·actiu hi6lòr·ic. P erò, a pat·t, som davant d'una p àgina atractiva i fresca. pn'tcticamen t desconeg u da p els me lòmans del nostre tcmpa i, a més, en una ve•·sió lfii C no ft·us tra les exp ec tatives. William Cbristie. a quiconci..xem especialment pels enregistraments que ba fet al davant d el conjunt vocal-instrumental Les Arts Flm·issants, és un vcr·itable expert en la música vocal francesa del SPgJes XVll i XVIII. Sempre aconseguei..x d'imprimir una gran vitalitat j una impecable <limensió teatral en el r·esultat sonor. Aquest enregistrament no és, ni molt menys, cap excepció. Tant els 4 solistes, amb veu s molt adequades a l'estil, com el conjunt instrumental, se'ns mostren acurats i vitals. En definitiva, pod em con siderar que es tracta d'una versió fresca d'una obra fresca com a b o na òpera buffa que és, malgrat ésser francrsa. Un enregistrament totabncnt r ecomanat pels amants del gènere i també pels col·leccionistes d'obres més que inusuals al r epertori que, a més, es complementa amb una obra instrumental del mateix Dauvergne: el Concert cle simplwnies a IV en famajorop . 3 n."2cscritel 1751. e J.V.B. l osep Quer, professor del Conservatori de Lleida i membre Orquestra Simfònica d el T ea tre del Liceu, és també un d els contrabaixistcs catalans -si no el que més- que més està fent per vindicar el pr·otagonisme concertístic del seu instrument. Ara n 'aca ba d'oferiruna p rova ben Sif,rnjfi- ca ti va amh el disc titulat Contrabaix nostre, enregistt·at am b el pianista i organista David Malet. Es t•·acta d'una iniciativa r·ealmcnt ins.ò1ita en el nostt·c món discogràfic, al qual apo rta elements d ' una mol t concreta importà ncia. En primer lloc el fel mateix del protagonismr central del contrabaix, del tot infrcqü<•nt en el si d'una indústria discogdfica que malda més del compte per mom·c's sobre segur. J amb aq uest component tan saludable cal situar el fet de descobrir r obra d·un compositor català prou intcr<~ssa nt , i com unts d'altres mussa perdut en I' anonimat d ' un ambien t poc p rocliu a la música autòctona. Ens r eferim a Josep Cerver a i Bret, un músic empo rdan ès, nascut a P era lada el 1883 i que va ser el darrer membre d e la Cobla Antiga P ep de Figuer es, creada a fmals del segle passat pet· Pep Ventura. Fin cat a Roses des del 1913, va morir a aquesta vila l'an y 1952. Compta amb una àmplia produció de música, en la qual destaca d'una forma esp ecial la d edicada al contrabaix, instrument d el qual fou un virtuós. J osep Quer, en el seu disc ha triat tres composicions -"Elegia", " Romanza" i "Cielo gris"- d ' un encant especial, que vet·tebren un disc en el qual també s'inclouen obr es de Grana dos, Kusevi ckij , Saint Siiens, Rachmàninov i Bellini , en version s específiques p er a duo d e contrabaix i piano. E l lrcbnJJ dels dos solist es, Josep Q u er i David Malet, és realment notable i és a la basc d e l'atractiu indiscu tible d el disc. Atractiu que segurament molts trobaran insòlü, atesa la imatge cromàtica tan p oc falaguera del contrabaix. Per altr·a part, hom té l'oportunitat de d escobrir la música de Cervera i Bret, d'un melodisme deliciós i suau, que es mou en una linia compositiva sense pretensions p erò amb un Pn cant inefahl!·. Cul destacar l'esforç de Que•·, promotor· d el disc, del segeiJ Alternativa i també de les institucions -aj untaments de Peraladu i Hoses, Diputació de Girona i Consell Comarcal de J' Alt Empot·dà- que han fel possible la disposició d'aquest d ocument sonor tan inter·essant i significatiu. e J. C. E n aqu es t primer treha 11 d ' El adio Reinón (Valencia, 1963) es destaca la figura d'un dels millor·s saxofonistes espanyols del moment. Editat el 1993 per F t·esh Souud New Talent, Es la historia de un a.rnor eus mostra un E. Reinón amb la companyia de Mathew Simou a Ja trompeta, Mario Rossy a l con trab aix, ldris Muha mad a la bateria , Albert Bover al piano i SeanLevilt a la guitar ra. Amb una sonoritat profunda, natural i compacta, el saxo tenor de Reinón ens delecta amb temes com "Stabl emates" de Benny Golso n , " Tnfant Eyes", de Wnync Shortc, "Body & Soul" dc J. Green i "Like someonc in love" de J. Van Hcusen, i ens deixa gr a tumcnt sorpresos eu el se u vessa nt creador amb " La Cita" i "Enmocion ". Tanmateix, la peça central del CD és el bolero "Es la historia de Utl amor'·, en q uè ri toc càlid i la fresca textura de les notes del saxo d<' Hcinón es fonen amb la màgia interpretativa d ' un genial Tete Montoliu, tot fent d 'aquesta peça univet·sal una versió magnífica i única . És, sense cap mena dr dub te, una excel·lentlargetn d e presenta ci ó. e Jordi Roig i Ayuso I Cultura Mus1ca e LA SEU D'URGELL 21 - 29 d'agost 1994 XIV CURS DE MÚSICA ANTIGA a Catalunya i Andorra Director: Romà Escalas Jordi Albareda : Montser rat F igueras: Jean-P ierre Canihac: Romà Escalas: Daniel Lassalle: Josep Borràs: R olf Lislevand: Manfredo Kraemer: Jordi Savall: Guido Morini: Tècnica vocal 111/elpretació vocal Corneta Flauta dolça Sacabwx Baixó i fagot barroc Llaüt i viola de mà Violí barroc Viola da gamba Cla1•icèmbal CONJUNT VOCAL I INSTRUMENTAL Jordi Savall, director Les persones interessades a formar part del conjunt vocal han d'enviar el seu currículum i material sonor. CONCERTS A ANDORRA I A LA SEU D'URGELL Termini d' inscripció: J 5 de juUol de 1994 Informació i inscripcions Àr ea de Música. Departament de Cultura Portal de Santa Madrona, 6 - 8. 08001 BARCELONA Tel. (93) 4 12 56 40. Fax. (93) 412 19 58 ~ Generalitat de Catalunya lUllJ Departament de Cultura • Govern d'Andorl'"d Ministeri d 'Afers Socials i Cultura Per fi, com el primer dia L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats.