Revista Musical Catalana. Núm. 120 Octubre 1994
Editorial: Illes de música actual / PANORAMA Palau 100, un espai musical consolidat. Lluís Millet / Trenta-quatre manifestacions a la temporada del Liceu. Jaume Comellas / La temporada que va de l'OCB a l'OBC. Jaume Comellas / I Festival de Música del Segle XX. Una proposta nova i ambicisosa. Jaume Comellas / El suggestiu decàleg d'Euroconcert. RRMC / Ibercamera, sota el signe de les grans individualitats. Jaume Comellas / Mikrokosmos: Matí d'agost al Palau. Pere Artís / Del seu affm.: Sr. Manuel Bertrand Vergés. Jaume Comellas / Serenates d'estiu al casal del Metge. Xavier Casanovas-Danés / Festival Internacional de Música Castell de Peralada. Òpera: entre Montsalvatge i Rossini. Concert: un gran músic anomenat López Cobos... i una novena de luxe. Lluís Trullén i Jaume Comellas / XIV Festival Internacional de Música de Torroella de Montgrí. Música gran en un cicle maratonià. Lluís Trullén / TEMA Els trobadors / La lírica trobadoresca. Aspecte literaris i socials. Isabel de Riquer / Els trovadors i la seva música. Maricarmen Gómez Muntané / Manuel Ausensi. El baríton de la nostra joventut. Helena Bayo / Catalunya Música proposa. De l'OMB a OBC (1944-1994) Victòria Palma / Elliott Carter i Josep Soler, al tàndem la Caixa - OBC. Carles Lobo / CONCURS / SCHERZANDO Cesc / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
l MANUEL AUSENSI, UNA HISTÒRIA IL•LUSTRE DEL Div. 21 F.ran.z-Paul Dcckcr, direc/Or Maria J osé Manos, .~opmuy Diss. 22 Ant on i Ros M:u·l>i\, director RefH!IÍC/ó tir•/ pmJ¡I~I/1/fl iua uguml dr• I Orc¡utJslm ,1/rw /dpal de Bllrcelouo Wagner: Eb rncstr,•s canuires. Oben ur-a lliindcl: Conccnu ~ro""· op. 6 6 llccth o vS'n: Sullf<ln ta núm. 6, op (¡li Debussy: Prc l ud~ !l l'arrèo-miclt d'un Ltunç Falla: Èl ><lnthr~·ro dc tres pico~ Los L't'Ci u os Dauza delmulllll'ro Slrauss: T11l Eulcnsp1cgel. op. 28 Dis$. 29 Diu. 30 Ger ha rd: •All.'grlrt' Pucyo: " C.tp :11 ml'u ~ilenti (l¡tmtre c:tnçoru; per'' veu i on¡uc.str.ll Korngold, 1Sinfonicua. op. 5 DESEMBRE Div. 2 Diss. 3 '"'t'I Diu. 4 Alexander Rahbari, d itr'CIQr A ogcl)QÚS Garcia, L'foli Beethoven: L<~nora Diss. 4 Diu. 5 ( Pw ml ,limiti Canals 1993) Radunaoinov: Conren per a piano i orquc,tr-:t núm. 2 Sho~mkòvirx: "SimfonJa num. ll. op. 65 Div. 17 Diss. 18 Diu. 19 núm ' Obertl)ra Diss. 17 Diu. 18 Emmanucl Kr,lvi ne. dirr!Ctqr David Runnion, •~olrmccl Div. 24 Diss. 25 Diu. 26 S. Skrow:.czewsky, dm-clor David Lively,plano BeeÚlOVcn: Corlolà, op. 62. Ol~rtura Ba.rtók: Cont·en per a pi.tno i orquestra llrahms: Simfonia núm. 1, ur. 68 MARÇ Diss. 14 Div. 3 Arturo Trunayo, director Aodrea Cappclletti, t·íolí Div. 4 Diss. 5 Diu. 6 ls aac'Karabtchcvsky , directm· Magdalena Ba rre ra , arpa ll:tlsach: ' \ ï"ons ~r01csques Gioastera: Concl.'n per a arpa i orquc>lra op. 2'\ 8ar1ók: Con~cn per a orquc~u·a Div. 11 Diss. 12 Diu. 13 Ello Boncutnpagnl, cb rcctor Carles Tr p al, guiltlrm Ro•sini: La ~an:a l<tdra Bcrio: '\'a nadons rcr a orqucstr.t dl' camhra Valls: Conç~t1 rer .1 guit:ma i ortj lll'.,lra Beeth oven: Simfonl:t nttm. 2. op. ;16 Diss. 19 Diu. 20 Bernh ard Güller, úitt•ctor J ordi Camell, pumn Dvorak: C:un;t\!11, op. 92. Ob<;:r1llra Albéniz: •cont·ert per a piano i orq, Shosmkòvitx: Sl111fonit1 núm. 10, up. 93 Diss. 4 Diu. 5 Alex:.oder Dmitriev, ditt•aor Tzimon Barto, piauo Diu. 15 Varese: 'IJ<..,.sc•n, Rcspigh\' ~Conlt:rt gregori~ rcr a \ IQii ' Glinka: Ru"lan i Ludmill;t, Ohcnura Txaiko\·~ki: Concen rcr :1 plano I orque,tra núm. 1 Sibelius: Simfonia núm. l, up. •13 orqw~tr:• Deliis: 'fpisiJdio' en el recucrdo Ravel; Daphnis el Chloé Div. 20 Diss. 21 Diu. 22 Paul Polivnlck. dtfr'Ctor Antonl Bc:.:.es, Jlftmo Nuix: "f..,pirals Bartók: Contl'l1 per a pi;ulo i urq num. 3 Mussorgsky/ ASh.kenazy: 'Quadrc1 d·una e'P<"idó Div. 27 Diss. 28 Diu. 29 Franz-Paul D<:cker, ditt'C r Soprano a ~ctcrmlnar Bero}adctte Grcevy, meXZ(• Paul Frey, lt'llllr Oska.r Hillcbraodt. bélrito11 Coral Càrm ina Cor"'' Üll>oradúr de I 08<1 Mahler: 'Quatrl.' çançons de jo,cmut /Ja ns I G'rt·tbr; Fantasia de fJ.,/(J(IIJ Eriu Nl•nrrrg. St!rr!IU/Ia d<• iJ jorm Mahler: ' Da' Kbgcnde li&! (compl<:p Diss. 11 Diu. 12 Gilber1 Varga, direclflr Cbri1.tian Florea. l'iolouc('/ llcnguercl: Concen per ,, 'ioloncd i orq. Dvorak: !>tmfonia núm. R, op. 81l Diss. 18 Diu. 19 Salv:•dor M:lS, director Lcna Lootcns, sopmno Strnus.: Qualte últiml's c;mçun' Mahler: simfonia núm. 4 Div. 24 Diss. 25 Diss. 8 Diu. 9 Schu mann: Concen per a 'toloncclo Div. 21 Diss. 22 Diu. 23 Omitri Kit:ljenko, tlll'l!aor Vladimir Krainjcv, pitmo Liadov: 'El Uae cncanl;ll, or. 62 Liadov: •Baba-Yaga, op ~6 Schniuke: •concert per ;o pi" no i cof(~c' Tx:tlkovski: Simfo nia núm. 5, op. 64 Div. 28 Diss. 29 Diu. 30 \'iclor Pablo PérC7~ dltw:tor LA..-o nidas Kavako,, l'itJ!í Monts:tlvatge: •Brik ,, llrak Beethoven: ConC\!rt per a violí i mquèolfa, op. 61 Sh os takóvH:x: Sunfont.l núm 12, op. 112 MAIG MoUJn: 'Stmfonia núm. 14 K 114 Div. 17 Div. 7 (lf<.JUC>lr'J núm l GENER Hindemith: Metamòrfost simfònka sobre un 1erna de \VI;.'ber M ozart: Conccn ('lCr a piano i orq. núm. 23. K. 488 Beethoven: Su11fonoJ núm 5 Bruckncr: Si mfonia mtm ;\ CtlL\'ll- n avcl: >f'anfarc dc l'E\ cntaïr de Jc:mnc Carter: •conc·c·n per a piano i ort¡ui.'~! no Soler: ' Do> pocmc> per a orq'"'"'w Ravel: ta \'abc Diss. 2 Gunthcr Rerbig, cltTl'Ctor Robert Coben, do/oua•/ Bruckner: 'Simfonia num 'i Stravinsky: l'e¡ruú.k:i Div. 1 Gunther Berbig, tlllvctor Jull:l Ct.apski, pimro Rcinz WaUberg, dírc...:/Or Gerbard! Cum n per a ' 11lli i orqut"l/'.1 Div. 16 Jose p Pons, t/ir~'' or Ursula Oppcn~. f>ttiiiO Cuucert llltltt' clt:l Fcsticlll de El/iot GcmerjtlSI.p soJ,•r t/1• lt1 Fuudació 'la Div. 3 Fr:un·Paul Decker, d lll'C:tor Amir K:1tz, piauo Diu. 26 Sal vador Mas, tltl-r!r:tor Solbl<'' a delermin;tr Orfeó Cat:llà (dir.:jottlf C."avls) Ceul<'llflrl del uai.wme/11 d Ftl11m7/ T"ldrti Toldr:l: Emp(uies¡ •C:unpcml:t; 'Sol ixent BecÚl<lVcn: Simfonia núm. l), op. 125 Diss. 6 Diu. 7 Fr:•nz-Paul Dcckcr, tlllt'CIIJI' Ch:tnl:ll Juillet, trio/i Bach/Scboobcrg: 'Preludi i fuga, en mi bemoll, B\X'\' '.i52 llcrg: Conccn per a violí 1 orques1r:1 Schubert: Simfonia núm R Wagn er: P~r•ifai-Sonopsis Div. 12 Diss. 13 Diu. 14 l'ranz-Paul Decker, di1vctor Suli,lc'" dt:tennin;lr Ct·llll'lliln' dtd llllL\'1!1111'1/1 d'Eduard Toldrri Toldri\: El gti"J\Oh dc maig fÓper• en 't-'r"'ió concert) SUMARI revista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA obre Ol. es TEMA MUSICALIA •o • •• •• •• •• • •• •• • liles de nuísicct actual Palo u 100, tw espai nwsical consolidat per Lluís Millet 'l'n•lltn -quaLre manifestucions a lo tempornda del L.iceu per J.C.C. La tempornda que vr;, de l'OCB a l 'ORC per J. Comellas I Festival de MíLSica del Segle XX. Uno proposiO nova i ambiciosa perJ.C • El suggestiu decàleg d'Euroconcert perRRMC lbl'rcnmera. soto el signe de les g rans individualitats per J.C. Mikrokosmos: !Hatí d'agost al Palau per Pere Artís Del seu offm.: S r. Morwel Bertrund Vergés per Jaume Comella s Sereno tes d'estiu al casal del Metge per X. Casanovas·Danés Fcst.ivaf internacional cle Mlisica Castell de Peralada. Òpera: erlLre Montsufvatge i Ro.~sirri . Concert: un g ron músic rmomenal López Cabos ... i ww n ovena de luxe per Lluís Trullén i J.C.C. X IV Festívol Internacional de Mrísica dc 'l'orroelfn de Montgrí. MIÍsico gran en un cicle mura ton iu per Ll.T• Els 1rob(ufors La lírica trobadoresca. Aspectes literaris i sociub per Isabel de Riquer Els 1robodors i la seva música per Maricarmen Gómez: Muntané MonuelAtLSensi. El baríton de la "nostra" jo ventili per Helena Bayo Cotnlunya Mlisicaproposa. De l'OMB (tl'OBC ( 1944-1994) per Victòria Palma El/iot/ Cor/et· i Josep Soler , al tàndem " Iu Cftixn "-OBC per Carles Lobo CONCURS SCHERZANDO DISCOS per Cesc XVè Festival Inte rnac iona l de Música de Granollers ,..... I MúSIC A I PAISATGE (12 octubre - 11 de desembre) OCIVBR E ] Dimecres 12, a les 19 b. Cercle Cu llu ral de la Ftmdnció "la Caixa" TABAL, percussió Obres de Sa11tl Molas Diumenge 16, a les 19 h. Cet'Cle Cullllral de In Fu11dacló "la Caixa" CoRAL CANTIGA josep Prats, director Obres d'Impressio11istes francesos, Toldrà i Ruera Diumenge 23, a les 19 h. Biblioteca Francesc Tarafa QUARTET DE CORDES YRIARTE Carles Riera, clcrrinet josé Miguel Moreno, guitarra Obres de Boccherlni i Mozart ALBERT NIETo, piano Obres de liszt, Debussy, Rave~ Mompou i Albéniz NOVEMBRE Dimai1S 1, a les 19 h. Cercle Cultural de fa. F1111dació "la Caixa" Dissabte 5, a les 22 b. Cercle Culhtral de la Fmrdnció "la Caixa" Diumenge 6, a les 19 b. Cercle Culmral de la Ftmdació "la Caixa" ORQUESTRA DE IA R1V ROMANESA Obres de Falla Jordi lópez, piano JuanJosé Olives, director ORQUESTRA DE lA R1V ROMANESA Obres de Roddgo Josep Henriquez, guitarra JuanJosé Olives, director i Beethoven Diumenge 13, a les 19 b. Biblioteca Fra11cesc Tarafa P. BEAUMONT, cfa¡,oecí Obres de Couperin Diumenge 20, a les 19 b. Cercle Cultm·al de la Fzmdació "la Caixa" jORDI MAsó, piano MARK Lurz, piano FREDERIC GmERGA, percussió Obres de Bartók i Palomar Diumenge 27, a les 19 b. Cet-cie Cultural de la Fundació "la Cai."<a" KlusnNN SIGMUNDSON, baríton Obres de Schubert ORQUESTRA DE CAMBRA DE GRANOllERS Obres de BaciJ DESEMBRE Diumenge 11, a fes 79 b. Cercle C11lhtral de la Fundació "la Caixa" Francesc Guillén, director o18anització:}o ventuts Musicals de Granolle rs lnfonnadó: Escola Municipa l de Música de Granolle rs Sta. Elisabet, s/n • 08400 GRANOLLERS • Tel. (93) 870 15 83 Amb la coHaboradó de lf111 lWJI Generalitat de Catalunya Departament de Cultura I ,...... EDITORIAL - entre no s'havia consumat en cara la separació entre el compositor i l'intèrpret o, 1nés exactan1ent, quan la creació era una parcella natural, i no pas exclusiva, de 1' ofici de músic, qualsevol manifestació musical se sustentava en la producció dels compositors coetanis, i els recursos materials perquè la música esdevingués vivent derivaven de la seva mateixa funcionalitat. Des que, a partir del segle il·lustrat, el compositor accedeix a un estatut d 'artista independent en lliure confrontació amb el públic, s 'inicia un procés gradual que ha portat a la situació actual, d'acusat desequilibri entre el públic i el compositor. L'equilibri va començar a trencar-se sobretot després de la Segona Guerra Mundial, per les ruptures estètiques de la creació musical, d'una banda, i per la degradació estructural de les capacitats d'autofinançament de les organitzacions de no benefici, de l'altra. L'anàlisi de les causes d'aquesta realitat (i del paper que hi han jugat els compositors, els intèrprets i el públic) ja s'ha fet moltes vegades, per b é que el debat resta sempre obert. En tot cas, la producció musical d'avui necessita d'assistència -corporativa, institucional o privada- per fer front a la doble competència de les obres mestres del passat i de les músiques populars de gran audiència . lli es de mu~ s·lca actual Així,enlesproperess etmanes, dues mostres de música contemporània -el I Festival de Música del Segle XX, promogut per l'Ajuntament de Barcelona, amb col·laboracions diverses (7 all7 d'octubre) i el cicle Elliott Carter /Josep Soler, organitzat per la Fundació " la Caixa" (25 d'octubre al3 de novembre)- donen acompliment a aquesta necessitat, amb el suport, respectivament, d'instàncies públiques i privades. Iniciatives necessàries, malgrat que també seria desitjable que la música que es fa avui pogués sortir de l'espai restrictiu de les manifestacions especialitzades -festivals, setmanes, seminaris, mostres monogràfiques, etc .), previsiblement destinades a un públic minoritari, per accedir en una proporció justa al mercat del concertisme habitual. En tot cas, la vocació creadora de les nostres joves generacions no minva pas, com es pot deduir del fet de la presència esperançadora , en les dues sèries esmentades, de prop de vint compositors catalans en actiu, els tms ja consagrats i els altres encarajoveníssims, més altres de la resta del'Estatidel'estran ger. Comparativament, la presència dels compositors catalans del nostre segle en un cicle de titularitat pública de 24 concerts (el de la recentment batejada Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya), no és pas menyspreable però sí encara insuficient: nou compositors catalans del nostre segle, sis dels quals encara vivents i els restants (Robert Gerhardt, Eduard Toldrà i Manuel Valls) ja d ' una innegable dimensió històrica. I • ¡: .! ¡¡¡,¡ 120 PANO RAMA Pa lau 1 00 , un esp ai mu sic al co ns oli da t La quarta edició del cicle Palau 100, que s'iniciarà en els dies immediats a l'aparici ó d'aques t article, sembla haver trobat el seu perfil ideal, d'acord amb l'opció concreta que representa: una ambiciosa mostra musical en la qual s'ha apostat majorità riament pels grans conjunts orquestrals, simfònics i cambrístics, sense negligir, però, els recitals vocals i instrumentals, el gènere cambrístic més genuí -el quartet de cordai la participa ció dels conjunts vocals estables que tenen la seu al Palau -l'Orfeó Català i el Cor de Cambra del Palau de la Música Catalan a-, amb un repertori que va del barroc als clàssics del nostre segle; elements tots ells que, al seu torn, han consolidat una audiència fidel per a tots els concerts de la tempora da. Una simple estadística dels 16 concerts ens mostra la presència d'onze conjunts orquestrals -que tres vegades actuen amb cors i amb els quals col.laboren solistes instrumentals i vocals rellevants-, dos quartets de corda; més un recital de Lied, un recital líric i un recital pianístic. En suma, un autèntic festival (repartit al llarg del curs i establert per a un públic alhora ampli i exigent), que forma l'eix central de les manifestacions musicals organitz ades per la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalan a, organisme que també té previstos altres cicles complementaris per diversificar la seva oferta, obrir-se a altres públics i abastar altres parcel.les de l'activita t musical. per LLUIS MILLET E I concert inaugural (5 d 'octubre) serà un r<'cila] a càrrf'c d'una de les r evelacions vocals més aclamades mundialm ent en els dat·rer s anys, la soprano lírica americana Katbleen Batt]e, que actua pet· primera vegada a Barcelona i és hoste habitual del Mett·opolitan de Nova York, del Covent Garden de Londres i d e les Òperes de Viena, París, San Ft·ancisco i Chicago (amb un repertori que va de Put·cciJ a VillaLobos, passant per Schubert, Gounod i Stt·au ss), d f•ls festivals de Salzburg, Ravíniu, Tanglewood i HoiJywood Bowl ; solista amb les Filharmò niques de Bet·lín, Viena ,Nova York i LosAngeles, amb les Simfòniqu es de Chicago i de Boston i amb Ics Orquestre s dc Filadèlfia , Cleveland i París; i habitual a les sales més important s de Nova York, Boston, Chirago, París, Londres, Viena , Tòquio o Milà ... També en el món, avui tan apreeiat, del r ecital lít·ic, i amb un t·epertori que incideix de ple en l'estètica belcantista italiana, podrem escoltu ducs figures carismàtiqu es d e casa nostra i de projecció universal: Jaume Aragall i Vicen~ Sardinero (concet·t núm. 13, 6 d 'abril); i encara podrem gaudir d ' un recital de l'cxcel·lcnt pianista bilbaí Joaquín Achúcarr o, <'l f[Ual, amb una importantíss ima carrera internacional, és potser· el pianista espan yol més rept·f'sent atiu de la seva generació (concert núm. 7,10 de gener). Dues sessio ns ali piques Just una setmana d esprés de la inaugurac ió del cicle (12 d'octubre), l'Orfeó Català ens presentarà una de les obres corals més originals del nostt·e segle, Les noces {1917) d'Igor Stravinsk y, escenes camper·oles russes per· a cort mixt, quatre solistes vocals, quatt·c pianos i un conjunt dc per·cussió , paradigm a de la més pura sensibilitat eslavu materialit zada per mitjà del geni incisiu de l'il·lustre músic rus ; en un veïnatge intel·ligent, podrem escolta r· també la genial Sonata per a clos pianos i percussió (1937) de Béla Bartók , qut> anticipa la commemo ració dels cinquanta anys de la mort del composito r. Cal fer· un esment par·ticulu del fet de Ja procedència catalana rlc la major part dels intèrprets (a excepció dels cantants Nadine Denizc i Philippe HuttenJoc her); la soprano Ml' Dolors Aldea, el tenor Francesc Garrigosa, els pianistes Àngel Soler, Òscar P. Boada, Jordi Domènech i Josep Surinyach , l'excel·lcn t grup Percussio ns de Barcelona i, òbviamen t, l' Orfeó Català i el seu dit·cctor Jordi Casas. Malgrat que no es tracta a priori d ' una audició d 'atracció multitudi nària, cal recomanar-l a de manet·a particular, tant pet· Ja qualitat indiscutible del programa com pet· la innegable solvència de tots els inthprets . r PANORAMA - Zubin Mehta toma un cop m6s al Palau 1 00 La singuJaritat de l'altra sessió a la qual ens r eferim en aq ursl aparlal (concert nóm . 10, 28 de ft'brer) no rau en ella ma teixa, sinó que és conseqüència Òf" Ics poq lÚssimes ocasions que mala ut·adament tenim a Ban·elona d'esroltar aquell gèner e que J't>pt·t>scnta la quinta essència de la músiea en el seu estal mfs químic-ament pttr: el quartcl de f•onJa. La presència simultània d e ducs agrupacion s del nivell més absolut , el Melos Quarte t de S tuLLgat·t (eneru·a recordem Ja seva mt>moralJll' integral dels Q11ortets dP Beeth oven, crue va tcnÏI' Uoc, a JWi ncipis dels a n ys seta n La. a l Monestir de P edralbes de Barcelona) i el Quartet Sin<' Nornine , ens p erme trà d'escolta t· l'Octet de Mendelssohn, una deliciosa i j a madura obra de joven tut; i enean• tindrem l 'avin e nlt'fW cie desc·ohrir dues obres emblcmà tiqu rs dc l'impressionisme mnsieal ft·ancès, els Quartets dc Deb ussy i de Ra vel , interpretats. t·cs pcctivament, per les dul's agruparions csmt'n tades. Un festival d'orquestres simfòniques Les sessions majoritàries del ·cicle presenten un conjunt ampli i plural d ·agrupacions sinúòniques. entre les qnals les grans orquestres dïl·luslrc llinatge (com Ja llegendària Filhanuònica de Sant P eter·sburg, Ja d el Teat re Bolshoi d c Moscou , lJUC actuarà amb l'csp eetaeu lar Co r d el Teatt'e, l'Orques I ra del Gül'zeoich de Colònia, r·<'JWesentant cle Ja tradició al<'man ya més genuïna, o l'Orquestra de la S ui sc Romande de Ginebt·a, lligada a la p ersonaJitat del St' ll dit·t'etor-fundador, E r nest A ns<'rmet, i a les seves versions antològiq~ues de Stravinsky i dc h•s gr ans obres simfòniques dc l' impr·essionisme francès), les formacions més j oves q ue han assolit un altíssim u iveU, homologa ble als grans estàndards intC'I'Ila<·ional s (com la Filliarmònica d 'Estocolm. la Simfònica de hinst'i Nihon de Tòqtúo , exponent del ctu·iós fe- nom(•n dt' L'assimHaeió clt' la o·adició simfònica occidental per una f:ul tura aliena , o l' OrquesLt·a del Maggio Musicale F iorenlino, la qu a litat cstel·lar de la qua l aJTenca d t' l' impuls que li donà Igor Markevitx, en r eor ganitza rla desprt•s de la Segona GuerTa Mund ial) i l<•s que configuren d nou mapa simfònic de l'Es tat espanyol (<'om l'exemplat· .fovt·n On¡uesta Nacional de Esv aña o la joveníssima Simfònica <'lf· Ca lícia, qu~> en poc Lemps s'ha con soJiclat t'n un nivell impecable de la mà Ò<' Vietor Pablo P ér ez. que la clit·igirà en aquesta ocasió). Si el rcpet·tori que j)I'Cbeuta l'Ot·qucstt·a del Giit·zenich dc Colònia (concert núm. 9, ] 3 de fchrc•·) s ' integr a e n els seus orígens l'listòric:s }Jcr posar en rell.eu els innegables va lot·s simJònics d<l 1'oh ra wagneriana , i el de la FiJhal·mònit·a de Sant P etersbtu·g (conr-c t·t u(un. 4, 5 d e desembre) -que, ota la direcció b en coneguda a Ba t·cclona de Yuri Temirkanov, conM·t·va la seva singulat·itat malgmt els ran vis poütics i socials PANORAMA Ol'ut' J 't'~ll ll'> u l'untigu URSS- no dt•fuig J'ault•nlit'Í l Ul in igualable d<' Iu '-<''a H'r~ i6 de la Potètica de T ....aikCI\sk i (al c·usla t de les prec·io-,t•s i clidàe tiCJIH'S I ariacio11s sobre 1111 tema cic• 1-'urcell de Ben- ror- jumin Bt·ill.en). 1'11 ('Ull\; , quc·s lnl i Corl> elet Bolshoi de Mosl'O U (c·onc·l't'tnúm. 8, 19 dl' gene r ) SC'fl!ll't'n dt•J S(' ll tt•rrcny quotidià i familiar Htllh Iu hipt>rromàntic·a it trall .~/iguradtt d 'Arnold 1-lt' S t·hon lwq_~ . e l s u ¡wa·b Crmt del destí dc Bnthms i la Missa de Glòria dr Pnn·ini, el<- planrt·a r eligios itat popular i voeuli.Lal esp ectaculaa· i dt•l't inhihida. Si la ... im fc) nieu S hinsci Ni h on 120 dl· Tòquio (c·oncc·rt núm. 15, 23 dC' maig) as-;unwix el compr omís d ' una ohr a japonesa (Lauda concertcttet, per a ma rimba i orqut•stt·a. d' \kir·a lfukube) . també· jll't'~t'nla la monumental Cillqueua de 1\l ahlcr. q n<' rarament podem escoltar a Barcelona: i. per la M'' a bancla,la Filharmònic-a d'Es toc·olm (eoncet·t núm. 14, 10 er uhdl). sola la batuta d'aquest itTepr·imililc comunicador que é Ccn nud y Rozhd estvensky. a ltt•rn a un a o bra moderna de la qual no te nim Ca}J referència (Mú.~ ica per a orquestra de H ans Ekhuu l) a mh la Lluminosa Simfollia ltuliana de Mendelssohn i la insnpl•rablc 'ersió orquestral de nmt'l del:; Quadres d'una exposició dt> 1\hrM;or·g,ki. AmJ) la imfònica dc Galícia (contet·t núm. 3. 24 de nonmbn:). hom podr·à calibrar la ser it'tat dcl ti'C'•ball dC' Víctor Pablo Pérez - un valor· soüdís"im entre el-- dirPI'tor·., ebpan) ols de la se,-a gen!'t'af·ió. que• el pianjs ta polonès Kt·) s tian Z imc rmann no ha dubtat a comparar-lo amb Esa Pr·kka alorwn o amb Simon RattiP'- sohrc• la Sin~forria 11Úm. 11 de ' bo¡,takòvitx. Maxim Vengerov un violinista important 8 188 Elp úhliC' de Ban·clona esvera la r·eaJw•·ició ja habitual dc Zuhin 1\lc·hta (c·on{'(•r·t núm. 12. 25 dt> mar~ ) . acrae'lta 'egada a mL La soprano Kathleen BaHie serà un dels esdeveniments de la temporada ffoto: C. Steiner) l'Orquestra d r l M aggio Mu!'il·ulc· Fiorentino. amh l a qual ma nt é una fructü'era r e la('ÍÓ esta ble. Però, al marge tlelrechtm segut· de la p t·csènc ia d e Mchta, n d fer un esment cspeeial d<' Ja pr esentació a BarcE-lona (intt·r·pr·t·tan l el Concert de Sibcliu¡¡) d'un violinista s ihet·ià de vi.nt anys. actualment t·csident a T<·J-A, iv, que sembl a talment Cl'idat a st•a· t'I successor dt> Dadd Oistrakh , que fou el mite de la seva infantt'sa . .Ma:x;m \"enge t'O\ . Guanyador· del Concurs W ieniawski d e Polònia (1985) i dC'l Cari Flt'~ch de Londres (1990). el 1991 d(•hutà aml) les Filhar·mòniqu es dt> ova York i d'Tsral'l, amb Zubin Mdtta , i un a ny més tard ho f{·u a Bc·rlín , amb la FiJharmòni(•tt i Claudio Abhado, i a l F esti val de SaJzhw·g. Enn~gi s t l'a t•n CX(~ Iu s i ­ va per a Teldee Classirs , fir·m a amb la qu a l ju h a r r alitzul c·in(· enrcgistranwnts i man té• una sè-rie de projectes importants. Dos oratoris paradigmàtics A pa rt de les a udicions corals j a t>smentades, cap esp ai més adeq11at que el del Palau , per Iu seva mateixa tradició , pe t· acollir dues obres fonamentals del gèner e cot·al-orquestral: La creació dr Haydn (concert n(nn. 5, 22 de desembre) i Un rèquiem alemany dc Brahms (concert núm. 16. 1 6 de juny), que seran inte rpr·ct ad('s. r espectivament. pel Cor dt> Cambra del PMC. crue patrocina la Fundació Caixa de Cata lunya (amb la J oven Orques ta Nacional de Es paña sota la direcció del seu titular, Edmon Colomer) i per l' Od'có Català (amb l'Orquestra de l a Suisse R omanrle, també amb el seu titular, Armin Jo rdan ). E n C'ls dos casos, la popularitat cl' atrucsts oratol'is entre el pítblic es eOtTespon amb el seu valor· històric i estè tic, aspecles a ls qu.als sc sumen, en acruest cas, altres incC'ntius: a part d e la presència dt>ls dos cors d el Palau, la col ·lah o t·ació cstel· la1· de Simon Estes per a les parts de baix solista d c La creació i el copro tagonismt' PANORAMA inqiks tionnhle. tan poprrl ut· 11 l' t- poca dc•l t•o mpos itor co ma v rri nwll'ix: Iu Músicape r nis reiol.~ focs d 'orli}Ïci i la Músicn nlJIIli - lica . E l prog ntma que prcscn t unl la Cn nu· r ala Acadèm i<'a d c Su iY.hur~ · e ceutr·a, per raons eumpr ·¡• n ¡, ihh·~. e n la músiea m ozar·Liana. Sota la dire cció tl 'uqut•ll pr·odigiús qua rte 6 s lu i an tic <·nlla lwn ulor d r Pau Casa ls qu <' l'orr Sa nd o r· Vegh , en el m estrul l.!;t' fl cl quul semp1·e predomirwn <·IM valors ¡.nrr·a ment mus icals pc•r· sohr!' d'altt·<'S, aquest g r·u p 1' 11 ca rn a a la JWl'Íecció In l n tdic ió in tt' I'JH'elati' a mozm·tiana ec nLI'<' UI'OJH'H, la n lligada. Òh \ iu111('111 , a l mate ix à mbit gcogrul'i1· e n qrr l- visqn c; t•l compos itor de Sa iY. IHtrg. Maxlm Vengerov asl'>urnil p er la més iJ ·lustr·e de lt's formacions simJòn il[tH'R s u'Lsscs en Un rèquiem ctleman y, singtrhrr ri' fl exió sobre la mori , a pa rlir d c tt·x tos bíblics que, des dd r omanlieisme més ge nuL pro f u nd i tza en la m és fonda tradició g('n nàoic·a . .Aq1resta audició. <¡tH' Sf'r·à t·epetida, tamhé , en els r ir lcs h abitual!' de rOrc{UeStra dc Ja UiSSI' Romande, a Gin!'hr·a i a Lausana, té el precedent d ' u na anterior rol· ]aboració d e I' Orfc•ó Català amb l ' agrupació suïssa , en nna m emorable in tC'rpre tac·ió fl p) lflar Requi~m dc Bf•njarnin Bt·üLen , també sota la di r errió ci 'Ar·min Jordan. Orquestres de cambra l per a rrodor1ir aqu(•sta mnstt·a dc conjunts o rt[lH'Str·als, el c·omplcmcnt dc du<'s a gn rpacio ns d l' dimen sió mitjana , l'ls q u als d 'alguna manera s' han !'t'nlra t f'l1 una certa esp ecialització: la música dels divet·sos <'S tadis del ban·oc (particu larnl('nl la qtr<' res ta d'alguna manera lligada a la tradició anglc·s a), en eJ cas de The K ing's Com;ort (con cert núm. 6 , 30 d1· d mwrnhrc), i la música o n ru es lr al dels el à ssics vienesos, en el cas dr la c~une t·ata Acadènúca rl<' Sa lzb urg (con cer t núm. 11. 7 dc llltl l'~). Thc King· s Co n so rt és Ltn con junt n·r sà til am b ins truments origin als. dt• l'onna<'ÍÓ variable . segons e ls n•pt·rto ris qu e a cara . F undat l ' an y 1980, e l seu nom no }H'ové d ' u u a r e f l' r·è rH"ia històrica t·e lac ionada a mb la r e ia l esa , s in ó d<·lnom dd seu dü·ector-funclador· , Robt•rt King, forma t a l St. .John 's College i a la Univer·sitat de Cambridge. Entt·e el ~> S<'US mo lLs e nregis traments p <' t' a li ypcrion , destaquen nrlH i n legr·al Pm·cell, e n curs de t·ralitzarió i , evidentment , Ol'alnr·is i a ltr·cs JH·oduccions ck H ~indt• l , ò bviamen t estt·etame nt lli ga dt>s a l patrimoni musical angl~s . És prec isament amh un prog rama o rqu estt·al d'aques t compo¡,itor que es presentarà a Barr<·lona. format per dues obres festi vr s, d c qualitat Certament, grans intèrprets, però per sobre de tot música Oí' mauc nt inte ncion ada, ht•rn pro<·trr·at a ssociar la r elació dds gran:, conjunts, d irector·s i insu·trrnt·ntisles que omplen el cu r·te ll d <' Iu pi·cscnl tempora da dt• Palau 100 a mb el r·e p e r·tori <ru c pn•scnluran. D e fe t , les gr·a ns fo nnac·ions i e ls grans solis tes c·n gi r·a qut• aques t curs podr·em sentir vérrcn majoritàt·ianwnt am b un u pro~ r·amació p t'C<'slaLi erla; a m b tot, el conj un t d<·l n•p(•rto r·i que configura aqu esta tt·rnponl( la - lot partin t d ' urru OI'Íf'n I nc iú tlc tcrmjnada- és pro rr ec·lèe Lic . equilihrati inlegnrl p1·r· o hr·¡·s d ' intet·ès de totes l<·s ('.pocp rrs - dt· H an del a Bartók , S tr·a v in ky i h o lakòvitx. passa nt per tan ts esglaons essen cials dt• la histò ri a de la músiea- com JH't·q ui- pugui preser va t· la prim acia d e la música . É s ceri qu<• ca l d<•l'e n sat· les crea cio n s musica ls umh un a in terpre tac ió so iVt'lll , implec a ble o, fins i to l , dt• vegades, genial. però n o h em d 'ohl ida 1· un fe t el emental: qu e, per· sobr·c clt>ls intèrprets, e l V('rtadn pl'ot agonis t a ha d e set· la m(ts ica. PANORAMA Trenta- quatre manifes tacions a la tempor ada del Liceu - pe rJ.C.C. U 120 ·n doble eon c('rt que Lind rà Ilo<· e· ls p ròximH tlit's 2 I i 25 d'octuht·e a l Palau dc la Música Cataluna ser virà p e t· iniciar la p•·ot.'l"HnJac ió d ·aques ta temporad a dt•l G mn T catn· del Liceu. Una JH·og t-:.un ació qu e e n total oft't·irà 3 I :wssions . 26 d(' Ics quals són YÍJH'ula d es al món de l'òprra. eomJitant q uiuzc rcpresentarioliS, sis ver siuns d 'òpera en concert , quatJ·t.• recitals operístics i la final d r l Concut·s Fmncesc Viñas . Set sr<;:.ions d e uallt't i un concert sinú ònico-cond completen aquesta ofe rta . l[llC cal qualificar, a J' LI \ ançada , dc satisfactòria. ate~cs les cirf'ttm s tàncies . EJ plat fort de Ja tc mpo t·ada , no ca l dir-ho , seran les r e pt·es cntac ions operís tiqul~S, les quals . a més, se cenlra •·an en IJ•es títols de h'Tan r e p <'rto •·i. Carmen , Madama Bullerjly i Rigoletto. La prime1·u o; · oferirà al P alau S ant Jordi t>b d ies l. ï i 9 d'abril en una JH·oducció a mb col·labo•·ació de Tlw Companions BV-Ams tenlam , Barcelona Promoció i el Cons orc i del G r·an T eatre d el Lirf'n. Illada ma BnLLerfly és un títol a La n s molt representat i que ara p orta fo t·ça tl'mps sen s t' Yt'U r e's a Ba redona després d'una dane r a produ cció üceís tica més a viat oblidable. La pròxima. be n altrament , es ¡u·cscnta molt promett'dura amb les veus dc Cathel'int' Malfitano , P e ter Dvorsky i Vi cen ç S :.t~·din e­ ro i IJroducciÓ t'SCè nic·a a valada p e r la solvè ncia pn) pia d'un a ò pe ra tan prestihriosa com la dc Bonn. Les representac io n s tind r·au lloc aJ T eatre Vir tòr·ia t>ntre t'll6 i el 31 de maig. Rigolet- to, un títol lambé fie presènl'ia poc s ovintt~j <Hiu daJTe rament, prom e t comportar· al·licie nt esp edals . Pt~ r una part, La presèn cia tl' un d el:-. h a r·íto n s més importants del m ó n , el m e nor·qlú Joa n P ons . t¡ut' alte rnarà el seu pape •· d e g ran protagonis ta amb Bary Ande r son. A ells, s'hi afegiran Alessanclr·a Rtúfini i Sumi Jo, i F e rnando de la Mora i St efano Palatchi. Les representacions tindran lloc també al Teatre Vic tò ria i <·omptaran amh una prodtH·ció n o va signada. p e l que fa a eM't'llOI,'l'a fi a i \'estua ri. d'un duo d ' un a competència i professionalitat r emarcables -Isidre Prun ~s i Montse Am enós- i la direcc ió escènica serà a cura rle Joan Lluís Bozzo , directo r at·tís tic riP la companyia Dagoll-D agom. D e fet . e l T eat1·e Vic tòria es conve rtirà en una tàcita s ubsen Üceística p el que· fa les producci ons escèniques. j a que ultra aqt1e:.ta dotzena dc r·cprcscntacions acoUirà també e ls set r·ecitals dl' ba lle ! que inte rpre tarà una eompa n yia hen coneguda i estimarla a {~ a s a nostra. E s tracta d e l Ballet Naf·ional d e Marsella Roland Pe tit, que entre els dies 12 i 18 de dr•s(•mbre interpret a rà la coneguda rot·eogt·a fia d el b aUet Cop elia que sobre partitm·a de L éo Deli he~ va e r·car· en el seu momeutl' <•snwntat RolandPetit. E n totals 1wr·an set r·eprcsentaeious . P el que fa a la pa •·t concertística. h om podi"Ïa situar corn a sLtbeu e l Palau dt• la Música. qu e acollli·à un to tal de lO manifestac ion s üceí:.tiqut'S . P e r o r·d.re c w n ol ò~::ric scr·an e l d ohlr concer·t inaugura l - die:-. 24 i 25 d ' octu- lJrc- a <·ura de l ' OnJUCs L•·u i Cot· d e l G ran T e atre del Lice u sola In di•·c·ce ió d f' José CoUado amb un p t·ogr a ma integrat p er fraf,'m<•nts d 'òp er·a. El dia 20 de no,·e mhn• el matci ~ Palau de la Música :cwoiJirà el trarlicional concert d c cloenda dl'l Concurs Internacio n a l F nuwcsc Viñas, amb l' al'tuació d e ls guardonats a companyat s p< ~ r· l' Onrucslra de Gran Tt•atrc d el Liceu dit·igida p er Javier P ér ez B a tista. Entre d s (Ües 12 i 15 dc fl'lm.•r ,,¡ P a luu de la Música Cata la na af·ollit·à r òp t.'ra Fidelio en , et·sió dt' cont.'t.'t"L amb els eqtúps at·tístics d e l Lif'e u , ven s tan destaf·ades <·om les d 'Hildeganl Be hren , Pa al a Bu r c huJadze, J yrki Niskallf'll , Wolfgang Schont' i .Joan Cah t·r·o i la direcció musical dr P(•t<>r S(·hneidcr. TamJ.1é e n vet·sió couce rtant s'ofc r· iran tt·es session s a mb IH' l'U :Vorma de B ellini a mb les v<>us d r Shuon Sweet. Dolora Zaji<·k, Nif'ola Martinucci , i L u igi H(lni , un r epartime nt ahsolnlame nt impoetant sota la batuta d e Bruno Bartoletti. E ls dics 19 i 20 de mat·ç J' OrquesLL·a i C or del Gran T eatt·c del Li te u. Jit·igits pe r Silvio Var·viso rò- oferiran un coneert \\~'a~n e r· <·om ptan l amb la col· htbo ra('iÓd e la gr a n esp ecialis ta WalLt·atul Maiet·, con cert que també tindrà 1lo1· al P a lau de la Música. L' oft.'rla , la comple ta una Vl't·si6 el <~ Un rèqniem alemany <li' Johan•ws Brahms que Ics masses artís tiques d el Gran Teatre ch·l L i e en oferiran en un marc tan insòlit p c e a e lles com és la basílica dt• anta Mar·ia del Mar. Falta d f' L(•t·minar-n e els solistes vo<·als i la dit·ceció. PANORAMA - La tempo rada que va de I'OCB a I'OBC Una programació no conformi-sta en el pla formal; el protagonisme accentuat del nou principal director invitat, FranzPaul Decker; la reconversió del nom en assumir la nova accepció institucional, i la relativa transcendència de la categoria de part dels solistes convidats, són alguns del trets més remarcables de la nova temporada de l'antiga OCB reconvertida en Orquestra simfònica de Barcelona i nacional de Catalunya. per J. COMELI.AS ua o e n l'a<·te d c prt'sen ta ció d e l a n ova tempo r a da , el màx im r esponsabl e polítir· de I' Or·qucstra simfònif'a de Ba n :elona i nacion a l el<· Catalunya , el •·<•gid or de Cultura .Joaquim d e Na dal , va d i r: ' · Aqu es t (•s el d a u t'r progr a m a prcpara lJWr f Institut Municipal d l.' M úsiea ·', ' a rlf'finirun fe l p rou important. n fet t a n imp orta nt eom l' inic·i, Q jus t a l com r nç-a ment d el segon núg segle dr la inst ituc ió , d 'una n oyaèpoca . Una no,aèpoca d·una tJ·a ns<'endènda a bsoluta m ent ob erta i qu e l Í' com a imatge qualitativa més e xplí¡·ita , la con csponsabilita t - t•n el pla <'C011Ònúc es complctm·à l'an y 1995- a tots els niveiJs d e lc>s dut's institucions públiqu es m(·s impo rtants del país : l 'Ajunta me nt dc Ba r celona , titula r e n solitu í durant 50 anys d e l a fot·mació simfò nica b a rcelonina. i la Cenc t·alitat de Ca talun ya , Í f't pt·o u con <•gnl i clar, IH'n) qur en to t cas •·rsulta ohligat •·econlat· a l"ho t·a d c s ituat· la Il O \ a campanya. Una ca mpa n ya que. p<•t· n wns òh vit'S, ha dP ser de tnii1SÏt' ÍÓ pr l f(liC' l'a als seus tre ts més vc t· ll~­ hnd s - <•s i.J·u c tura , c riL<~ ri s d<• pt·ognunac ió , política promoeional , <'tci'- lf•t·a- i en la qual , r n el pla int<·rn , és Jò¡;i c esp H m· qut' s'a¡.,sl.'nti la nova dinà mica d 'twtua<·iú pt>t" prcpat·at· així una 52a te mpo r a d a ma t·rada j a p <•t· un!> r t·it<• t·is r e no,·ats o difet·enei a ts d 'acorri umh el que suposa, o pot o ha tu·ia d E' suposar la nova •·r a lital i IIHLi luc iona l. Tal com acabem d ' aptmtar , la nova tc mpot·ada té unes cat·a<·t<•rís tiques b àsiq ues sembl a nt s o exac tE's a l'anle t·iol.·. A mb l't·slnt c llll·a d c 24 progr a m es amb un to ta l <lt' 66 concerts . P e l que fa a l a políti c a d e PANORAMA quest ra núm. 2 de Rachmàninov: Simfonia número 2 de Sibelius: i Un any més sense director titular V ls <•sfot·ç-os que ens con s~ t«•n per tt·obut· un nou din·c·tm· titulm·, un any m és r est u rn n s e 11 s e e· o 11 e ,.<· e ió . Hi in ~> i s tc•ixo - no é-s la prim t'ra vegarla que· ho manift•sln-, n o cm IH'tub la yu o aquest s igu i un probh•uHt uhsolu t ament gr eu. O dit dt• form a 111 és precisa, u hsol 11 ltllllt'n I m·gcn l. I matís Í'R pt·oll signifir·a tiu. Es uu t1·ma i111portant, per descomptat , prrò prccisam¡·nt perquè Í's important t•xigcix més t·cflexió, t·almu i nitt>ri. que no cuun· en un clima de nervis i u r·gèncic¡, ~o bt·c dim ensiona­ dcs. afa\o rid ort>~ d'errors gn·us. Rcconl · pt·ou dolorosos ¡,Ón c•near·a massa vius com p<•rquè- fae i falta n~cord ar-los. E lmomC'n ttan <'Special que tt·avessu l'orquestr a, f'n l'aha ns al·lud ida fase de trausfo rmació institucional, amhJa gran " pastanaga" eullueT-nador·a dl'l 11 0 11 u ndilori i a mb l'o hjt•t·Liu irTenunciable del sa lt tpto lit u ti u s ubs t ancial , COIItplictu c ll notablement e ls t n~lH del retrat •·obol ideal. No és d mateix trobat· una fi gura pet· a una orquest ra ja consolidada, snht·e tot en e l pla qualitatiu, que no una formació com la nostra, qtu.' viu tm p r océs continuat d c tt·ansformació de la seva plantilla i que po t·ta anys i panys S<'nse ni tan sols ha,cr pt·o, eït satisfactòt·ianl<'nt i <'Slahlcment ]a p laça dc con certino , per situ ar un exemple prou explícit i que en definiti va arusa un <'límax d'ines ta bilitat pt·ou evident. En lot cas, davant del risc, ni qu e s igui mínim , de ca ure en l 'err01· , val méos l'l'spera se•·cna, m entr <' .la figu ra d ' un pt·incipal director jn vitat com Deckcr, dc valors pt·ou roneguts i d' u na solvència indiscu Lil1le, p c•rmet man tenir còmodament la s itua ci ó d 'i nterinit at. - -ra t1 120 un etcète t·a prou llarg. obert i suggestiu. f e n aqu est etcètera ocu ¡wn 11oi'S prcfet·ents dos concerts fot·ç-a a part. En J1rimet· lloe lïnallgm·aJ , que tind1·à lloc els dies 21. 22 i 23 tl'octubre,en el q ual s'oft:'ril·à el programa amb què- va néixet· 50 a n ys-l'aleshores Ot·qncstra Mun icipal de Barcelona . P r ognuna encomanat encertadam e nt a Antoni Ros-Marbà, p er la Sl'VU signjfica ció i transcl':nrft~ncía històt·ica en el si d e l'orquf'stra i q lli' integ•·en aquestes oln·cs : Obcrtu ra el e Els mestres cnntaires d e Richard Wagner; Concerto grosso, opus 616 de Geot·g F. Hündt'l: Preludi a la migdiada d'un faune de Claude Dehussy; El tricorni cJe Falla i Till Eulenspiegel dc Richal'(l Strau::.::.. Tota una declararió dc priucipi:o; que a ,·a len la fig ura de e¡ ui va triar, f u 50 anys, aquest programa. l'I d it·ec·tot· fundador de l'orquestra , Eduard Toldrà. I el segon programa a pat·t LÍ> com a protagonista aquest mateix mírsir· , amb motiu de res lt>jar-se e l een ten a ri del seu naíxcnJt•n 1. Set·à una versió concertant de la seva em.blemàtica òpera El giravolt de maig, q u e clourà la Lrmpo r·adu els dics 12, ] 3 i 14 de maig, amb dit·eeció de FranzPaul Decker. Toldrà encara serà protagonis ta d'un altr·c concet·t d ' homenatge. aquest íÜrigit pet· Sah ador 1\la;., t>n el qual juntament amb nogensmenys que la Soeena beclhovenia na. s · in terpretaran Empúries i So/ ixent i Cwnperola, aquestes dues en primera a udició a l'u t·a tle l'orquest t·a. Si hom contempl a e l conj uut dt> Iu programació, ob¡;e1·va fets prou s igni ficatius. Bf'etbov<•n srr·à, amb m olta diferència, el eontpos ilor mf-s present amh ohn!s iiCVeS a 7 d e ls 24 pt·ognt llH'S. B ....ckn cr , Ravel , Shostakò vitx, Txa ikovski i Baxtók, dc qui e l ] 995 es commemora el rinquanll:'nari d el seu traspàs, ser·an presents e n el programa de 3 con- Eduard Toldrà preus, els in<Tf'n1f'nts són dc l'or dre del lO%, exf'ep lf' leb loc·alitats més harate~. t'n les quals af[nest pet·cen t a tge s 'el <'' a al 16.6 %. L'estructura inten ta el<-lo eoncerts obeeix al model cono.<•twion al de sempre -obt·a inic·ia l in t t·oductòria, obt·a concf'rta n t i gnu1 obr·a simfònica per a l a segona p art. En Lot ras. aq utsla fó rmul a queda trencada cn mé-s d '11na ocasió atent>n t a u ns Cl'itt•ris e n bona m esunt h etl:'rodoxos i arriscats que marquen, més qu¡· e n altres edicions, la progt·anraeiél del cicl e, segons com indi ca rem en un capítoJ a pat·t. Aquesta observació, t anrttatei..x, no impedeix constatar· un teixit d 'obres de gran •·epcrtot·i, que són les que en definit i va a torguen el gran atractiu al ridr. En aquest sentit cal parlut· de c·omposicions com: La va/se de Ravel: Segona. Cinquena i ovena de Beethoven; Petruixka d e S travinskr: s uite de Daphnis i Chloé de Ra vt'l; Preludi per a migdiada delfaune dl' Dl·bllbsy; El tricorni de Falla; Variacions rococó d e T xa ikovskí; Quadres d'una exposició cie Mussm·gsky; Concert per a piano número J dl' Txajkovs ld; Concert )JC'r 11 violoncel de Schumann; Concert per a violí d e B eethoven; obcrlut·a d e Ruslan i Lndmiln d e C link a; Sin~fonia núm. 8 de Dvorak; Simfonia núm . 8 dt:' Sl' huhc l'l; Concert p er a pinno lllt/11. 22 dí' Mozart; Till EulenspiegPl dc Strauss; Concert per CI piano i or- N·r·Ls . - PANORAMA - Mozm·t . a mb 1 ~oi a olJra, és un dels g r a n!-. no m" p m· pt·otagonistr s dl.'l c ic·lr . m l'ntt·c qu e Bn1hms. \Va gn <'J' L ia dO\ - im abrin r m que su ggerit p el din~c t o r m s K itajen o n1k. ku- . Ced u ml. Mahlt>r i són autor:-. que sc• situen amb una pn•sèneia d ohll' . Un composito t· que ap<ll"t'Í'x ft•lic;rne nl {•s el cata là l saac· Alhr niz, dt• qui s'oferinl un rlesitjahlt· el 'est~o ltn r Concert p er u, a picwo. En Lotul s' inte rpreta ran 73 obres d e 46 eompositot·s, 11 dels qual;; sc.'ut c·atalanH. - - Minva el relleu dels solistes i es manté el dels directors Un to tal d t.~ 18 direetot·s eb r ep at·tit·an els 211 )I!'Ogt·a me:,; . T ots . t''XC<' ptt• Frunz- P a ul Dt>ck e t·. SalYadot· Mas i Gu n tlw r H <>l'l>ig a rtLHll'all u n u !iOla vt•gada. E l prirnn fat·à ft·o nt a un total d e 5 con c·r•·ts fent\ alt.•rd ' arpwsta manr t·a la st•va I'01Hlir i6 d e princ ipal directot· in vitat i d segon a c tuarà 2 vegadc~; . MaH rs un nom llahituul a la Ca fl a , nn compta amb una sig nificativ a hi stòria personal, i Cunthn Llc t·hig és Ull conduetor que ca I JÜtu a t' t'nlt't' c.ls d e més pes dt•l conjunt d t•lf-l qui st'ran presc>nls a la tc·rnpo t·ada a ctual. El niV(•ll milju d el conjunt d e lrs h a lnlrs JH'Oposades f s sensible nwnl sembla ni a l df• temporad es anl<'rio t·s, que ofe n~i.xc n <'11 ro11junl una imatgt· JH'OU sa tisfa f'lò t·ia , JW•·ò sc' nsc que p e1· a ltra pat·t solw in n oms a hsolula mc nl grans . Als tn•s t'snwnlals ra l ins i;,ti•· e n l'I n •Lorn d 'Antoni RosMaruà , figunt qul' n o cal pondenu·, i n ' eo•·dur també noms b en r oneg uts i t•s timnts c·om e ls d e Bahbat·i , I iLaj<•nko i S l rowa cews k y, als c¡uals nddl'ia afegir els dt•b; es pan yols Víc Lo•· Pahlo P~rl':~.; i Arturo Tama yl), mentre que Josc·p Pons , qw· dirigirà un no gt•na t·onvt'tH"ional segon pt·ognnna , farà ft·ont a un d els compromisos m ~s tt·anse<>ndcnls d c la srva c·u•·ta i b en projectada carrera. Pel que fa a solis trs. s ' o bst·•·va ]a confirmat'i6 del p ro<·[•;, dc•n aeiouis la en t•l pla qua lit a tiu . Fulta una s upc t·io r d t' n:-itu l dt• figu r es au t èntica nlt'nt i mpo t· t u nt :-. far tor a quest a mb ~a in• h {• lo l a segure ta t t·el acion a l amh a sp t·c·t es prcs :oup oii l a ri s . S i p e r un a p a rt r esulta satis fattc)I'Ïa In p o lítica d · obdt· les p o t·t<'S a noms d<·l país -una Lasl'a iiTI'Illlllt'Íablt• d t• I' Ot'qtLestra-, per I' u lt rn llom lw de lame nttu· en IHfllt'Ht c·u!'l l'a bsència rlc ·ni tan sols un 110111 ph·nament impm·tanl t'li ¡•J t•ontt•xL int e rna c ional . Dt•s taqllt'lll , d o n cs, i ec>l<•hn•m , la prt•¡,t'IIC' Ïa d ' artis tes nos tn•s tu n dc•¡.; tuc·a l s com e ls d e l guit a rris t a llriclat à Ca d t•" Tt't'JHll e n un a \t·r s ió molt dign a d c ser t'Smt'nta du cid Concert pern guita rra d e l\lanuel \ a ll,.., <'n h om t'n a tgc a aquest a fi gut·a dt• la música cat ala n a mfli n •rent. tlc ls pianis tf's .\ntoni Bt•sSt'!l i .l m·di Camell, tle r arpa solil'la d e l' o n¡ues lra. M ugd a lt•tHl HatTt' t·a i del v io lon e t'l ;; oli r. ta tambf titular d f' l' OBC, Dav id Hunnion. Tnmhé t'al eeh·bra•· ht prPs{•neia r·om a solis ta d 'Àilgt•l .Jps (Js G m·c·ía, un músie molt illlpu•·tant d t' profunclc:'s arrds hut·edoninrs, qu e e n g11 a n y. ~• ntÍ•s, to•·na n'i a a ssumit· les fun cion i\ dt• collrertino a111at·g d t' mitja lt'lll}Wt':ula . F e t lJUt', n o eal dir- ho , 1'1'!'11 lla eno nuemcnt salisfaC'lori. Programaci6 risc u a ri s mc s f'OIII t• l:-; S f' güents r esulten en l)l'inc ipi força coJpiclot·s . El 60 % d e la programació dC' Iu 11'111porada a c tual , C OITI'S i'On a obres eseritcs C'll ri sGglt• XX. L ' Orqucstnt ol't•rir:l26 prinwres allCÜcions, ll dt· lc•s qunls corres pon e n a ~ompo s itot·s catalans, jncloent- hi s c · ll ~h·s estrenes dr Sal vador Pll(•yo i J ep Nuix. A ques tes dad<•s s ittu•n la ima tge d el que cal considC'r a t· una autè ntiea · · pn>gnullat ió risc' ' . I a fanyt>m-n os a t•on!>lat ar que l'accep ció ha d c se•· entesa en els s t'us l n 'ls mfs sa tisfa c t o ri s . Co m a form a C'Ï Ó ins titue ional té, m és qm• (' UP alh·a iniciati,·a, l't•)l.-igt'nC"ia d el risc. I el fet ({IH' aquesta exigt-ucia sigui a ssumida , no llH' rc'i'X sinó elogis . Encant <JlH' això ~; u ­ posi alguna arrufada d c nus per part de sec tors poc inr(ltif'ts o ma ssa c onformis t.Ps tm c•l;; seus, pet· altra pm·L rt•sp ect.ablcs, gustos . En tot cas eal pondet·ar les dad es expos ades s uara. DiJ· que cl60 o/o d e Ics ohres programades s 6n cle l Regit• \.X G tall'l[HIC n o ha d'esp anta•· mass a , c·m· d el segle a c tual són algunes dt• les olwrs C[Ut' lwm exposat al principi eom dC' t;l'nn r ep e rtori , i a les quals caldria afegir rl' altrcs Lamhé eonsolidadl'B i d ' una bellesa intl'Ínscea lall extt·aorcünàrül rom la Vniletw i Desena de Sl1os la ki'lvitx ; Concert per a a rpa d e Ciuas tera ; Conce1·t per a violí d'Aihan Ber·g o c·l Concert per a pia no i orque:;lra i el Concert per a orquestra dr Béla Bartó k , i lamhé unes t>s plè nJitlrs compos icions del nos lrr Ro h ct·t GerhanL feliçment ineorpo rades a l a pt·ogramaeió t' nguall) . entre les cruals d e:otuca sob rt•manera el Concert p er a violí i orquestra. AJtres obres ja ex igiran 1m esforç digt•s liu supcriot·, eompens at, sc'guramenl, més dt>l que és csp<'rablc en principi , p<'r la su gg<'Rti6 de 1rs partitut·<'s dt> c ompos itor·s tan dignes d ' aLt•m·ió com S chittke, Varèst>, llinclcmith , I omgold, Cal'ler, B~·rio i e ls nos tres Josep Solc> t' , B<'nguerd, Montsa lv a gt• , niLt·a els "·es leenats' ' Pue) o i Nnh i t'I r ecltpe rat Delàs . PANORAMA ~ I FESTIVAL DE MUSICA DEL SEGLE XX DE BARCELONA Una proposta nova i ambiciosa .... perJ. C. e forma fins a cet·t punl inesperada i in cspcnlble , s'acaba de gesta r el cru e ser à titu lat I Festival dc Música del Segle XX, iniciat iva de l'À rea d e CuJtura de l'Ajuntament de Barcdonu i que l'S conccntrm·à al Mercul dc h·s Flors e ni r·c els dies 7 i 17 d 'aquest mes d'octub1·c. Eu totul sc•·a n deu concerts quc utatwintn aquests dies amh una ofrrta CSJH'tialitzada d'un elevat interrs i també d'tm indiscutibl e risc pt'l que fa a la •·esposta per J>Ort del p ttblic. Els promotors de la iniciativa, en la JH'C!H'IIlarió ofet·eixen w1 atll)J li quadre d'arguments jus til'iea Li us . Així , s'esmenta que en el daJTCr quart de segle Espanya D 120 !ut estat protu{!;onista d 'un extraordinari desenvolupament de la música contemporc'mia... i s'lw confirmat .. .la gran qualitat de la 11ostra música i ... la necessitat de crear cicles de concerts que per les seves característiques tinguin una projecció i 11 ternacional. H om cita com a fet destacat el Festival lntt>macional de Música Contemporània d'Alacant, els t·esultats positius del qual palesen que una sola activitat d'aquesta envergadura no és suficient per absorbir twa producció cada vegada més gran. En aquest aspecte -continua l'esf'rit de presentació del cicle-, creiem que l'existència d 'un nou Festival de Música del Segl.e XX ubicat en u.n altre punt geogràJic estratègic com és Barcelona, és fonamental per ampliar la promoció de la nostra música arreu del món. lLom assenya la tot seguit que el fet d 'escollir Barcelona té molts motius que ho justifiquen, començant per la recuperació del desaparegut Festivo/ Int ernacional de M tísica, que ma/grat el seu caràcter tradicional va Ber durant molts anys escena ri de diverses estrenes dels nostres compositors. Hom parla també dr l'exis LPncia d ' un ca mp abonat a parLir d 'inicjatives com els ci(·ll·s anuals Música del Segle XX, Setmana Internacional df' Música Contemporània, Música d'Avui, concerts a la Fundació Miró i Mostra de Música Con tempot·ània, prr assenyalar srguidamenl q ue ww altra raó bàsica d'aquesta iniciativa és la col·Laboració de l'Institut Jllunicipal de Música, gràcies al qual 1m conjunt simfònic de màxima solvència com és l'Orquestra Ciutat de Barcelona queda vinculada alfestival. absorbint una àmplia producció simfònica molt cl~f'ícil de programar si tenim en compte les despeses cle qualse-vol orquest.rrt de l'exterior. L'escrit fa n~ fe • ·ència tamhíl n la importància que per a Iu JH'Oj ecció de la eiu tat dc Bal'f:clona va tenir la celebt·a eió d(•Js Jocs Olímpics i en aquest se11tit no é!; d'estranyar que ln idea de celebrar un festival dedicat a la lVIii- sica del Segle XX a la capiwl de Catalunya hagi trobat lo més calorosa acollida en els responsables de festivals internacionals com els d'Estrasbttrg, Ars MíLSica de Bru.ssel·les, VI Festivallberoamericano de Música. de Cu racas, Aztjourd'lmi musiques de Perpinyà i també Radio France on Pierre A rm.engaud, director del Bureau de la Musique Contemporaine, ha proposat un intercanvi d'encàrrecs entre La referida entitat i el Festival. En un capítol a pat·t es pa d a de criteris i objectius del festival i s ïndica que és evident que wt dels objectius bàsics d'aquestfestival serà la difusió i la promoció dels llOstres compositors. però a la vegada tindrà un vessant molt important que fa referència a l'edncació a fi de crear un TWIL públic ... El feslival compta amb Ja collabo•·ació de la Societat General d 'A tJto•·s d 'Espa nya, l'lNAEM , el Centro para la Difusión de la Músira Contemporan ca, l'lnstiLut AJcmany-Goethe Institut, l' Ins titut Francès, la Fundar·ió Música Con temporània , I' Escola S nïssa de Bat·ce]ona i l'Associació Ca La]ana de Compositors. La r PANORAMA - - r rs a c ura d e dirl'f•ciÓ ar·Lís lica Joan G uinjoan i la c-oordinació dc Mil¡ucl Badat. Pel cpw fa a pwgnrmació. el Fcs li\·a lllna ugunrà el conct't't a càrrt'C dt• ronllle tra Ciutat d e Barcelon a. diri¡,rida pt•r E rnest Mar·tú1c:7. l?.quicnlo , qtH' intet·prctarà ohn•:. d t> Magmu; Lindl)('rg, Drhussy, G uinjoan i S travinsky. Un t•:Jd evcninwnl d ' nu a signifi caeió esp ecial, c·l c·on stittürà el concert h omc· natgc al Cen·lc Manuel !lc Falla umh la inte r ven c ió clr la mezzo-sopr ano Anna Ricri . el pianis ta À n g<·l Sole r i q uartet de fu sta. El pt·ogt·ama im·lou obl'(•s d c ls inlt'l:,"l'allls d'aquella vita l inic iativa, C'UIIl són Cerd à, Gir·ó, Ct•r·C'ós . Josep Casanovas, Vfl's tn•~o Quadn•n) , Joan Comt>Uas i Manuel\ a lls. a qui s'homenatjarà c·.,pt><·ialnH'nt amb la interpr·l'tació dc c·im· o brl's amb motiu dt~ com nwmorar-sc el d esè anÍYC!'!W ri tJC' Ja seva mort. U na altnt manif<'s tadó a des tacur· é.-s l'estre na a Bun·clona d e L'òpen1 L 'anr de g ràcia d'Albert Sardà, basa d a r n un tex t dt' Cris tina Fcrmindez C uhas . E l ft~s livn l ac·ollirà coneerts dc 1' Ensemhlc C out·t-C irc·uit, Saxophonqu a rlf'tt Bu scl. duo Miguel Za rH•lti - piano-, Víctor Marlín -violí-, Aso<"ial'ión Española de M (rs it·a Elt>ctroacústica ell' Esp a ña . duo U r iar·tc , Morongoviu!l, Cot· el<' Cambra dt>l Palau d e Ja Mírsira Ca talana amb el Quintet d<' I'OCB - pt·t>senlan t un p r·ogr ama amb ohrt>s dr Ramón llarr<·, Alí<"ia Coduras . Sah ador Brotons, Joaquim ll o ms . Oli"'ier ~l<'ss i at' n i l gor S travinsky- j finahn<'nt P e r c ussions d e S tt·assbur·g. En tol al s<'ran d e u propostes que es con('t>nlraran f'U onze clics inl c n sos i qm~ p ermc tt·an una v is ió s ignificativa dt•l momenl d c la nr (rs int contemporània arreu , ja que, de l'ot, e l ventall dt' t·onrpos iLor·s que seran intei')H'f'lats (·s absolutame nt ampli i va d es dels m (~s c làssics de la c·t>nlr1ria ~r r t md -Str·avinsk y, Rav d , D t'bussy o Mcssiaen- a ls represc•nlunts dl'ls ro tTe nls estètics soq,r its més dun·cranwnt. El suggestiu decàleg d'Euroconcert perRRMC 1 cic·lc E m ·m·oru•t•rt a l'l'i ha enguau) a Iu "'''u d<'sc·na c·dil'iú. 1\i\.(1 'ui dit·. alt•nt•nt la n•gulur· programaciú uc deu c·orlf'l·r·ts 1'11 cadascama d 'ellt·;;, que• quan t•l dia 31 de maig Les MusieienR du Louvre hagin acalwt c•l sc·u I'OIIC't' r·l , l'I cicle qur ens oeupa h nnrii arTihut al que fa cent. Una vt·gada mc?!'! hom [H'('llt'llla uua oferta lwterog(·nia i diwrsi lïcada , la qual , tanlltHlci~. oht•c·i:-- u uns critt>r·is estables i ¡wr·mun<·nts. qur són r is (ruc li a tor·guen In beva p er sonalitat i el seu ault•ntic sq~t·ll particuJar. I en cll'finiti\ a són la base dd seu a tt·aetiu . I Lo m pul p.rrlar. p er tant, tl't'sfor·ç d<· r'l'l't'r<·a d'un tipus d'oferta ''dift•r·ent'', no convencional. no lrohuhlt· en a ltres inic·ialives . dt• for·mal cntr·t• JH't it i mitjà , p r·cs(-11<·iu cl'm·ti!.L<·s o conjunts que o bí· són tl <·~<·ohc• t·L<'s pf'r al pírhlir baredoní o h{· a pan•ixen d c forma poc sovinlt•jaclu u casa nostt·a, i, lïn.rlmcn l , a tenc-ió esp erial alrCJH'rtori prc•c·l ilssic fOI·ça vegades té obn•s poc o gt·n¡., c·orwgudcs. En l'edició d 'engu a11y un cll'ls moments rlt! major inll•t·ès, l'Ira dc• constituir el dPlml a Iu Pt•IIÍns ulu del pianista Jiba nc~s Abd el Ralnnun el Bacha. Es Lt·octa d ' un 'irtu Ó!i moll estimat pc·r· la c r·íti!'a i pels afPccionats c·sp ecialrllt'nl all'nt!i. Guan yador l'a ny 1978, a mb 19 anys d 'edat, del Pn·mi Rt'ina Eüzabetb a Brussel·les , la "''' a rn r'l't'ra es va pt·ojecla r· fl\'iat ab auditoris més impoL'Lants d ' Eut·opa . d e la mà de dit·ectors ro m In hal. Bado o Kut·t 1\1asm· i amh on¡ucbtr·t•:. cid prestigi d e la FiU1armònit·a dc· Rt•rLín, Com·cr·tgehouw i Orque!ilt·a d f' P arís . Ha :,ru an ya l t'I PI'C·mi de l'Acadèmia Cb a rlcs Cros tlc·l rlise i l'any ]990 el Gran Pr·cmi tll' la N ouvclle A<'adémie d t> Dbqut· Françaj:; p er I' en r·l'gistrunwul dr· la integral uc· lc>s son a ll'!! d e 13eelhoven, tres c.lc lc·s t[tutls fo nua ran el programa qtre aquest músi(' ofl'l'Íl'à ('] rua 21 de ff'brc r. Un a ltre conct•rt dei:ila!'HL {~s d crue protagonitzarà !'I llaulisla Ull glès ] ames Galway, a!'ompan yut ui píano per· Philip Moll , el dia 16 rk març, amb un pn>gmma int1·gra t p er obt·es d e "M ozart, P I'Okofit•v, P oulenc. Kuhlau i Doppl<'r·. E Una rlt':.rober·ta qut> p otr·esultur· intrt'<'S:.<ltl l és la d e l'ltaHan Con:;ort, amb qui rol·laborar·à tumh(• Mat·ia Llu'i~ a Cor·ta da. Es tr·af'IH d ' un ronjunt es¡wcia litzat enmÚHir·u prcelÒ!il:Üea i del pl'irn<'r· cluHsieislllt' que llwa amb imll rnnwnls IIHHlt·r·n¡:¡ i que datTeramenL estil tlt'sta<'nnt ci c> forma p et·rop lihlr ui l'O li I i rwn l. E!-> clev<·uim<·nt especialment font tle eo nvcnrió ser·à tambf, IH vcrRiél t'l>t·(·njl'tl de J'ò¡w ra Lo Speziale dt' ll avdn. basa d a en una obra dt• GnÍdoui. La ÍJlte rpr·c tarà Ja Tt·ansparun l O¡tent , o d que ve a ser· el mat<·ix. l'Üp<'t'a de Cambra cL\n' r t·s i la Ch apdle Roynlc sota la clirecC'iÓ d 'ELit>nnc ieben s. La n •:,La clt• l'Oilrl'rtl> e:; mou dins d 'un à mbit menys insòlit. p e rò Lanmateb. bl'n d11tcct 1L' al· licicnts . En atpwst sl'ntit ral situa t· t>n pr·imcr terme la perman(oncia irTcmmciablc de I Musiei. qu<' enbrtwny no intc qH"claran L.es quatre estacions i que scr·à h olllC'IIttljat amb motiu d e lo st•vu d t'M'Ila ai'Luar·ió al cicle . La fi¡,•lH'a d e Béla Hat·tók, d e qui d 1995 es commemoraru d cinq uantena r·i d el. seu tr·aspàs, sedi objt•ete d ' atenció esp ecial. Cul situar· t•l c:oncert que o ferirà l'Or·c¡uc·stra F t·a nz Liszt , clir·igida pd seu tit tdar Janos R oUa , am b la collaboració solista del pt!t·c ussionisla bar edoníXavier J oaq1Ún, <¡Ut' ofc·r·iran un programa en el qual d rstaca la rt'lebntrla iHú.sica per a cord(/, percussió i celesta . El r iclt> , l'obrirà l'actuació d c The King's Consot·L. c¡ut> inteqH·elat·à la ver·,.ió ronce•·tanl. a mb can'if'l<'r· d'estrena a la Pením.ula IhèriC'a. dc l'òpet·a E=io dc Handel. r;Ot·quesu·a d e Cambra T eatre Lliur·e . dirigida per Jost>p Pons ofc•t·ir·an un programa contemponrni , segons és especialitat d 'aq ut>st ro nj un t. L'Orquestra d e Cambra dc la FiJhannònica el e Berlin sct·à pt·otagonisla tlel vuitè concet·t ('11 un ¡)l'Ogruma cm el qual apareix escadul-1sN·amcnt Bartók. a] costal de Moznl't. i D vorak. T, finalm en t., tal r·om s' ha esm entat ab ans, Les Music·ien s du Louvr·e posaran fi ul cidc am b Ja ver sió concerta nt d e J'ò¡wra Dido and Aeneas de Pm·ccU en l' avinentesa de commemor ar-se l' any 1995 el 300 aniversal'i d e la mort del gran músic barroc anglt-s. PANORAMA ltzahk Perlman Maria Joio Pires lbercam era, sota el signe de les grans i individ ualitat s 120 ;:¡ ...~ 1!1 !21. èl. per J.C. L 16 ·t96 onzena Lem¡>orada d ' Iben·amer·a eonfirma la línia ja ' apuntada darrerament: el p1·otagonisml" dc'ls grans noms individuals i formacions de fonnat petit , que só n el s grans al· Jjei<'nts sobre els quals recolza d ' tma manera espe<·ialment perceptible la seva prob•'t'ama<·ió . o es tracta n omés d el factor· quantitatiu - de r ell evànc·ia sovin t irrellevant, val gui t•l joc d c puaul es- sinó , esp ecial ment , la dimensió qualitativa , que 6s allò que -a la fi- pesa en tot tipus d ' ofertes artístiques. En aqut' ll aspecte constatem que. dels disset concerts p1·ogramats. n omés <~ in c i nclouen forma cion s s imfò ni <rues, un d 'ells amb l' afegitó d ' un cor . mentre qu<' la r·esta es mouen en l'àmbit de !Jl'Otagonisme més purament in vidua litzat, amb tres r ecitals d c pi nno , dos vocals i quatre de conjunts de cambra reduïts i tn•s amh orquestres d e cambra. E n el pla qualitatiu. Ja cosa reforça definiti vament el que acab em d 'exposat· , amb la pt·esèn cia d 'una <'Onstel· lació d c n om s absolutamf'nt indisc:utibles que, hi insistim , són els •ruc atorguen caràcter· i persona lit at al cicle. En el camp d e la veu , actuaran dues figut·f>s senycr·cs de Ja líri ca dels d an·ers a nys . Per un costat, la mezzo-sopr·ano nol'íl-americana Maril) n llorne. una d e les grans senyon~s d e l a seva època , que acLuat·à el 28 d ' octubre amb un pr·ogr·ama <rue en el morn ent aqu est article no c' ns és cuncgu t. L'altra per sonalitat indiscutible és la Lamhé mezzo-sopr-an o, en aquest cas alemanya, Brigill<~ F assbacnder , que oferirà el <Ü a 25 d f' fehn' t' un recital molt soJectiu . molt exigent en el seu contingut, que incl ou for ça músiC'a dl'l !>e>glc ae tuaJ amb lieder de Mahler , Bcrg, Milhaud i W ciJ i també Lisz t. d \•s<~ riure Primeres figures internacionals En el camp instrumen tal, ja sigui individua lment o actuant en C'onju n ls de cambra r edu'its, ro- PANORAMA - -· - fH ta és d ·una en Vl"r gadu ra r·emarcable. Noms com el pianista Maur izio Pollini , que no va pod(' r actuar la temporada anl e rio t· i que ara ho farà el d ia 20 de febre r·, o RaduLupu , que IH'tu a r·à eJ dia 20 d. abril, Se SÍlue n Pll llocs de pt·ivilegi en el món musical internacional. D el pr·imer· no ·e ' u c·oneix el programa j el segon inte rpreta rà Bartók , Schum ann i Schube t·t. Un altt·e nom també d 'en vet·gadUt·a r emarcahle és el ti ' Andreas Lucchcs ini , que acLuat·à el 29 de nove mbre e n un pt·ogt·ama de tall m és convcm ·ional. am b obres d e C h o pin i Brahms . E ncara un altre p ianista d<'Slacat , l ' argentí Bruno Ll"onat·do Gelhe t· , un artista molt hahiluul al Palau, engr·eixa l'apartat d e grun s figures solis tes, e rr e a ru que en aquest cas actuant amb un a for·ma ció simiònica, l' Orquestra dc la NHK de Tòquio, anah qui of e t·ir à el Concert n1ím. 3 d e Brethoven. P el que> fa a conjtmt d e ca mbra d es t aq u e n do s ''ec¡uips", si se'ns p e nn<'l l'c'<pr·essió, plename nt impo rtants. En un primer lloc drs taruble , sense cap mena dc prcjudieis, el du o que form en e l vi o lini s ta ltza hk P e rlmann i e l piani s ta Bnmo Ca nino , que acluat·à e l dia 22 de març. Un duo sems dubte d'ext-epció, que espe r e m que sàpiga tl·iar un programa a r alçàt•ia de les circums tàncies. L. altt·c "ec¡uip " és el que encapça la la pianis ta p o t·tuguesa Mal'ia Joao Pires, a qui acompanye n el violini s ta Agustín Dnma y i .lian ·wang, viol oncel. El progt·a m a, que aplega Mozart, Bel"thoven i Br·ahms. pot acaba t· d 'arrodonit· l'interès d 'aquest conccr·t. Aquesta parcel·la. la complt>Len el duo format pel v iolinis ta Miriam Fried i el pianis ta Ahtn Marl<s, q u e ioteq>retm·an Schub ert, Brahms, Bat·tók i Ravel i el Quartet Borodin , que ofct·it·à un programa integt·at )JCL' sen gles quartets de B eethoven i ShostakòviLx. Pel q ue fa a orquestr·es de cambnt , cal f e t· esment de do · conjunts ben coneguts a casa nos tra .1 a he•m as~->e n) alat ab a n:. Iu ¡n·t•srneiu ell' la Sim.fòn.icu dt• la l l i dc Tòquio, unu mosll·u a·ppr·t•sc·n luli\ a d t·la intcrprc>tació simf'è'm iea nipon a. que obl'irà la temporad a i qut• e n~ mena a fe r fnmt ui ca pítul de g t·an formaC'Ïon ~> . _\qut•sl c·npítol té en la pn•;,ènt>in dc la Ba) t'r·isd1er Rumlfunk. a111h Lor·in Maa zt'l , el seu cxpnnt•nl mrs dt•stuntl. Un progra ma r·on' t•twiouul -Ci11quena dt· Bt•cl hovc>n i Vido d'h eroi dc Str a llsH- pol permt'l re nllò ((Ut' se'n diu un ~rall espc•ctal'lc• sonor. L a p rt•Hr n c-ia d ' uo nom ins i¡,tnl' c ntJ·e (' )¡, ins ign t's, Geor·g Sulti , e mpar·a u nu formaC'iÓd t>¡,c•onc•gu da u t· a .,¡o~ noht t·a, la Buda¡H'hl ~~es lÏ\ al Orc·lwstra . q ue posarà fi al c-ielt' umb un progrrunu ciC' Bar·t6 k. AqtH':. I c·a pítol es complet a a ruh l' a<'luuc-ió dt• lü Jo v e• Or·q u e•s tt·a S imfònica de Catahan yu amh c-1 Sl' ll titular J osep Pons ui ca pdu\ a ni i la col·laboraei6 el¡• (u nwzzc~-t.opruno Liliana Biziawche , que l>C'L'à solista dc l'c:·spll-ndid t't'C' ull \Htgnt>rià Wesendolli.Maurl:do Pollini p e r la seva pr·c•At•n('ia sov intejada. P e r una pal't , l 'E ngli s h Cbamher Orqtwslra, en aquest cas dirigida pe r un director b e n con egut a casa nostr·a Leopold Hafer i amb l'aC' luac·ió del guitanista lle idt-tà Car·les Trepat que inte r·p reta r à l a Fantasia per a guitarra d ' J [e itor ViJla-Lobos, on tindrà ocasió eiC' lluir la seva qualitat. L 'a ltre orquestra, tamb é ben concgu rfa, f s l Soüs ti Ven eti, am h C' l se u titul ar i eix, Claudio Scimoni , que inte rpre taran un prognuna absolutament italià amh obr·rs dC' Rossini, PergoJesi. Viva ldi , R o iJa, P asculli i Bottesini. El capítol, t'I comple ta l ' Orquestt·a d t> Ca mbr·u de Bttlgària amh el Co•· Madrigal de Sòfia , ] ' a c tuarió Ho.li s ta tlel jove Set·gi Alpis tc i la direel.'ió d e Jordan Dafov. El nosl t't' músic se les haurà d ' ha ve r a mb el Concert p er a violí i orquestra núm. 4 de Mozart i clout·à e l pt·ognama amb tma obr a d ' un intcr(os particular. El Rèquiem de Bmckner. Lieder. L 'twluaci6 e l dia 13 dc des<•nrhre do l'Orquestra i el Cor· del T e•ut r·c· I ít·ov ens sitna d avant cl' Hn c onc·t' t'l s imfònico-co r·al, c•n e·l (¡ual la l't'Coneguda formaf• ió r·ussa inlt' I'(H'C'tarà la versió conet•r·Lunl de r Òpera Bods GodwwiJ dc· :\1ussorghk) sota la direC'<"iÓ d ' un dels n om s més impor·tants clt' lt's noves gc•neracions de dit' t'C'l o t·s t' H SSOH : Va lcry Gc r·giev. Í~s 1111 programa absolutmneo l inu s ual que pol st•t· " defensat" de for111a idònia ¡wr autèntics esp ecialistrs. o e-n z -e PANORAMA MIKROKOSMOS Mati el'agost al Palau 120 Uno pausa imperativa en les vacances em porto o Barcelona en ple mes d'agost. I abans del retorn ol meu recer penedesenc, he de fer un solt ol Palau. Resolt l'afer que m' hi meno, em sento encuriosit de donar un cop d'ull o lo Solo; i, en entrar-hi, experimento, com mai, uno sotragada estètica i emotiva ... Si n' hi he orribot o passar, d'hores, de dies, d'a nys!, de lo meva vida, ad... I, doncs, ¿com és que oro em colpeix ton profundament lo visió dominical d'un Palau solitari, silenciós... ? M'assec o les galeries de l'orgue i hi romanc llarga estona ... En incessant successió mnemotècnica, desfilen per lo ment imatges amb el Polo u com o rerafons: les corredisses d'adolescent per ocupar els seients de segon pis, lo vinculació vocacional o l'Orfeó, lo posterior integració laboral, lo coneixença de gent que hi lluità per un ideal, lo llor sorgida d'aquesta "caso dels cants", les mutacions funcionals, les alegries, els amics, les decepcions... Mentrestant, els sentits s'adeliten en lo contemplació de l'obro mestra de Domènech i Montoner. Des que he arribat, ho canviat lo lluminositat de lo Solo. Lo llum del Palau... Penso en Plo i en lo seva percaço apassionada de l'adjectiu adient. I em declaro vençut en l' intent d'aproximació descriptiva. Perpetu aprenent insatisfet, ?què significo fer esment de rosats de perlo,de grocs de ginesta, de vermells de sang, d'ocres vellutats, de verds de fruito novella, de blaus d' olbodo... ? Involuntàriament, evoco múltiples citacions literàries; i em sorprenc o mi mateix recitant en veu boixo fragments d'un llibre estimadíssim, El Príncep, de Joan Teixidor: "Creix en el temfJs /'arrel del que hem viscut/i es va fent gran l'arbre de la malenconia:/envellir és com el tresor sub- mergit/al fons del mar'. Un darrer esguard, encaro ... I novament la poesia se m'endu, amb uns versos definitius i definitoris de Rosselló-Pòrcel: "Tota la meva vida es lliga a tulcom en la nit les Rames a la fosca". 18 ·198 De sobte, m'urgeix de compartir l'ex¡?eriència trasbalsadora; i friso per fer lo seixantena de quilòmetres c¡ue em separen de lo dona i els fills ... ¡Inesperat motí d'agost del noranta-quatre... , encastat jo o lo memòria com uno vivència única, catàrtica, enriquidora... ! Pere Artís D'e sque rra a dre ta: Pasqual Maragall, Jordi Pujol, Manue l Bertrand i Joan Fuster El Liceu passa a titularitat pública 1 passat 5 d c ~ctrmht·c• 'u tc·nir lloc a l aJó d C'l!. \ l iralh del Gran T c•atr·e cll'l Licc·u r ac te {' I) el <rua I ('~ fomurlitzà la cessió dc la propit>lut tfp( l(·atr·f' a les ins titucion ,. pú IJU4u rs Pn Iu figura del Consorci del Gt·un T <·atr·e del Liceu. n· aquesta m<uwr·a e!' posir fi a un procés, p er altra JHII't irwx cH·ahlr. que afavorirà la nonnulitzu!'ió dc· In gestió d el tPatr·e harn·loní i l'<'sronwsa de les obt·es de reeom;tntcció. L'ac te va tenir el to fonnal que r·cquerien les cit·cwnstuncirs i vu comptar amb la prcsPncia del Pt·t•!!idt•nl dt· la Generalitat de Catalun ya. J or·di Pujol. l ' AleaJde d e Ban·t•lona , Pasqual Maragall. el Pn·sidenl dc la Junta de Propic tal'L~ del Gnrn Tt•atre del Liceu. }lan u el Bl't•tt·•rnrl , !'I subsecretat·i del Mini~Let·i dt• Cultura. Endt¡ue Lindc, Joan Fu..,lt'r· i . obrequès d e la Diputadó el!' Ban·clona. En el ma tei'\ a eh· t>'> 'a t·onstituir· la Fundació del Gnrn Tt•att·l· el!• I Liceu en què partü·ipf'n lc, t•:.nwntade'i institucions i també la pt·opif'tat e n les persones de .\fanud Be r·tt·nntl , F èlix .\lillet. J o:oep l\1. Cor·onas i \faria Vilardell. La Propie tat t·edin] al Con~ cu·r i del Liceu l' import ric> l"a ~!.l'~u t·un~u per l'incendi, que és d ' un,; 2.000 milions de pessetes. E Amb aque::.t acte queda lliure el camí pet· emprendre la t·econstrueció d el Liceu. segons el pl'Ojecte de l'equip d · an¡uitectes q uc em·apça la Ignasi de Solà .\l01·ales. i l'impol't dl'l qua l. en la fase bàsica, es calcuJa e n UJlS 9.500 milio ns de p essetes. Hom con fia d'aconseguir un finançament dc l'ordre dels 4.000 milions mitjtwçant aportacions, me ntre queies imstiturions s'han compr·omès a apo r·tar 3.500 milions. Tanmateix, el compromís institncionals és en el límit dc· lt'S exigènries pressupostàries de les obres e n e l cas que ia iniciativa p i·ivada no r·espon¡;u és d e la forma ¡Jt·evista. Cal assenyalar C[UC les recaptadons pat·ticuJars assoleixen en a qu c·sts moments els 600 núlions dc> pcs;,etes. Hom espet·a que a finals de 1997 es puguin ohr·ir Les por·tes del Lif·eu t ol coincidint amh ell50 aniversar·i dc hr ~eva t i·ea<·ió . Horitzó d esitjable pc t·ò 11 0 fàcil d'assolir. ate a la complexitat de les obres.lïnici dt> Ics qual:, és pr·e,; st per al pròxim mes d'abr-il després que a principis dc nO\·emb ..e s 'hagi emprès la tasca d e deRenr·uua- ment de les finques adquirides i cx- ¡H·opiades, l'espai de les quals bu d1• pemtetre dotar el teatre de totl's les condicions que c>xigeix actuaJment l'cspertaclc operi~ ti e . • Helena Bayo , Premi Rosa Sabater del curs de Santiago de Compostel· la a jove pianista barcelonina , i L col·laboradoro lwbituul de la nostra Revista. fie/ena Bayo, fou guardonada el passat agost amb el Premi Rosa Sabat.er u/s c u n;os musicals d'estiu de antiago de Compostel·la. Aquesta distinció .~·atorga " l'alumne més destacat de pinna del.~ Psmentuts cursos o el dirimeien eL.~ profes.sor.~ , en aquest cas Antonio lglesias i Manuel Carra. Helena Bnyo va aconseguir el premi gràcies et l(l interpretació de la Sonatina )JOlU' ) \·c tLe cie Xavier Montsa.lvatge. • PANORAMA .. Nicolai Gedda al iurat del Concurs Viñas E 1 tenor italià N if'olai Gf•ddu fo•·ma•·à pari del jua·nt del XXXU Concm·s Intet·nncionul tic Caut Francesc Viñas, que limlt·à Lloc u Barcelona cnll'C els dics 9 i 20 dt~ novembre. Des del seu debut l'any 1952, G<·ddu ha estat on del!' pi'Ïncipuls p•·otngonistes d el rf'pcrlo•·i opc..Í;,tic. La seva activitat disco~n·~tfi- en ha estat d'nuu ~··un intensitat, eJu·egist•·nnt, n mc~s cl'c)¡w•·cs, recitals, /ieder , o•·utol'Í" i opet·ctes a•uJ> dil·cf'lot·s d<• la culegol'ia d e Von Kw·ajan, Bühm, Solti, Giulini i altres. Nicolai Gcddn ,.·nrcgch., així, al ,·eutall dc gran:. pe•·;,oJmlitats del caut intc rna<'Ïonul dd jurat del prestigiós Concu•·s Viiim,. • Del seu affn•. St·. Manuel Bea•tt•and Vea·gés Pt•esitlen• dt• la Junta tle Pa•o1tiet.nris del GJ•¡ua Tt•uta•t• dt•l Lie.-u Estimat amic: óc conscient qttf' t>l c·cmLíngut d'aquesta carta pol resultat·-li no drl tol plat'nt o almenys. a pdmt'J'a instància, una mica aspt·c. En tot cas assegtJL·o la rrsultant final en func·ió dc•tr·cs facto•·s, per a nü molt sòlid:;: la seva intel·ligPll('Ïa. scnsihilita l i amplitud d'hol'itzons. l'bonradel'a i c•onvirció amb què assnllloixo els argumeuls que PXposan-: i, [inahllent,l'nllu C'Slima personal quf' f'm men>ix vostf.i que coneix prou b{>. El passat ilia 5 de self'mhn· vaig sortir df'l Saló dPls .M.ir·alls del Gt·an Tcatt·e d<'l Lin•u amb una sensac:iú a¡,'l·edolça. l crrr que no va i~ sct· jo sol. EI "dol(' t'ra moti' at. no cal dir-ho. pd fl't que a la fi s'ha,'Ïa deo;f'rnhussat una tt·oca fon,; a cm itricoTiada i, per tant, ~; obl'in l'horitzó dc les sol ur ions dcfiniti,·es pel que fu al futur del nostre Lcatrc• d'òf.H'ra. I aquest "nostre'' tt- w1a accepció f'Xac·ta i gcnc·nttitzahle en la mcsu•·a que t·ealmcnt el Gt·an Tealr'P del Liceu és LLOa dc les rca litHtS catahwcs més ufeetivurncnt sentidf's pet·totu lu ciutadania. L"'agre", t'I posava el fet que amb aquell al'tP ps cloïa una etapa de prolagonibme mot1;u de la instància queprimet· va crear L'I ll'aln• i després el va mantenir fins als nostres dics. Dl'fujo am entrar en consideracions, tan alienes a l'actr a què m'estic referint, sobre les v:irt11ts d'una da se social-la burgesia har·cclonina- ja massa pr·otagoni-.ta per· raons intet·essades aquest estiu. Una ,-egada mrs rm limitaré a argum.-ntaa· des de posicionanwuts t>sLr·ictamrnl musicals o, si t•s vol, culturals. prou signific·atives pet·ò sense c·aut·c• en digressions qne pt>t'lcll'hin el nucli central del mt>n Ji!lcuts, tot sigui dit st~nsr. ufuny de petulàne"ia. Anant ja al moll dc la qiim;tió, sembla q1.1e queda ela•· lfUP l'acte a què c•m ¡·¡•f'c•r·t>ixo, "feliçmt>nt" va set· aquell. Però vnll afegit· qt~c• I u mhé hau l'ia pogut srt· un altrt• al qual tamhí- sr li hau l'in pogut aplicar amh no men}'s exactitud el matf'h: "fPli<;ment, .. M'explico; ni aie!' hores algú va dir. pr·obaltl1·uwnt no st>nse tma cet·ta raó però en tot eas inopot·t unamcnt. qnr el Liceu<'!> Ya romf'nçn1· a n·cmar uhans del 31 dt> gener d'rnguany, també s 'haUJ'Ï;t po~ut dir que la pèrdua dc· protagonisme dt> la pmpic•lat t•n ri futur del Lireu es va començar a gestat· abans. Pet· descomptat, molt i molts abans. Axioma sc•gunrnwnl obvi, per·ò que tunnwLc•ix merebi: una consiclt,rudó. Crec que ]a resultant cid din 5 de setembr·es es re(~olza CU una hi;;tÒL'Ía 4LIC Vll dn molt lluny i CJllC PS la que l'ha fet possihlc. Umt històr·ia e¡ ur l'S basa en el fel que des del pdncipi dc 1\•xistència del teatre, a la mcilal del segle pasa t. els '·po»ador.; de pedres'' del Lieeu e~ "au limitar més del compte només a aqtresta fun!'ió. i a la consegüent de mantenit· aqu1·lle.s pedres dt·f'tf' ~ i S c•nch·t>çadt>s. qur no u 't•lllat· nrlh arnrnt i implicarln ml'nt pPI' com s'omplic·n dt• c·nntingut. I el r·ct·nrs ui gr·an t1·rt i al Ut>nguatgr c·~quc•mittü· Í's obligui. 1 c•n <HJlWSta líniaar·gumentul, pt•nso que· Ja figura dr l'l'm pt'l'Sari omoipodrrÍls ¡.(f'slionuclor dc•ls afers at·tíslic·~ i administt·atius, amit ltt iW\11 ¡·apai'Ïiat aiJi.lwradm·u tic• preoe11paeions immccliati•M hn t~ignilïeat , lústòrieunwnt, més del que amh lo tu sc•gut·t·tat hauri<l c·ulg;ul , UJI context de deixament d 'u lteriors t·c·sponsabilitalt! ¡ll'r part dels propi!• tu ris. Eb tt·actava d'una formu dt• funl'ionamcnt tan nrTI'Iada IJltr havia adquirit la tlinwm.ió dt• caràcter· i t¡tll' \U fer que quan aqudla figunt vu c>ntrar en cri..,i, i lú 'a entr·ar just quan hn' iu uc·on~t·guit l'ls oh ell!. d1• protagonisme i rar·ismu l>t'gunrmcnt mé;; ele\ats dc· tola la lústòria. la cupudt at dt• resposta rf'su ltés poc fiiCll)'S que impossible•. f t¡lle t•lrC'('lll'S obligat a les in::.lilucions, hagués de eonlllituit·-sc en un actt• de I'I'Rponsabililat cívica que' la nw1tr·a soeietal no pot ft•r· sinú ag•·aü·-los. Ta vostc'• d'una nruner·a ÏlldividuHiitzadn. ja que va sabe1· conduir· umh fennt~sa i inlt>l·lig(oneia una procés tan racional, i dt> frt inc•xor·ahle, al t'Sl'!\ Il's rit·cmnstàn rics. En tot cas, r·'agl'c", rlt>finitivamrnt el posa el ft•t dP quf' la pèrdua de prolagoni~nw de la pmpielat en el flltm· del Liceu pot -.ignifi<•at· un c•mpohriment d'uquest futur. I no catu·é ara Pn l'aq,'llmentació te'l pica i tan gastada de la rlesconlia nc; u Pn lrs institncions p{rhlit¡ues. No es t1·acta d'ai."\.Ò. Es tt·m·ta que vosti'•s. ui llnl'g de gairebé un sl'gll' i mig d'història uo r;ola mrrrl han d!'mostrat yuc t'!!lÏnwn el Lii'PU i l'òpera, sinó C[liC pm·ten plenan1cnl uss11mi1 i fit:at al mateix plusntH sungtúni, rl solatgt• tan c•spc'·H dc• c·nntingut Jc l'ílssl·n<'Ïa dd que és un tL·att·e d'tlp<'l':t. I aquest és un vulor IJIIP constitueix llU putl'inulrri. d<· naltu·alesa intan~i­ bk però valnosís;;im, d'unu gntn densitat qualilalivu i d 'un potencial incaleulablt• i l¡Ur e~tà per Jamunt clt• l'àmbit de les contingi>neit·~. 'uJne•·abiliLats i feblc~ocs pròpies de les insliludcm., JJÚhliques i pocli'Ïa. i dc f<• I haw·ia de consti tuia· una apor·Laeió molt cnriquidoru. Crec. i el fmal no és optimi~tn pc>r rom enif.neia siuú pl'r com'icció plena. que· \ ustè·s. dc>t. de les pos~ihili lats que els ofereix la seva pr·t•s(•nda a la Fundaciú, tent'n ur1a gran responsahilitul cm uquest "tet·cer" Lieoli q1u1 eus espera -dilwn i tol!< n'estem dele•·osos- u lïnaJs dell997. I jo 1·stit· sr¡,.<tll' que dl' Ja seva intc>l·ligrnria i sensibilitat. qur hr pondcr·aL sinreramcn l al JJrinripi, i de la rlels qni l'ncum¡wnyen més a prop c·11 aquests moments. i t•n definitiva de tot rl cos l'Ocial cru e t·eprt"senlen. r;; polt·~rwrat· una actuaeió d'acord amh ri que e::dgeix a<¡urslmomt•nt e'cepcional. Dd st>u affm. Jawne C01nellas e PANORAMA Convocatòries PREMI SGAE DE COMPOSICIÓ DE JAZZ. Hi poden pçrtícipor tots els compositors socis de lo Societat General d'Autors d'Espanyo (SGAE) que no hogin estol prem iols amb els primers premis els dos últims anys. Les obres s'han d'ajustar o uno plantilla màxima de vuit instruments: piano, boteria, boix, guitarra, soxo (baríton, tenor, olt o SO' pronol, trombó 1 trompeta. Lo veu es considero un Instrument més i s'exclouen els sinlelilzadors. Lo durada de les obres ho de ser entre quatre i vuit minuts, lles i m~rovisocions no han de superar el 25% del temps lolol. S'atorgaran tres premts: 1 .000.000, 600.000 i 300.000 P.essetes. Lo dolo límit d'inscripció és el dia 15 d'octubre. Per o més informació: Societat General d'Autors d'Espanyo. CICórsego, 163. 08036 Barcelona. Tel: 4f021 07. Fox: 3212587.AModrid: CI Fernondo VI, 4 . 28004 M:J· drid. Tel: (91) 34995 50. Fax: (91) 308 3061. ACLA DE DIRECCIÓ CORAL(AUOlCOR). O r·gtmitzat per· l' fmtitu t J oun Ll on~'lll're;,, co01·dinat pel Cor· )ludr.i{!al i amh la col· lnlJor·lwió dt' Ja Federació Catalana d 'Enlital'l Corals. L'equip pcdagÒf!Ïc é!> for·mat per· :Manuel Cabcro, ;\lir·cia Bnrrcr·a i í\1outscr'l'nt Pu''' o . El curs s'inaugura a pl'inl'ipis d'(H'IIIbre. Per a m~;, inl'onundó: lnst i tnt Joan Llonb"'JCI'CS. C/ S(•n<•t·u, 22, lr. 08006 Bar·cclonu. Td: 217 IB 94: (de 15 h n 16 h). DIPLOMA DE POSTGRAU EN MUSI· COTERAPIA. De lo Universitat de Bor· celono, Divisió de Ciències de lo So· lut de lo Facultat de Medicina. Curs adreçat o llicenciats o diploma ls uni· versitoris amb coneixements de músi· coi interès o aplicar lo musicoteràpia ols àmbits sanitaris educatius i de benestar social. .. Lo direcció del curs vo o còrrec dels doctors Carles Bollús i Poscuol i Serafina Poch i Blasco, i lo seva durodo és de dos cursos acadèmics (1994·95 i 1995·96). En oca· bor s'atorgarà lo titulació de diploma de postgrou. Per o més informació: Srto. Roso Sòez i Codina . Hospital Clínic i Provincial de Barcelona . CI Villarroel, J70. Escolo JO, 41 pis 08036 Barcelona. Tel. 323 35 57. O bé. Sra. Serafina Poch i Blasco, tel: 771 48 18. RECU~ERACIÓ DE LA CAPJ:LLA DE 1\IUSICA DE LA BASIL1CA DEL Pl. Ln Basílica d c San la l\far·ia ch•l Pi dc Barcelona ba volgut recon:;~tnrh· la seva antiga CapcUu dc l\t{rsiea i r·ccupet·a aixi pet· a la nostr·a f'iutnt el pr·es tigi d'aqut•sta LJ'atliciou ul institució musical, ja cxislcut en f'l Sl'glf' XVI. Estarà f01·mada pet· la selecci6 d'un gt·up vocal r·et:hüt <¡ue LL·c hallal'tl la mÚ!!ica amb rigor i p•·ofundiLnl. Ln responsabilitat de la direcci6 :.c•·à n f'àrrec de l\lanuel Cahet·o com a mestre de capeDa i de Dm-id ;\lalN com a ot·gauista assistf'nl. Per tal de constitnir la CapeUa calen <·antono (í'o pranos. contralts. tenors i baixos) que dominin la lecturn mu~oical. que pos,eeixin Pstndi!. dc cant o e::\.periència vocaL i que no e'\.cf'deLUn l'edat de quaranlacinc anys . Els intc•·cssats podf'n arlrcça r-sc al telèfon 302 12 J.l , en die, feiner:., de 9 a 11 del matí. BANCO CENTRAL HISPANO, MEMBRE D'HONOR , , ' DE LA FUNDACIO, ORFEO CATALA PALAU DE LA MUSICA CATALANA El Banco Central Hispano ho renovat recentment el seu acord de Patrocini com o Membre d'Honor de lo Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana, per a la Temporada 1994-1995. El protocol de col-laboroció, el van Firmar el Sr. Fernando Fontana Hervada, Director General Adjunt del Banco Central Hispano i el Sr. Fèlix Mi llet i Tusell, President de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aquest patrocini el Banco Central Hispano expressa, una vegada més, e PANORAMA e A T R La cantata d'Amargós l:· per F. TAVERHA-BECH B co segur <pH· Iu Cora l Polifònic·u cie Pui ~- n·ig és actualnwntunu ell' lc!i més de>.taeadt·~ agntpacion~> 'oc· als de la mÍisic•a ratu luna. Aquest és un fet que r 11 ra da¡,c·una de lc•s sc·vcs actuacions c•s c·ons tatu i t'S c•uulïrma. Entitat mod è liPa , don cs, que· per celcb•·a•· l' any 1993 el seu 25?-. ani vt•t·sari va tc•nir I' Pingiablt' inic·iutiva d 'encat..-c•ga 1· 111111 o h1·a s imfònico-cot·al a un d c·ls c·ompos itors <·atalans actual.,. \qut·slu det'i~ió va estat· acompan)ada igualnwnt pt•r L"t· ncert d 'l'scollir un c·ompo~itor· rum ,\Jhel't Amargós. la mÍisic·a del qual s · arleqna p erft•ctamt•nt a In icliosi n ed sia polifacè tica clt• Iu C'tll'al. Cm·La ment, Amargús és nn músic qcw ha desplegat la s c·va uc·tivitatt'll molts diver sos ('a mits, c ntn• l'ls r¡uals la mÚ I'i ic·a simfònica , la de 1ipus c·umbl·ís tic, així romlumhí•la c·m·c'C)gt·àfic·a i la d c connota cions jaz:t.Í'>I iq ues, a mh cie com·e at· facetes tun inH'I'c•s'-Hlltl-1 c·om la creació mu!>.it:al IH''' ah. mitjans audiO\' ÍSuals . ~\<lll<'~ta 'ai'Ït•lat ha feL que Amaq;ós. a uw;,u1·a que U\ ançava en la seva la bol', d'imH'ga- Joan Albert Amargós hle qualitat , hi I'St.ablíll un VI'I'Ïtable n exe <·ouJnniratin umh un públlc dc s igne majo•·itn1·i. EHI l'aeta d ' una tt·aj cctòl'ia qur fin s u c·c·•·t punt sembla tr·ansc·Ó I'I'l'l' pund·lc·lanwnt a la seguida pet· la Polifò ni t·u de Puig- n •ig, que co nt·t•a 1111 ampli \'t' Illa li d c gè net·es . dl':-, tlc•l popula1· n Iu p olifonia clàssi ca. És així, tf•niut t·nm u ~u po rt poètic 1111 udntir·nhlt· tt•xt dc Juuq uim Puig, e· om c•nt•·n t'tll·al i composi Lo•· !i 'c•:;to hlí un t'¡,locrit de tn•h a ll per· produït· Hnnnltrn vc•t·itabkment digna i d ' c"·xit ,('~lli' d!l\ un t dd mú n mdònwn . Vc·I'Ïtuhlc·uwnt , aqut•sl Can/ a la t1•rra t¡m· nuJTa la his tòda drl Br i'~'1 J('(là {•¡, un a p;ll'tilul'u dc· notnhll' fur·~~~ i'·pit·u c ut¡cu~ Iu S t'\ umúsira té la quulitul dc• dom1r n•llc•u i lu·illantoe n lrs iutc•r·vc• nc·i o n s c·oruls i voea ls, a Iu vc•gtulu qutl, u•·qu elllnllnwnt munift•~; lu t•l t.nlt•nt dl'! Hl'U UlllOL' fJCI' I'CVI'Siit• l'l disC'III'S IWIHJI' tllllh Utf'<l('liVCR j Jluminu8('" mixtlll't' ~ tímbc·iques . Bc•11 c•c•rt PH c¡ue l'horn i t•st· nig qut• IÍ' dl' rlu•·ada l'ohm n o rt'Httllll fc•Ï\ugtJ, l'ÍI't'IIIIIStàllCiO ([U C e n Jllll't l'S clc•u 11 l'l'C)IIilih1·i i cli\l'rs itut IJIII' Ama1·gús ho introduït en t'I Ht'IIS IH'IIIa ~I'IIIIH'S, p t•rò alhon1 f•nlt·t·conc'•b.c• l· dr mutH'I'U molt r s pecia ll 'udmi1·uhll· inii'I'III'C' IUI'iÚ que Vtl fOI'- 1111 Ju HC'p Pom1umlo I'O•·t¡m•sll'a Cíut.ul dc• Bui'C!'Iuna , In Polil'c'\nica d!' Pni~-n·i ~ i c•ls solis lc'H vcwa ls, Murin Cn ruw Oli' l' t'a". J\1ontsc· tTul Garc·ía , Flon·nci Puig i Lluí~> Ramon Sal e~>. Tot s t· ll ~ vun c·u ntt·iiJuit• al càlid a<·o llimt•nt <(11<' " ' mc 1·èha•t· la cantata pel' IHl l't del púhlic· que emple nava c•l Pati tl1• Iu C:asa dt• la Cur·ital. Serenates d'Estiu al Casal del Metge per X. CASANOYAS·DANb E I mes dc juliol e·~'" c·de- brat· al Casal dd MNgt' elf' Baecclo n a la v iut -i-nuvena edic·ió dc lc8 St'l'l'llalt'l! d ' E s tiu, cicle que o r gn nil:r.t•n lt•s .l ovt·n tul s Musicals de Iu c·i11tut i qcu· t'S l111s a l'n la prcsentaeió dc• jovt•s va lo r s clt• Iu inlc>tlll·ctaeió. E l va inaugui'UI' bl'illantmf'nt t'I 211 1 Quintet de .Metall (diu 12) i va le11i1· un pnnt de mà'\im intt·l·i's t•n d l'et•itol d e l a DlCZZO-SOpl·ano \1i1·t'ia Pi ntó (dia 14), que aeaU<I\ u de guanytH' un de ls guard ons dc•l Com·u•·s 1\J-a C~u1 t .) Internacional gull. d c Tol'roeUa cic- Montgrí.. La <·antanl té un es fa cultats notuhl<~s i li llU uona preclisposició p r r 11 IPs coIOI'UtiJJ'eS rossinian1~s. Pc•n) t•l SNttalc•nt interpretatiu no es til u l' ulçucla , !'ncura . d c p edrc;, de tor /iederístique.~. co m són les cançon ;, cic dmhel·t i Schumann. D 'aqttc•sl dtll'l'et· va (•;.eollit· el r cculJ Amor i l'ida cie DoliCI , que li \'a d o nm· oea¡, iÓ cie nw~ll'UL' dc u'""" més mancantt·:. dt• c·aràt·te •· expt·essiu c¡ue uo pa;, oc·u~:oio n;, p et· lluit· la qualitat int l'Íu ~t·e a - i indis c·u tiblcde la ve u. El pianista t'Ub Borni,·etzky la va uc·om pan) :u· umh ;;uiiciè ncia. però st'n R(' cap ¡;t·àda. El dia 19 vu fH•tuu nd vio lonccl·lisLa Arnuu Tomiis en un prog rama amb Suites de lhwh. El jovr barceloní és u na dc lt•s JH'CHn eiWh més sòlldes del nos tn~ panoruma. Toca amh una tèc nif'a considc·•·ahle (t ot i fer-ho en iufe 1·ioritat dt• l'ondicio ns) i només hauria ca lgu t no lll't'!>f'ntat·-s l' aml1 un prop·ama dt• tanta magnitud p er co uvè ncct· amb m{·;, faeiUtul. El seu Bach encura t'•s massa " b on i1·' ' . massa in II'Unsc·c·nden l , massa fluctuant, p et·ò l'eviclt•nf'ia {•s c¡ut~ t•l violoncel ha trobat cu un altre t·utal:lun artista d e pl'imera fila. J\'f ac MaeluJ·t· n·c·o•·clm·à ('[ seu r ecitaJ d e l elia 2 1 c·om un malso n i també ho fa t·r m el., qui t•l 'àt·c·m escoltat·. El seu Cbopin \a :.t'l' CITàtie n més no poder i es prs e l :.cu \lompou. E s va r edimir en B ur·lwt· i Gt•t·:.h\\in (com- pall'iOII'b l>t' ll!.) Í va lOC tll' hé cJut'b )11'clt• 1\l o llt!-al \'n t¡;e: la o11ato pour ) vetle i l'f'btrl' n a d'una br·t•u ohru inl·dita (tir •·omcnça nwnts ch•ls unyb qtHII'tllll n) qur H<·mbla co mpos ta otu h notes dc· el'i~->tu ll onomc narhl E/rgiu a RnlH' l. E l punt final d e l eirle, e l posiJrc•n 111111 s<·ssi6 juzzís ti c a a CÒ I'I'el· del Big Mumn & NC'w Orlrans Ru¡; TI'Ïo (dia 26) i, do o dics des pr~s, t• l1'1·io - piano. flauta i violoncel- Munuel \alls (qtw tute la l'infati:;a ble -\ngc•l Solrl'). amh una altra call·cna. la ci r Sortuiirios d. Anton i Olaf s.,batc·•·· unn ¡H·ça e¡ ut• t•mpL·a el piano 1·om 11 espina clo r !>altot so hr~posa ut i d esg losH;IIJI tn·s discurs os SC lliH' c·ouflic·tt·. Lu pianis ta Mercè llf' I'Vn d a Í's. 11111 h el i fc •·è nl'ia , la part c~o u ~ i s­ lc nt ric J.t formació. SengJc.s Trio.~ d c• \V¡•!Jf'J' i Ma t· tinú es van ~a l vur g nll'irs a t' lla . Funnada a Budapt•ol , t'I M' li pianis m<' ct·ci.x e n segurt'da t i cl<'gàueia i p e rm e t s aludar en ella una iut(•c·prrt amb u11 futur· cs p cnmçuclor. 1'1'» e Pans, Company , . . PANORAMA R T e A Segon concert de fa JOSC I mUSICa per X.C.-D. E I c·inc¡tu\ c unc•t•rt d ' aqu es ta "gung n" quc· í·s c•l primf'I'I'Ïd t• simfònic· oq; nnilza t p e r la <:ompunyin Puns and Compun y (que duu, a l'ns pPt·n del pmpPr, umh 1111 monogt·¡\fic Rcc•thov e n el mes dn Hc'tc•mhn·), hn ¡•s tut pf JH'imc•t· d1• Iu llPI'ÍI' quf' lw I ingutJH•r nturc e• I Palau do Iu Mí.sicu Cutulunn. umb ll'!l lcJca litats ~~~gotuclt•s, vi s tu l' usscquihililat d e la 120 I'OIIVCH'UtèiJ-iu . L' onJIII'M tru c nt la ch·l Lice u , posada 80tu c·l c·omuuuume nt del jove h a r c!'loní Et•nt•llt Murtínc·z- lzquit>rd o. un directm· CJUI' ~:~' hu fc· I un no m t•n <"i c·a mp de la m(t ~ieu l'llflll'mpcwti niu , a<tucs t co p e nfr·ontut 11 un JH'Ogntmn integ r a t p e r l'immc·n~ Conc<' rl p <'r a l!iolon cp f op. JO I d c 0\Cmí k i la Simf onia Patètica dc· T xuikovs ki . L" ct~·qcw.. tra va es tar rlc·sufot·lunuda . pc· ni no c·al jutjar - la umh M'Vf'rilat , ull•su Iu preeà ri a sillt<lt·ió luhor·ul f'n IJU t- ,•• troben els seu s C'OillJIOU l'OI ~. P c• r Iu M'Va ba nd a . J\lartíu cz-lz quit·r·do , a qui hi h avia ga nes d \ ·scoltar forn del seu c·epe rlori ha bituul , va drnw~tnJJ· inc:\peri èn eia e n lf's mut·t·ofoc·uH·s •·omi111tiqucs. Amb un s lll'aços que· hatit•n e;,te c·eot ipada m <:nl el c·itnw , no c·s vu utn• vic· u I'XJH'I'Ssar· la mÚHinc Jll"' mitjà d¡·lcs inrlicul'ions gestual~ . Qnl' l"'Aih·¡;c·o l' on grazia ' ' de lu Pntètim ft·t•¡,'llÍ'S ,.¡ t•tw s (pe r la clesronnl'xi ó e~ntn· sèt~c· inn s), no el va inquie tar gain· ni li vu ft·c· modifir·ar t•l ;,eu ta ra nnà, o bsl'rval, ulnwn ys, des d el fons de Iu salo. Si t'I dircr·toc· uo s'entt·stava en q u allut· Vf' J'l!ions mínimum¡•nt JlC I'hon als. qui hu vu fc· e· u ha.,tament ' a •e•· el 'iolo nrd·li;, tu Llu ís Clm·ct. E nfront d'u n a Ot'lJUI'slra no gc• ns tn·orliu ui deixondim!'nt llll' lòrli c•, b a ix a dc vo lum. p oc umalgamud a i endurid a p e r una pert·u ~~ió exc't'NsÏ\ u, l'I sen pro t agoni~-me va ~<·•· mh qm· absolut. Va fe r un a IeeI uru pt·t·so n u lí ~s ima d e l Co n cert d e Ovorúk , t•omprc nRiblr mc nt poc diaJo¡;uut. u mi g camí l'rlln• la intros pecrió sotísti ea i lun o hl rsn (·pica, nmh una sol tesa no tabl e l'n t•l J.<'gon mo,ri mt'nl i dctalls d" fntscig que• cm van ~c·mblat· no us, p tu·tit-ulm·ml'nt ¡•n el lt"rc·e•·· La seva vpr·sió v11 untu· dc· m r n ys a més, colli !li unÍ's a ubslituint pr r un monòleg interior nna intei'III'C·iú dhtloganl qnc era difíc·il fi~'~' la limitlc· Ra dc l'ulu·a put·L. Vu f)I'Ocuc·uc· , c·n tolmoncl'nt, no gnmdio~ itut ni lic·is nw , ans a ssolit· Ics màx imes fit<·~ d1• lc•nsÍÍI, t! ll una o pc·ió intc rnt i', diu qut• vu d cso t·Í í• ntu r m és d ' un , pc r·ò IJIII' <·ons titue L', ui me u en tendt·c, una dt•ls m om e uts à lgids d'aqu ests c·idt• eh· Pans aud Compuny . del qua l rs¡wn•m umh tldit In (' Ontinuació . ... perX.C.-D. E n una tanda de c nn <·e r h públics. la .Jove Ot·c¡ cwstr·a S imfò ni r u ti r Cut ¿cJuny u ha rnohlntl la tu sc·a df' preparac ió duta a u•rmt· a mb l'I sen titular, .Jose p Pons. A<¡u <·st to nre rl (7 de julio l). r epe tit u Tot·t'Of'lla dc Montgrí, S antes Creus i PI Vendre ll. ha significatiu segona OJHII' tunita t d 'escoltar-la al Palau dc la M(csic· u, i haig d r rlir a mb r f'I'U nc; a que l<·s rs pt'ra nces qu e molts hi havÍ<'m posat van quedar un xic fws trarl es tot i l'I hl' tt caràcte r juvenil i r l s r u s is tc mu t•s por àd.ic de tr·eb a ll. La for ma(·ió va sona r umb un l' n tu sias m e qu r m c t·eix. cc' rla nll'nt. I" ap la udiment , pl'n¡ uè {-;, t•l ;,um ato ri d'enardime nt.:. ind i' idua l<o -t¡uc no dissimulen una a rti c ul a<' ió ¡H·ohlf'- m àtica. una s inC'I'o nitzaC'ió impt'rfccta . un :<o p oc amalga ma t i una in(•J'C·ia r e ticent a paJesaJ' indirur io n.., clt> la ba t uta. J osep P o n, HI h av4' t" d 'c:,m erçar pràcticame nt tol el ~(' ll l'~ fo t·ç a qu a drar les ser r ion~ d ' uc¡u f's ta o r questra. ara per am ma s~a fugusa, e n l'Obet·tura d c 11 S ig n o r lJru.~chino d e Rossini, f' I Con cert p e>r a violí i orquestra d e Mend elsso hn i Iu Set cma Simfonia de Ber t ho ven. Lu ¡H·opulsió va s uplit· la qualitat s onut·a (•n molts passatges, ca t·ac terís ti ca que, en o bres " hipe rd i UliiJIII'S ,. 1'11111 la Se te na de Beethove n. p o t •·t·s ulttu· fin s i Lot plausihle. Lu .J O Í'~ una fo rmació qu e compta d ' antu vi nmh la s impatia més :,wn t'r a l i dl' Iu qu a l s' esperen fitt's e r·e i xcnt~ en qu alitut. D e butava al P a lau un vi o linis t a nu e b e n co n egu t , Ser gi Alpi s te, i va tl'i omfa t· en tota r egla . V a toea r a mb no blesa i se ntim e nt, amb una ad mirab le jus tesa tècni ca i una c nteaa n o me n ys valuosa amb una lec tura tranquil· la (en el sentit de poc tzigane) escollida pe r· Pons. L a p e r sonalitat d ' aquest jove artis ta est à r an·cgada de vc•l1e mèn cia i la " imJH'<'V Ís ihilitat " (és un dir ) amb qu r s\·xprcssa en els n 'cita ls confe n :i.x un g•·nn inte r ès al seu disc ut·s. La !icvu educada vct·sió del Con cert de M e ml t>J!Isohn . canònica e n f' I sego n movime nt. incrc me nta r·à l'esclat en a c·tuacio ns no tan d ept> ncl<' nls d c l'on ¡ueslra. o sigui. q u an ell p ugui im po~a t· el seu pun clt . \l p istc . que to rna r à al Pala u en Iu te m por a d a d"Ibe rcàme t·a i af1·o nta r i co m p r o mís de prese nta r - ' e a mh I" O B C (en se n g les Co n ce r ts de Mozat·t). és. se nsE' dub te, un dels m·Liatcs cata lan s am.h m és potc neiulitut , ha ve nt ultrapassa t d es rle fa temps l'estadi de j ove promesa. És un u Uas li ma. do ncs, que compareix Pnccs tan s ignific atives (i r eeixides!) al pdme r he micicle del país obtinguin un ressò tan minso e n la pt·emsa di à l'i a . Òptima va s et· la im¡H·csRiÓ causada p er l'aplom , solidesa tèc nica i musicalitat, i l'ovació quf' va r('bt·c rl ' utl Palau ple d e gom a gom va ~e r s onada. Un d e but qu e haut·ia d' assegunu·una presència contin u ada (i Iu d ' altt·es artis tes de la mateixa qua lificació) a ls n os tres escenaris . U n a mica de xovinisme n o e n s \inel ria gens malame nt! PANORAMA e R T e A FESTIVAL INTERNACIONAL DE MÚSICA CASTELL DE PERALADA Òpera: entre Montsalvatge i Rossini per LLU IS TRULLÉN B .... flbel 16, liJH't·a fins at·a iui·dita dl! Xavii'J' Montsa lvu lgl', hu hagut d 'csPl' rar 27 auys pt~ r veure Iu ll um ciris l'Set•uarii-1. I<i nalment, i tlt•sprí·s d 'una rt'jll't•st•nta('ió camlli'Ísti<'a din~ l'I Festiva l dt• Cudaqu(·s. l'òprru va se•· t'Rtn•nuclu t>ll4 d 'agost d ins ri IIHIIT tlc·l Festival de Pt•ralatla. Com í·s sabut, l'a•·gunwnt dl' J'òpem Sll('l'l'c'L' t•n un en m Jl dc l'cfu¡;ats al final dc la guPrTa, on Ps trohrn una st~I'Ïe dt• pt't·sonatgcs: tm s ieilià. \rí.,tidt•. lflll' \ol viut·l' amb Bc·•·ta. d' ,\1:,_'1.1!'1': un «'"('OCto'>, Clydc. durs eonqut•s dt• Lu Manxa. un u mm·qu<'sa fnuwrsa. dos st'farditc·s. Da\"id i Aaron, i uu pt·•·~:~onult-(1' de Moçumhie. Un tup uc..-ilwu c·ls salconduits -i, ronsegürnlllH'n t , la St'va Uih<·t·tut- . els pt'J'SIIIWigt•s d escobreixen la lW\' a vc·•·ituhl<' itlt·utitut. Les espan yoiL•~o són riques lwrPvt•s, l'est·ocès pn~tenia up•·<•nclt·t• u jugar i Arístidc fingia un w·nn pnti'Ïoli81111' per, així, r-onqu ista•· Ret·tu, qm• -un 1:op obtingut t•l s aleouduit- nomfs flt·sitja toJ·na•· am h l'I Sf'U muril i els l'ilis, un fet ((li(' prO\'Ot'll r u eJ RUÏI'Ídi d'ArÍHtide. Argunwnt tantal en nou llengües difrrrnts i umh un lm<·lament orque~lJ·al imaginat iu, ric en matisos, basut lwrmònif•tmlt'lll 8l'ntp1·e <·n un Cl•ntn• tnnul amb l'uparidó de ft·ases cn•·uctr•·it:~.ucle~ JH'l' roloríqtiqut•s dissonuncics tlll{' l'l'fl('l'('llteixen en la politonalitut. La lllll!o>ÍI'a t'('!>Ulta nuïda. atmr tÍ\ a. d'un alt pode•· m rlòdk - ta n tel:! i tant e~ fni~>I'S t'ecot·dcn l'estil H'l'ista de Pu<•f•ini!- i d'un :mggcstiu poder dtmic - molts passatges por·tavcn a h1 memòl'ia pat·titun·s dt· Stra' insky i Pn>kofit·,·-. pe•·ò ~empre amb l'Psti l¡w•·~>t111ttl i inl'onfusihle del Drcorats Muntsalvut¡;e. mcstt't' basats f'll UIH'S gn111 fitll'8ti'CS f'OI·Iocades sohrc· Pl t c•tTa JWI' on <·nlravt:n o sorlion t•ls J.ll'I'Sonntges, joes dt• llun• ~> ti'nut:s i vt·s tuari -tol, dt·¡;ut a .l cnn-Pit•JTC V•·•·¡,ril'r-, i u na magistntl din•ecii) t:H('I~HiC'n C'entrndu a mantc•nir c·n tol uw•m·ut: Iu tensió fh·am;hicn tll·ls JIPI·sonutges -po•·tuda u tt•t·nw pt•t· .J oun Anton Súnf'he:~.-.t•s veit·n romplc·mentades amb u nu aetunt'ÏÓ. pt••· put·t de solist!'S vocal s, on¡ue-,tt·a i din·cto•·, ce•·tument íi.l ..• !![ -~ Ba&el46 magist1·al. La ,,..lwmt• nc·ia impt·l'~u per Josep Ruiz (At·ístidl'). Iu fm·çu ch·amàti(·a clt' Uusu Mah·u ( BI'rla ), r cxc·cpcional ln·hall "·~ .I ost·p FntTÍ' (J oao) o les gra us vi riu ls lllllsic•Hl!i clc•mostrades per J?nuH·c·sc· Bm; (M •·. Clyde), tf•nic•n c·l SIIJIOI'l d'uun cli•·c•¡·ció pe•· pat·t cl 'EI'Iwst Ma•·tínl'z l zqlLÏel'do eficient, co l orí~ tku i nlt•utu a tota la •·c·ulitzaci6 clc• timht't'll. B ncvos pH a dil·t•ctor-, int(•qt~·t•ts. m·quPsll·a dr Cudat¡ués i, per· ¡;uhn· dl' tot, pe•· a Xa, ie•· Monl!mhut~<·, que per fi ba pogut vetll't' n·prt·~•·ntada aquesta nwt·a,·ellosa pa•·tituJ'II. El dnuna buffo f'n dos tll'lc·~ Ilturc:o in /talia dc Ru,~ini 'u n •hn· a PCI'alada una ,.,.,·,ió imuginatiHc. spo;mal i. pc1· :.obn• ci<· tot. uri~rinal. La dit·ecció t>scènica cir Murio Ca., ens introdtwix al Turco mitjunc;uut un ban);sta quc· e~ c¡uetla odol'luit u la platja i somia - amb tolt> I qtw c·cmtporta somi<u·-lu rcpt·t•st·utuei6; ai'i'' provoca e ls cauvis dï·pol'a i cic• lloc· , situacions rocam holl'~tpH·s, 11111 b Iu presrncia dt' Grou'o Mar-. t'tim u pct·sonatge que \ ' U guiuut l '¡·~ pl'etu ­ ele, sense n~<u·ra t' , Jl<'rÒ, t•IK iust unt s dotats d ' indu.htahlf' ronu1ntidsnw. la tÜrccció de Mal'io Gus 'u •·.-~n ltur suggl's tiva, atntrti' a, ol'i¡,rinul i st·nsacional p e •· n'JH'escntar dintre· de·l marc del Castrll df' Pc·t·aladu. Pel qlle fa u la part ' oral. 'a cl<•stac·ur r actua l'ió cie Simone• \laimo, • t'I im. rotuud en ris rrl'itatins. tl•atJ·alnwnt t·s pl(·ndid i ue•·cditant pt·t· qu i> lw ~ ··aval rf'f't' n tuwnt uquesttítol sot u Iu dir·t·criú dl' MaJTim·•·· La pn•st'·twia dt· Sumi .lo també et·a del tol espt•t·ud u, i l!'s SI'Vf'l' abrilit a ts a la u1na ult u r clw lt u•· idc'lllit·s dl' la lt:!!llltllnl Jll\1' fHis umir t> l <·o u• p lex persouatw· d!· Fiorilla ; c·n•Tceta pd qup fa a ti'enira vol'al, JWrÒ man¡·:Hiu d e tealra litul damunt dr J'cscrn::u·i. Un (lt+• ¡;•·ans ti'Íomfadot·s d c la nit va sc·r Ca ..Jn¡; Clw usson, que \ ' U JH·oposu •·nn~> -u mb uno H'U à:,oil i ft·c·sc·n- nn Don Cc•mnio rehiPrt Ò1• teatt·ulitat i musicalitat. Con·erla ruJ'C('t•iú Ul'lfUI'),IJ·al de Giuliuuo Can•IIH i mugnífir tt·eball pet· par·t d c I'Ot·IJIIl'StJ·u Ft·~tÍ\ al dt· Per·aladu-On¡tw.,LJ·u dt• Cadut¡ué¡,. Pl'r la Sl'\ a banda, le!' piani..,h•s 1\.atÍll i J\luridle Lahf.qnc 'un inll'l'vcnit· din s e•! Fc;,ti,•al amh un rwogramu dt•dic·ut, u la p1·imcra pat·L, alpinno fn11tct>~ dr Poulenc i 1\'ülhaud i. la se~onu, uls ait·es jnzzís tics cie Camilo i MI'Luugblin i a les C'èlchrcs t·an~;ous de l Vesl sicle Story. Magnífiques inll'I'JII't'lal'ions d'un r·crw•·tori qur fH'I' lc•s St'Vl'l! ca ntcl e r·ístiq ues. espet• I af' nluritnl, eitnw. c·ontJ·astos so btnls, i visto;;itul dc• rolors s'emmotlla u Iu JWrf't•c('iÍ) a lc;; cal'acterístiqucs d e lt•il intt•rpn•ts. Ll's Lahèqne vall a~so l it· 1111 Pli.Í trotund, cer·tumcnt, com a duo dP pianistes: amh aquest repet·to t·i oc·upt·n un lloP t•abdaJ en el món intet·preta I iu. ""n ~;.;120 e PANORAMA R T e A Concert: un gran músic anomenat López Collos perJ.C. ¡·~íu.. Lúp1·z Cohos hn f.-t el M'U rl'tul"ll cluvanl dl'l púhli1· hispiinit· all~t·stivul clt• Pf'J'ai<Hia. cl<•sp•·í·s d'un polt·mic arlí·u dt:s dt: Iu titulnl'ital dt•I'O E. I ho ha fet ui rlnvunl dc- l'Onpu-stnl dt• Camhru dt• Luu11unn dt•laquult'•s titular i umiJ Iu quul, umh Inta sPgu•·rtnt, es II'CIIJU mí·s c·òuwclc quoJIIl s'hi trobava umh ('¡•¡.nu-ntuda orqucslTH instituc-iouul c-slulul c•spllll) ol u. Els rcsult ut~. u bnt•uy~>, ho Ln11•ixcn d'una fomlll m(•s e¡ ut' 1'\plícita. La fonnació bHÏssu 'a,., iclc·•wiu•· ulllurgd'un prot,'l·nmu -t'lli n•ft·n•i\.o ui primer cleb dos qut• 'u oft••·it·- cz:.LJ·u¡·tu•·alment h<'lt••·o~t·ni. una plt•nilud notable. Es lnH'ln d'una o•·c¡ucst1·a impo•·tant. qm· 'a lluir un ~f'ntil molt autèutie aquc•-, t ('tlll('l'Jltl' \ U~ll(' JlCI'Ò. a la fi. tlt·finitiu <¡LH' -.: unonwna mu~iralitat. El JII'O!-'I'lllllll, r nh ria Iu 'imfonia 111Ím. 73. en r·e major, "La clwsse" d1· F ..J. ll uycln i n cnnlinnat'ÍÓ ducs ài'Í('S tl(' r tipi' l'U iulio Ces a re de 1liind1·l. Lu sr·gonn nwilat, l'obl'ien ÒJ'i('!> cie Mu:wrl, JII'J' 1·loure 1•l c·onf't'l't Iu tan pr·odigadu Simfonia núm. J er 120 e -10. K. 5.50 dc i\1mwrt. La s inú'ouia dc Haydn ' ' 11 eon;..tiLuir la millo•· upnrlac·iú clt•l conc•t••·L. La versió de L(I¡)('Z Culws i l'O r1 pwsb.· a de L:msauu va r·c·1Htltur cl"unn e.xuclitud t•slilisli<·.u Jll'tH'lÍI'U 1111'11 t idt~al. Vum ¡;amliJ· d'un utJLt'·ntit: dímax sonor vi.en1~s i del •·elïnamenl d'una elc·gànt'ia inLN'Jil'Piutivu I'Xqnisida. Tot en el ;wu llcw: t'I~ ll'lllpo.~ <•xactes, tnms¡Hu·t'ul'iu uh11olutu clt•ls clifl'rents plun!> Honors, t•olm· ht·n pe l'filat i amb els eonll·astus lwn dc•fïnits. LópPz Cobo~. din•ctu•· dt· gc·~t mé~:~ avial uui>tct· ¡wt· no di•· adu .. t. gest molt ¡)('<:uliur a la fi. Ht Mthc·t· Lt·ansmctrc una 'isiú nwlt ·•vi<·•wsa· ·. molt fidt>l a un~ tTf1•r·enh quc massa so' iut -,¡·· n;, JH'I'M'nlt•n t t·un-.formats per c·t·itt·•·i., ml-~ '·¡·~pc·cnln­ dors" que no c~pc•c·u latiu ~ . dt• ,.,..,uitats m{·, c¡uc di~c·utihl1•¡.,. María Bayo. a•·ti..,tn to<mbiblt• JH'J'Ò a.mb w1a veu eh· ¡H'ojec·d1Í limitada. Ya han:r df' lluitar mÍ's dc·l quc• c·nlia contt·a els element>.. Lc·¡., t•anwlc••·ísti4ues de l 'ohra dc I Hin¡lt•l 1'\.i~il'll una atenció a l'estil que tm·uixa\a JHH' amb un mat·c lan grandiloqüent i uhrl't ¡•om el del Castell de Pen:tladu. El !W ll lloahl1• esforç per ct'rear u nu lïdelilal a Ics essències rle la pat·tituJ'fl va mabnrtrc 's en certa mcs w·u davant d' uc¡uesta p•·oblemàtieu i, a la fi, Iu r·rsultanl va caractcdtzat·-sf' pt·r una pcr·ccptihle dificultat df' cnmunic·ació. En bona mesura. l:'ncara que no tant. ah.ò es \'a repetir en le!> à•;t·~ mouu·tianes. i aL'\.-í quedà un •·rf.'lH.t final de frrdot· indefinida. La Simfonia núm . .J.O de ~lozar·t IlO\ ament 'a pcnnetrc el r·t>t•·obanwnt amh rf'xqui sidc~a i inlc l·li¡rènriu ti c la wr;.ió dc López Cohoo. i r orc¡tll'~tnt suïssa. sense que. amb tol, hr>m aJTibés, potser per cuuaa dt· l'hipet·c1meixement que C'S LP d"aCfiH'Sla obra. als nivells el' PsplcudidcSll assolits t•n la simfonia huyrlniana . ... i una Novena de luxe . perJ.C.C. c•schlL final del F(·~thal . / ell• Pc•·aladu. el \a po,ar una "r•·sió dc Iu 1\ocena cie BrcthO\ en autènticament dl• IU Xl'. La daJTf•ra s imfonia heethO\'I'niunn té una f'apncitaL dc COll\ ocat ò•·ia ¡H·ou sabudu. factor que. no(·~ nwnys f'Onr•gut, es cieu al seu e\.c·r¡w ional d an·er moviment, amb In intt·oducl'iú d1•l ¡·ot· eantantla eonl'gmlu Oda a l'alegria dc Schi- L IIPJ'. Es lt'at·ta, Jll'l' tant, rl ' nnu obra del idòn iu pl'r clou r·c un fes Li' al de l 'e n ve •·~adn•·a i umhició del CusteU dc Pentludu, i ![UI) rn aqucsut opo rLunitut va c·oruptu1· amlr un quadre artístic moll atlit•nt a Ics cir·cumstànLo t cit's. L al lwll mig tl 'tHJUI~Sl quudre va eme•·gjt·. eom no ¡)()cÜu se•· ulu·amcnt, l'aetuudó clt· I'Od'c-ón Donostiarra, autÈ>ntic·a facto•·in d1• bona música. capa~ d · t•ng•·('sc·u r 1•l pú blie congrrgat a I" uuditc11·i de'l Ca<,H·ll cic Pe· ra la- dadelamatei.'a nutm·rat¡u!'la tanla anterim· ho hm i a fel. i dl' q ni nu IIIU net·a!. amb el qul' 'a futTi•· Iu plac;a de la vila en un •·ec i tal de tall populat· que els ast.istent~ no podran ohli1lur mal. Parlar de I"Orfeón Oono~LiurTa Í'~ reincidir pe•· ent'sima vt'gutln t'll un món d' ob,ietaL~ laudatò•·ie-.. lliHn pol parlar d'un tot majt·>.tuó., i trunsccnrknt i pol ft>r-ho Lamhí· dt> ch·tull~ com aquestes' eus ft•mcnitwl> nwi l'Stridents ní dm·c¡,, o lt·s veus masc·ulines tan pe..fpctanwnl ClllJHl~-Jladt•~> t•n el hJoc sonor; és parim· LamhÍ' cl'unu fonna ubsolutamentmrl.tll'al tl1• cantar, sense efeclisuws dc· ea p uwnn. Música exacta i pre<'ÍHu, Lt·nyidu 1a ur- hf d'ac¡lii~S t !'Uill(IOIICDL f'H IH'C'iul ¡(p( goi¡; i Ja devoció pel fpt inlrínsPe clt• " fer· música". El conct' J·t l'ns va fJI'I'IJWII'C c·o•tt\ixer· I'Orques t•·n Simfònit·a dt• Tenr·l'ifc. unu format·iú mnlt pnncll·t·ada darrerament. que ens \a so qJrCJHin· pe•·què -ben alu·umcnt dl'lt[UI' Í's ha- bitual en Ics on1uestres simfòniques t'slatals- la qualitat de la corda c·n., va ~c·mhlur s uper·ior a la d el vent din '> rl'un niH•ll q1.talitaliu global ruolt notable. En tot cas. no ens rt>sulta fàc·il t.l'ufirmar. c-om s'està fent amb una rr•·ta in~ístència. que uques tu ¡,igui Iu millor simfònica estatal. Els solistes vocals ,·an lluir u un ni' 'rU digne ¡,cn se resulta•· <'xec•¡wional 1'11 la seva missió més difícil qm• no t'XL<·nba, •·c>.oltu, cal insistie-hi, umh Lntal i piPna Hufieíència. l~l1wogr·ama.l 'obria una composieiú de Josep Maria Mestn•s Quudreny, /_.a realitcLL lliure, que tt•nia en ràctrr el 'estrena. L 'OnJu(•st•·a SimJònic·a tl1• Tenerife la va defensar nm h 1111a ngra'ible convieció i el públic vu •·espomlre dc forma exlu·es~; i ­ va, ~wgunlml'nt pe•· una segona pu•·t dc la partitura força més "digPstivu" aucULivament parlant qne la pr·inwra i fins i tol espectaculat·, sobn:~ Iu base d'un tema del Caprici número 2 I tir Paganini. .... e PANORAMA e A T R XIV FIMPT DE VILANOVA I LA GELTRÚ Donar relleu a la música més viva per JAUME CARBONELL I GUBERNA c•dieiil dl'l Fc·¡,tÍval lnll'l'IIU<'Ïon a l dc l}f{l¡,ica Populu r i 'l'•·adit· ional (F IM PT) de Vilano va i la Gc•ltn'1 d 'cuguun y ha mantingnt i c•OJTohornl la teudc\ nl"iu inít·iada c·n edi r inns antc·•·io•·s dc1donar c·urla rop m r;, illlJIOI'l UIII'ÍH u(¡; I'OIH'C'l"lS n •ali lZa l ~ ui Tc•u iJ·c· J>l"iJI Cipal, u mrs d e lc•s U<'luai"Ïcm~ ui PaJT dc• Riht>s Roges. Pen~rm r¡uc•, c•n r NJli tul. no vol di •· qu r. pc·t· u c1uc·~ t ft>t, e l FIMPT ~ 'r,pu1Hic•i,i cic·~ dc·l punt dl' \Í¡.,ta quantitatiu. Hc•c·urd em •olamcnl a ll,'l lnt•s c•clic·iun;, del FIMPT d'anlan) (no tan ... o l ~ lc·,. quc• tc·nic•n llor al P ali del-. E~c·olapi~. ¡,inó tam bP les pt·imen·s edirion;, rdl'IH·adt>' a l Pnn· ric R.ibrR Hogc·-.). En uqut· lh·~. hi huda una uc·tuuc·iÍI a ltc•ut n·. i li·~ -'(';,;,ions a rair e lliure c•onH' IH,"U\ c·n a le~ 20.30 o lc~ 21.00 h. sc•gom db un) s. i const ava raduH' IItHI d't•llcs dt> l'actuat'iil rlr· dos o tl't'h ~rups (Pn la matc·i~a St>Rsió, s' pntí•n). Engu a n y. rom dl-iem , sq~uint la t<'nd(•nria d ' un ys untel'iors, hi lw hagut I l't'S ('OIIC'I'I'l~ nI Te•u I t'l' PJ'inripa li quutn• st·ssions ui PatT dc• Rilws Rc>g;c·s , ¡wrt't UC(llt'Hií'R, c·on1 t'll ultrf's any:-; inmw clintauwnl un lt' t'Íors, s'inil·ia vt• n a l1·~ 23 .00 h, i eonstuYf'n dc l'actuació d'un ~ui l,'l'UP (al marge dl'l hali d'c~/ier ltours, t¡Ul' cn¡,ttHlll) t a mhP ha tingu tlltu• dt''(ll't'' de endu c·onl't•rt a l Parc). Sigui. tlotwl>, pt·t· ca usa dt•la c•l'i..,i. t¡tH' tam bP aft•f'tn la planificadó de le;. tc•mpomdt·!> mu~itah.. o 1wr a ltt·a c·a u su que no en·it·m atrihuïhll' a la tt•udt·nc·ia o lc·~ pn•frt·èncit·~ dt•l p í1hlií', t·l FJ \1 PT up ta per un C'I'C'Í"\.t'lnt'lll e'du~h ament l:'nfoC'Ul al nomhn• dt• die.., th· (•ur tdl , no pal' Uf' nombn• clt• gt·ups. Cal desta í'UI' la Hlil'n tiu dt> r organit:r.uc•iÍJ d ' inl'luun• al programa un t'i-> JH'<·tuc·lt· dc• 111Íisint tnu licional v iva, umh int\•r¡ll'et s no ¡JJ·ofessiu uals i {(UP exeeulc•n lc·s fif'Vt'!! pràet iques mu ¡., ic·ul~. din s c·l p •·opi I'OIII<'X t sòcioC'uhurnl , ni JHorgc• dt• (•ap inquie tud comercial. Sotu t'I títol dc· Vt•us dc la Meditcn·unia , 1\•¡., prt·tudr 'a romptar amh l'at·tuac ió dei H Vt·ïns d 'UUdrmolins, dc·l Pr·iorat; un gn•p dt> eantail't'" dc· Rc•UJ· n. GasC'Itn) a, agrupat s amh !'I títol clt• P olifonia ;, Biat·- L' .... ncsas; i J osep \parieio, ·• 1\pn", a111h T e t·esa St>garTa i c•l ¡.,'l'IIJI tic· Conlu i Vent clc Godella. dt'l Puís Valem·iu. La moslt·a 'a sc' r· un p (•l clt·si~JJ<d JH' l' les mat<'iXCS <'éll'UC'IC•t·Ís tiC(U <'A l(llt' l'cs per taclt> of<'r'Ül, JH' I'Ò no hi hu dnbtt> fill!' fou 11118 O(lCII'tllllilal Jll'l' experimentar la tli vc•t·su ftctll'ionuli tat df• J'exer cic·i vuenl 1'11 t·unll"'tos geogràlïca nwnt i ndtn•·nlnwnt n·lac ionubl es. llem dl' fl'r t·nn:;tur·. a més. Ja DOstr·a ~at i sfuC'c·ió t>n '<'li t't' c· l grup de .J ost>p \par·icio i Tt·n·~n Sc•ga Ha aNu ant al Print·ipal ('li un ft•-.thal rom e l dt> \ ílano\ a i Iu G1·lt t'ÍJ. Anteriorment ja h a' Íl·m a ...,i..,ti t n algunes actu acions de l' \po i Tc••·p..,u Sega t'l'a. però a<'tn lll't' t• n l'I IIHIIT n·duït dc Ics !>(•:-.;.ions dc•l St·n•inal'Ï Eu r opeu d · F.tnomusirulogiu ell'I~ cio ... a n ys untci'Ïot·s al Ca mrwlln ( \Iu cant). i a Calella; i en a<IIJI'¡,tu nwtt•ixa "Revis ta' ' havít·m r lnmal IH' t' Iu eonvrnirnria d t> fr r sc• ntir· c•l M' li ;.e¡ ui públic clt>l Pr·im·ip ul. Fiualnwul, ai xò ha cstnt possihlt• , i (lt'l' Iu porta gran. El pí1blie del Tc•att·c· Pt·int·ip:d va vib•·¡¡r amb 1\·RJH'C: Ia<·ulur pot \·n cia d e la ve11 d e J mwp Apuril'io, l(lll' , ulhor·a, va dcmosu·ar· eiH M'li " dut s · com a ven.;a cio r. Tt•n•sa Sega rra , rwr la seva banda, Hl mo¡.,tr·m· Iu lwll t·su dc la seva veu amb q11alitat;.. c·•·istallines, t>n ran~·on ... de hn·;,sol i c·t mdnï da pt•t• r engi n y c((• ]' \pu. \niiiH'Ill l'organiLZa ció rlcl FnJPT a 111an t!·nir· en cdicionc; propt>re~ a qtw-.tu pàgina OO\~a dt>tlirada a lc~ 11·adieions mll..,iculs vh cs. El FestiYal hm iu c·omençat ¡•( diu antel'ior·, 2ï d r juliol. al Tt•atr't' Pl'inripal am b \rlam u Dmmí· i 1•1grup Foliba (Bu •·kina F aso. Co-. tu d' Ivori) amu r c>spec· tacll· Dougou/,·olo ( /,a Terra), una obn1 en rÏiw quadn•s eentt·ada a c r·icla r l'att•n t· ió ;;ohr·¡• t•l pt·oblema dl' In de8c>J·tiluH·ió i Iu nc·Ct'SsitaL d e I'('('Upt•rar· <•I I'I'H(IC '('tC pe( lf'tTitm·i , en he línia dr la trucliei ó inte q u·etativa africana. Com ja és tt·aclieional ,ju al P arc· dcRibes Roges, c>l F'<•sth al va t·omptar amh unu nit cel ta , aquc•s t C'O (l pr·otugo nilzada prJ g•· up escoei'-s Cnpr r·c·aiUie . una fonnació amh 10 Ull)S d 't·xistèn c ía i qne eo mhina lc·¡, atTrJ.., trad icio nal¡; amh r-.t r·uc·t ur·t·~ i plun- Lt•jn nwnt ~ alil:'m, insr r·its en In mndt•r·nilal. En In matt>ixa línia, rru·n •·n t(lll' c•n un altr·t• conlt>xt culluntl , pod,•m c·mmui'<' Ut' J'nt'luarió cid dia :~o dl' juliol. clt> K.IJUit•d (Aig\•J·ia), pnH'tic·unt d ' una 111Úsien inler·nuc·ional arnh rt';...'ll~ t mwc 1-ufrieà. El diunwn gr :n dt· juliol tingu é ll tw Iu prp-;r ntaei6 d ' un t•s¡Jertndl' l'm·\·n intc•n•ssant d <' !'Oill1uènc·ia IIIU ~ i1·u l el<· ~ d <' l punt de ,;.,La cult111·ul i t•s tilísLit·. I ent.~ de l'Est l'ra <·I títol clt• l'c•;;lwt· ta r lt· rlirigil pe l mÚ¡.il~ Jli 'O\ c•nt;n l \lic¡u éu "\lon tanut·o. e n t• l qu al pu rli t•i pa' c•nmtlsin, pr·ovirwnl" dt• fm·mn l'in n;, dc· diwrso~ pohlc>s ri<' 1\·~t d 'E11mpa. a lgun:. del~ quul1>, rom e l n1 uh •i" )1ontanaro. ja co negut s p el pírhlit· dd FIMPT. El pr·o¡rrama in<'loïa r i1H'imrr cl ' a~o~l eb a in• ... c u bam; de la Vieja Tt·oHI Suntiagut>ra ul T eatt·c· Prindpnl , una formul'i ó d e la mi-s pum tnldició nJu s ic·ul c·ulwua, intc:,'Tac la JWI' patria•·qtii'R ((IH' no ;,'han pogut n :signur u Vt'lll't> 's privats eh· tO t'Ell' per haV!' l'-St' jubilat. ~~iualnH'Ill. la c·loc ncl a clt•l F lM PT tc•niu lloe el 2 d' H¡!;OSL amb un C"onr·t•J'I llt' Iu Com punyia El ~¡· trie· a Dha rmu , umh 1.. Cobla Me diterrània i !'ls Grnllc• t·" ric· r \cord. Nin6"í no duhta d1· l'utTc·l <~tni ea d c la Dhunna, jns tilï l'uclm·u dt> la seva preJ.Pncia Pn un al l'om el de\ ilanO\ a. Ha eblat F,. II<Jlll':.ta n~fe r·t- ncia musical la que ha fl.'t rlt- Iu Dha nna un dC'I!:. gr·np s de r ot·k mi·s importants del nostt·e país, pn·d.,ann•nt pt> t' aquest a 'ol untat d'aUun) a r -s<· del minwlismt· inconrlic·ional f01·u. tl'nclent a la inevi t aLie ill-.ub.,tundaJiLal musíral que alt r·e~ grup¡, cir r ork catalans l1an pt·a cti ca t i pniC'tiqul'n: voluntat. aq u esta. qut• hu dot a l la Dharma de la pt>t'so n a lilal q 11<' ~"ui sc li r·cc·oue ix . L a seva nctnució 'a .o;t•t·vir se os dubt<' pt•t· dcsVl'tllu r· n•!lc•xiom; com aqucls ta. El PlMPT va comptar, co m e n altn•s l'tlidons, amh la ri ra de di scos, i IH'tÍ\ itul:> paral·lelcs, com ara prcSl'nta r ions d<• discos o r·m ·sos mono~··àfi es tol consolidant-se així, no &olanwnt co m u mosaic sonor del qu e ¡¡\•i--d r• \ Í' musiralm l'nt al món, s inó com a r t>ff't·i'ncia d'altrt>s artivitaLs t•n torn d r l f<•nomen mus iral. .,,¡, 3 ê:. -~ .... ..• ~: ~~~~~~~~~~~--~-~~~~~~ SEMPRE TROBARA EN NOSALTRES UN INSTRUMENT DE SUPORT Central Hispano PANORAMA e R T e A lrwin Gage i Cltristoplt Prégardien , una flifó liederística a fa Scltullertia da de Vilallertran per NONA AROLA I VERA E l dia 2 d e sNemlm· , dint. l'acolüdor re<"intc dc· la canònita dt• Sa nl<r Mal"iu de Vilabc·r·u ·uu, Clu·isLoph Pr·é¡;anlien, tenor, i lnvi 11 Cu¡;<•, piuuo, van obr·ir· la sc¡;onu Sf'lllr her·uada a Vilabertran qtll' oq;unitzen Ics Joventut!. ~lus i ra ls cle Figuc·t·cs. Cal dir·, c>n pl"inwr· llot. e¡ u e (·~un luxe poder· ga udir d ' un fe;.tival d 'aqurstes caracler·ístiqu,•s alnosu·t~ país. ja que aquesta Schuhe r·tíuda t'!l c·onstitucix e n una dr les programadons més h e n estru c·turadt•:. cic· Lolt'b h·s oft•rtcs es tiue nques, at;•s quc• a la ruú s ica, s' hi aff•gci.xcu confl'rf.r1C'iPs, c• x¡wsirions, projN~do n H drwmutogràlïc¡ues i c m·sos d ' iulc•rpr·l'tuc·ió. Si a lot això afegim una hona ofc·rta dt• c·onre rts, tenim els ingt·cdic•nts pl'indpals p er a un festival qu<· pol e~de­ ' e nir· er aquí a poc nn drl~ mÍ'>- pn·sli:;-ioso~ d e Catalun yu . 1 >-i t·n~ ra l jutjar pc1 IJ lll' s· c·-.clc•' ingué a1 co nCf'r·t inaugunrl, el pn•s ligi és ja cosa segtu·a. La ga nrntia l'oft· ria a priori el pia11is ta ln1 in Gngt•. la grata sot·pt·esa l'm·a hà tle pusu r l"aqtúenca rn no tan cotu•grrl trnor· Clu·is loph Pt·éganlien, i tHftll'sla ufurlu11uda combinació clorrà curnun•s rrllul una magnifica Bella Jllo/in pm , en una interpret ació qru· nr'atn~vit·ia a qualificar d e nrf'mm·uhle, perquè mulgrat ljllf' l'ra Iu pl'itrrt·r·a ' t•¡;adu qu e els d o;, arti~tt·s I rdwlla wn plegats. d onaren una lli \·Ó cll· tH' r-ferta com penetració. un t•lt•mt•nl t•sst•rrrial i indispen sable <'n ¡•I~> fiecler de Schu- bert. Pr·éganlil'n és rrnu Vt'll jove, pet·ò t¡uc n o p er· aixe\ ofPnlix una ir1lerpr·ctació mc>nys nradurmlu o inte ns a. EI color. la inll'neió i <·I hem fra seig clc>l te nm· só n ideal ~ (11'1' al Sdwbet·t que ens oferi, mai 1''-ll¡.(t't'alui gen-. exces;,iu. sinó e n tol rnorru·nt .,ufi cit•nt i adequat. La "''' u t'H JHICilal pt>t' apia- uat·lu 'l'llt' n d s fieder mÍ'!. intimi, !(•, i per rnuti ~m· l'e ,pressió t•n gt•m•nrl , •., t•omhiuu i e;. tomplc ta amh la mnlt•i'u c·rr¡Hrc·itat d'acc!'nluut· alt t•t•¡; JHI SSUt¡.:('~ i I'C'JIIIll'tar-ne el cii'IIIIIUI isllit'. A tol ni" ò nrl ufc¡,•it·, í·s dur, Iu par·t pillnÍ~Li<'n , p c rfectarn c nl uKs u llliclu (lt'l' lrwi11 Gagt•, tfUc apcJI'Iu t'li Ini rllllllll'lll In ;;nviP!UI mus icul <¡ul' l'ili st· u ~ anl ju t·nnsider·ahlc•s any;; dt• t'llt'l't'r'll li ¡wr·nwte rr. Mt's que• ut·unr pnn) m·, el piano e~ tTun~ fot·nul l'n nna alti'U H ' ll , uqut•Ua veu que• Sdr u bf'r·t ulililz a pet· acabar· d1• llit· ulle) que lt·~ pm·alllt• s tlt•l p ocln Wi llw lnr Miillt•r· uo só u t•upaccs tle dir. Guw·, tol i c'Ala 111 Hem¡H·t• alen l n Iu ve• u, ni HC UIOrll VU fpr ca ntar lOlC'S i (•udui!C'IIna dt•lc•s uwloclics d e l plano, nurh 1111 ubsolrrl domini d !'l colm· i r i rnaiÍR dt• l'i ruHr·urrrt•nl, c·osa que vu f<·r possihlt·rrnuperfpc•ta unió cie la nrír ~ic·n i Iu panrul u. I t•l¡, fieder dt• eh u ht•r·t no són. t·n tll'finili' a. alLt·a to!>a IJIH' Iu t•o n ~t·t• ut·ió d'ut¡uestu fus ió íutirn n. Germans Pérez Molina: Scltullert a quatre mans per.t.C.C. aria L o m·d cs i Lluí' P{•rez 1\l olinu 'an afrontar, e n e l nHllT dc· la bt'gona Sehulw r·tíadu dt• ViJub!'r· u·an, tuHr punr l·lu p uc· (H'Ocliguda a casa nos tra d c l'ollnr del mús ic vienès: el piano u quatr·e mans . La seva, va ser· 111111 nl'lrrurió d t• la qual s'esp erava molt - fuetot· IJUI' a co slwua a p t•sa t· rwguth ament t• u lo la valora c ió artís ti ca- all'llt'nl. pet· una part, la n·ajectòl'ia jo'c per·ò tan far·cida d e rcalitah, po»itheb d 'aques t duo i. p e r· r a ltr·a, t'SCie\t'n i ment ~ el ' una reU e ~ à n r iu c•s¡H•t·ial CJ II I' han protagonitzat llurreramcnt. Pn ria nie d ecepció pol rc•;;ul Lat· exct•ssiu. Però, en tot cas, ri c¡nc ucu lwrn d 'exposat· de IeR rxpt•<·tul iveR pr·~vies va ajudar, molt (ll'ohablenrt•nt. al r es ultat final d ' ac¡u e~t t•onct·t·t, f'ntès rom a fctcomunit·atiu. \i'ò no impedei.~ cons tatar, tl'arllu' i, l (ll!' els germans P é n•7. Molina 'an t·utifiC'aJ' ple nament allÒ <JU t' ri> ben M sabut d'ell~o: t¡ut• !.Ón do-. músi<·s d'una gran con!>i.,tt·nl'ia. d'una maduresa privilcgiacln i arnh una s uficiència poc me n ys que ahsolntu p r r t·rsoldrc els problt' nws tr enit•s. ALxò e ls pet·m et a c a rar· l<•s parli turc·s ert un contex t de difícil f'u c ilitnl st•mpn' tan d'agntir. En tot eas, lc·s ohjt•t•cions s ' adrcçaJ.·icn. pl'r rrnu JHII' l , a una certa manca dc el an•d a t . p oht't' per caw;a d 'una a te nció p u rtic·uJar. i c¡ui sap si d t>siljada. a l"ús dc•l ¡H·dal . però sobt·etol al nitt•t·i o u l't•nfot·amcnt dc l'essè n cia i d í' [' l'SJH' r·il ell:' Jes ob r es. Len uq u e sl senti Lcie!! d 'trna pí'r!!pccüva clc libe nJÒ !IIIIt'nl molt ge n e mützadora , en s cos ta d 'uc·c·eptat· el recurs tan ins istit u l'c>xlrover s i.ó so not·a , allempo \iu , n la r ecc>rca, gaireb é o b srssivn, d'tm ct•rt efectisme. c¡uc aeahà fatigant-no~. I l ' opinió pot resultar· molt p erso nal i subjectiva. I c:.m t·nto ai'ò p erc¡uè cr ec que una ~·ra n part d c> l públic a ssistent a aqtrrst t•o n<·<•r·t, més a,;at va J'l'!> Uitar· ~>ali ~ft't d!'l crescendo 1lt· <I o U !>Otwr e n què ,.a acaba r c·om (' 1'tinl-,.,c· Iu M'gona m eitat , c·losa uurh Dues 111(1 rxe.~ <'Ctra cteristiques en do major. /J. BH6, rcalmeotes pt~ c hH·u lars l'li Iu IH'V U PX(>cució. U n u segona m e itnt qrrt~, pe r a ltt·u par·t, eni\ lrn viu fur·nit urnb Iu vet·s ió dc la Grall sona/u e11 si bemoll major, O. 617, sem~ cluhtt• els millot·s moml'nls cl(·l <·o n f't• r·t. llns mome nts d ' una tnwscrnclf.n<·iu musical i d'una exqui!!icl<'sll <¡ut• t'nb \' Un pPrme trc d'albi nu· la qut• l'rciem qu e Í's l'autè ntica di nw n~o i ÍJ d ' aquests dos at·tistC!, C'-l't•lll'nt:.. Aqu cstu segona part, l'havia ohC'I'I unu ol~r·u d 'A ntoni Olaf Sabutc r·, .5 sorpre.~e.~. molt ben r ebuda pt•l pírblit·, l'li Iu qual. pet· clamunl J ' rrn llf' nguut ge nrés aviat impet·sonal , s ura l'ofi ci df'l compositot·-pianis ta, ri d o mini th· l'('sc riptura pianística i I" habilitat per crear un clima mmical d'oïda ¡;r·atu i M'n ·e problemt'S cspccnlaliu ~ de eap mena. iit -~ u • e¡· ¡i" 120 PANORAMA e R T e A XIV FESTIVAL INTERNACIO NAL DE MÚSICA DE TORROELLA DE MONTGRi Cape lla Re ial de Catalunya Música gran e n un cicle 111aratoni à per LL. T. A ny rera anr t•l Ft•..,Lhal I nLemacional dt> \lú ~iru de Ton·oella dc Mnnl b'1"Í consoliua mut tr-ajc•·tòria fonamen tada en la quaHtut urtíslira, l'nIn d ivet·sital, la quantilul i lïntc,.i'·s de la programació, t[lll' , eunsegiicntment, desperta una rP<~JHISla rnda vegada més ct·t•i.xt•nt IH't" par·t dt-1 p(tblic i un mujot· n•ronei\l'ment i nttt·nadonal. l.Jnes dades poden St'n ir· per·t•xplit·;u· !"aportació dt>l Fe~ thul d!' T ot·•·opJla dlll·ant poc m(·s dt· !.<"l ~elma­ rws: s 'ba celebt"Ut l'om-.c•w ••dic·ió 1lels Cm·sos deM úsica -H mh 15 cliseiplincs dife rents i lln serninari dc 11111 Ric·ologia-, }a CalOl"Zt'IIU tl"lllflOI"UrJa de concerts -enguany amb un total dc·•·inquanta- tr·es conC'er·u;, vinL-i-~is dPis quals realitzaL~ 1w•· solis tes o fonnacions de pt·ime ra línia dl' la intet·pretació i els restant!. pl'r l c~ futures promese<; del panorama musil'al -, i, finalment, el pt·inw•· Conc·nrs dc Ca11t ]aumt· \ragu ll. Per·ò aquestes dades, ccrtunl('nt espeelaculars. esdevindrien su pi'·•·flues si no recolzaven, rom ahí hu estat, en la jacsmentadu quuJitut artística. Fent un re pàs rronolèlbrie.l'l Festival f nternacional cie Música - que , a l'espera d"tm auditoi"Í. t·~ duu a tcmte principalment a l 'e~p:lr~ia gòtica de Sant Gení -,'a inkiur-RI' ~1 mb un toncer·t a cànec dc Iu Jove Or·qucslJ·a Simfònica cie Catahtll) a. el violinista e•·gi .Alpist•• i Iu tlin•crió de Josep Pons. Srt·gi Alpi~->11' vu inter·pretar, com ha,,ia ft•t un diu u hans al Palau , el Concert per a violí op. 6-t cie Me nddssohn. Dl' la vc•r¡:¡i6 1 tècnicament impecable, t"ul t"<'lllUt"cur· l'emotivitat.la mw;ieulitnt i 111111 sonoritat ptllrra: la pr·ofundital drl ft·ascig, c¡uc denota una mudut·c·sa artística sorprenent pr•· a la M'Va t•dat, •·epereutia en el f(•t <IU<' l r~ flr litioscs frases del prinwt· movinwnt, Iu pr·ofunflilat coneenlmrla ("ll ¡•JJ<cgon i r atmosfera 'i tul i t•,tr·o, t•t·tida c¡ue es •·espira durant l'"' .\.llt·¡,.'l·omollo vivact·'" ~>or·bri;,­ !.in amb la ~inecrita t d'expn·s~ió que Pis gnms mestt·es saben alor:gm· u les vt•rsions. Bn1vo pet· a Sm·gi Alpistc i bruvo tumh{· pet· a L'ot·questra , dirigida pfiti•·ntmcnt per· .Jos•·p Pont>; Iu st•va lt'etut·a de la Setena flp BeethnVt'll -mal¡!;nlt J" ('XCeSSÍVa l"C\ e..J>l't"<ICÏÓ d1• J'p~gl~sia- va resultur lwrfp¡·lunwnt ~ineronit:zada en c•J.., tutti -mt•ra\ l'liÓ!. pas pel '·Sc·hc t·zo··- i amb extrrrna ddi<'adt>l'a t-'pre~sh u durant l'" \.llegrrtto". Un Bt•t'lho\'1'11 l"llllsistt•nt, amable de tnu; i umh la trunS(Jfll"t'nl'ia i s incct·italdt• clicc·ió qu•· n~q•wr·•·ix una parlittu·a t•nm la Setena. El dissuhtt• dia 9 dP juliol va se•· el torn tiris gnanyadors del primt•r Conn11·s lntrmac·ional dc Cant .Jaume Ar·agall; l'I jurat. eneapçalat pl'l matl'i\ h•nor i per veus il·Jus tn•s tom lt•s d1'l tt•not· Franco Cm·elli. Pt•cl ro La\ iq;t•n o Eduanl Gimt'·nl':t, t•nlJ·¡• e d'altres. \ 'U co ns tatar l'altíssima qualitat vocal drls aspirants, 1111 frt t'\ itlenciat dura nt el I'U twt•t·t d e ls ¡;uan ya dors . Cal n·nwrcat· la iut r•·prc l<tc ió, pc e part del t·o uln tiPnot· Thomus Ma t·k F aHon -<(lli' HI n•h n • una menóó h onorífica. u n guar·dú mi-~ a uf<·¡,>ir a la Se\·a cat't't'r<t ( \ iña..,. Ga)Ut'l'l'. Alfredo Krau s ... )-. d'una dc lr.., scn·s especialitab: · 'Ciw fat·ó ~~t•nza Em·idice ·:. dc /, 'Otfeo dtGhwk. E l seu •·egistre. ltomo~eni en lola la trssitura.la lrans iHII't'llt'ia tlt· la ve u . la pulcritud dt•l coiot·, In p et·fl' cta tlit· ció, la projcct'ió \ <wul i l'evidl'ttt professionalitat dalt d ' un t'St'l'nari \un convct·tit·-lo en un tlds !'anlan ls més aplaudits clnrattl l'I c·unt·t·t·t. P er la seva banda. la mt·zzo italiana Anna Bonitatibu~ - pt·iml'r pn·mi (com partit) de \l'li" ft'lllt'n int•;,- \'U d emostra ¡· a [' ;'u·ia ''\l onl t'ot•ur ~ · OU\Te à ta \·oh.·· 1lt•l Somso11 et Dalila de Sain t -Sat·n~. un domini im1weablc d e la tècnica. IJl'rÒ va 11111 m•a a·-Ji una C<'t'ttl t'lllOli vi IU I i lPltl111'1'<1 me nt pr·opis el ' un p er s onatge t'O m Da lila ; per la seva banda , Moul~~·rTul Obeso -sopruno lt~Ltu·iann gnanlonada amb{'[ ¡u· imt•t· IH't•mi d c veu.; fe menines (co mpua·Lit)-. \a ¡·a n Iat· a m b inctisculiblt' COt't'l'!'<'iÍ> i Ül'i~­ nw . però amh una Ct't·t a fultu trrnwti\ it at. ducs joies ti r i t't•pt•t·to t·i H' t·i~ta puccinià: La ccw;:;om• di Dorella i Sig nore ascolta. El !l'llOr c·on·à I im Yonng-Hwun vn obtt·nit· t'i IH'ÍHH'r pt·enú d e veus mu~c· ulinr~; 1''<c•t•l·lt•nt projecció vocal , IH'I'ft•t·tu t·ol lontdó d1· la vPu, sr:,'ll t'et a t f'll d <·ant. p Pt'Ò-al outt<·ix H·mps- una 1.!'-t'!'~sÍ\ a rotunclitatcnla inlt'l'Jlt'c•ta!'iÓ dt- /~ lucet:an le stelle i Com e 1111 bel di maggio. P er la seva handu , \lit·eia Pint6 Ht obtenir rl prrmi al millnr· rnntan l ca ta là. a tot·ga t pet· la Gencoa·alit.al dc Catalun ya. U n Conc·a u·:-. rlt· grandíssim nivell atès In jtl\ c ntul d Pls participants. Uu d e ls i1·1us trcs h abituals ni F'!~$1ivnl-i lJUe ja ha con{Ïnna t la Rt·va asl-istèntiu durant el pmpl'r 1995- f.s J oaq uín ArhúcatTo. Lo música clt> dtumann i Bt·ahms \ an pa,.sar· JH'r lt·1> seves mans amh la intt· l·li¡!rnl'ia dïnterpr·etació que ha\ i11¡~ul dt•lllflbtt·ant an y rera any. La lt•miblt· Sonain 111Ím . •3 d c Brahme.. amb una inlt'I'JH't'tació p oètica . tle ,o,onm·i tal ~> ~ imfò ni fJUilS, amb un a ;tf·tu·udu difuKiú de Ics hat·morúcs, i u u u Vf't'si6 dl' ls Estudis simfonies op. 13 d e Schumann , temperamen tal. lnH,:ud a amh u hsoluta lògica i co ns iqtr nc·iu, 'an l'cmstit túr els moments m í·~ dc•..,tuntl~ tl'un r et'i taJ en què. com tol ~ ¡•ls d'\dtíH·atTO. es p•·od ui a4ru'lla m àgia . acpwlla comprensió dt'l fet mu~icuJ <JU P nom és uns quants esenllits podPn PANORAMA e A T R pot·tar a Il'l'nil'. U n cJiu despr(•s, C'OIIC' t'l'tnnu•nt el dissabt e 16 d t' julinl , 11 Semlnario Mus ica le 4111' diri ~('i' el enntt·att·nor Gé r·anl Lcos tw i la hnpt·nno VéeonÏIJlll' Gen s van ft•t·- noh t• ndin ~at·l'n d delica t món dt• Sc·a~·lulli, Con •lli i. pt•r sobt·e de t ot. eh· J>¡·t·golc•i. umb d ,eu Stabat .l1ater: \ t•t·•ió {'O l'l'l't'ta -potset· manc•ada d ' u n t't't'I intimism e-. r·c>cr cacíó d'una a tmo~ fent delicada i subtil -aj ud ada Jll'l mare tle l' eo;glésia dc Sant Gl' tt Í~- d ' un Stabat Mad e moster duntnl t•l qu a l Lcsne trar p<·t· qu è oc·n1H1 dt·s clco lattts anys un lloe l'uhclnl c•tt In intc rpt·e tac iú d el repr•·tol'i antic: mus i<·aütal. t't'l'inamPnt i. pt·t· ~ohn· dl' tul. upr·ofundiment drls ll!I JH'Cit'h 1111-:, m t' lic ulo~os i t·e Gna~ de l' c·moth a pm·titm·a dc P er gole'oi. Dr la mntc·i'a mattt·t·a qut· Aehúca rro. Jaume \ru gu ll Í'~ un dels h abituals iJ·luRlt'l'' a Tut·•·odla; a l ro;;tal dc• Canm• H Pt'tt Útule:r. i ac·nmp unyn t!> d'AmpiH'O CurC'Ín, vun oferi r un r e{'i taJ iJllcgnll pt•t· p iigi tll'~ o pcrístiqltes i napnlitnm•s. 1\ragull \1 a tenir una nit plctt)t·i<-a: tiPs dt· la ¡,eva entt·ad a en t·l cluo tll'l Jll·inwt· ac te de Tosca. fins a atTiha t· ulpa ~>sat¡;e de la m o rt d'Ou•llo -st• r·ia un rpg;aJ pet· al món dc la Iít·ira CflH' \ragall aft·ontés t ot el rol clt·l Jll'l'sonatgc \ t•t·dià-. van s orgir· la put·e;,a tl't·xpn·s~ió. el seu fraseig úniC' , la tli c·l'ió immaculnda. i tantes i t Ul ttt'S Vit·tuls 1'0111 COilCClllrll la sevu Yt' ll Jll'i\ilt•giadu. Carm e He t·nanrlez nu va c¡tH'dar-~t· cnrcea i Iu seva c muth·u intc · a·¡~t·c ·tuc· i 6 dt• l'à t·ia ·'La ma mm a mot·t a,. dt• 411d rea Chenier. \' a act·cditar la ~t' \ u ja conrguda mu<-icalitnl. Un d e l-, tant-. i tunb punls àlgids del Fes lh al l''-\ u a~ o li•· amb l'at'Luació d c La Capt'lln He· ial de Catalun ya i .\l[onlSCI'l'OI Figueras. dit·igits ver Jonli SavHII; en prugrum a d Cant de la Sibil·la. ln músint dt• final s del segl e XV a upoiH - IUt¡U('PAVn porlant terme dur<Jnl Pis t't•gtHtls d 'Alfons l i F erran 1. moment t•n qui> ' àpols \-a inlegrat·-st> a lal'lll'llnn t·a ta lano-arugo nesa-. i una dc· lt·.., nwclrigalrsque~ ensaladas clt• 'latPu FIPt'a e l V1·ll. amh els M' li~> c·ua·at'll't'Í"liques contrastos clt> cCIIor i engin) O!<a musiealitat. Sa\-a ll t>s t•ln•i dl• Iu interpr·etació pel que fa ui t't' pt•t·toi'Ï intlòs en e l p t·ograma ; un muntatgf' I'SI't'nic magisteal -amh Iu ¡·¡u·osu dis tribució dels instntuwnt s Jll' t'l'Psc·t>nar i- , una lltnll tèn ur qu r t't't'l't'U vn una atmosf eea idòn NI pet· tru bUadat·-nos a l món medit•\ a l i t•t•nai'wntista. r ecolzava en 1a metit·n)o..,a pe1·fecció amb què avull -,a ltiu t·acla un d e ls seu s concerts dt• mú-.it·a untt-l'iot· a r any 1800. Vislflaital t•n la r ealització de 'a r lnt·nh,nu·.., al llarg tle la inlt'rpn•tu!'iÚ cl1• El.fuegu. t> n~aladu a t¡n ulrt• tlt• i\1 att•n Flt•t 'u , i de l c·~ pup;i tH'~ tlt·l Ctm~·om• r dt• Colclbrio, d1• C.ua·lu Vt•a·aa·di o Lttyll i\'l ilà itwloll!'S c·n t'I pt·ogrnma - l't•u luwnt cxtt·aordin¡u ·i ¡wr Iu s inl' t'tlnil?:nc·i6. afmac·iÍ> i I'OIIHIUI\1 <l lll'ofnmlimt•nt mul'ital, 1•l tn•h11ll dd" llll'tnllt•t• ~ i 11 ~ li'Ull1l'ntal~ i \ IH'Ul'IJll!' intt•¡n·l'lt La Ca p dlu R t' ial tl t• Cu tnlnn) u-; pt•t' Iu ..,cova banda. \ lmll~~·rrul Fip;nc•ru~o \u dt•m o, u ·m·ln 'l'\ u \àlun amh la intcqH·e ta1·iú tl t• W Cant de la Sibil·la . Una línia d t• 1'11111 pnt·n, t't•<·ul:wda p ct·l1•s t·rs poslt'!I JH'I' pau·t tlt•l t'na· i un Jl cu s uport inll tt·u tlll'tttal , \11 ujutlnr êl l'CC' l 'l'U I' !HJIII'HIII o lll'u unèntima. ltu hitunlnwnt 1'1111 111 du Iu nit dt• 'ludal. El Ft·~th u lc-.\ a dom·c e l tli-. ~a hte :~ dc• ~t·tt>IIIIH't' umb l' ¡lt'lU:H'iÍl cl1•l \ iolnm·¡oJ.Ji,ln R:ulu \lcluJ c.>M'II at·umpull)Ol ui piunu Jlt'l' Lht>t'l Gn ttm11n. \mhd{,s ~>nli..,tt·~ t'l)tnant·so!l. umh 1111 11 r<'I'OIIt'gHt la tra j cttòl'ia JII'Clf'Pssinl1ul , t•ns \1111 Mthml' t·¡;i r dins J'nnivco1'11 qut• I'R!'OIIt't'ttlt'U <'rt lt•s Sona/l'S prr 11 violon N•I i pitiiiCJ 111Ít11s. 3. f i .5 tlt· BPcol hm t•n. Monu~n'tlïe BPethOH'II umh nn c·un~o tanl nomln·t~ d' al·lidcnl ~; \I clult•,c·u i Gull manlen c ut·c·~p<•t• Lt• pt'l' Iu míhic·a <JII<' inlrrpr·t>ten. ~u l wu pot· tm·-lu u tc·t·mc ¡u-escindint tl t• Inh t•I -. c!Ptull ... "liJ>l'l'nus i e;, (jtte<lc•n amb l 'c·~M··nf'ia dt-1 di!>cttrb m u sin tl . El.-c•u BPt't ho vc•n t'f'!lttlta sòlid , ll'lll)ll't'u mt•ntul . ~< unuuament rxpressiu l'flt•ls pu ~s utgc•l) ltont ~ - mo gis tt·alt•l st•u pus ¡H• r· I'"Aclugio" dc· la Sonata np. 102 111Í111. 2- i d 'un nivclltècni(' int¡H·c·llhlt•, t'li l'HJW!·ial en e ll' .fugati <)llt' BI'!'IIIIIH'Il tJ bpo ... a t'll el" do:. ·' \ llc· gt·i" qut• JHI~t'n fi a les dm·, Solla/e•., d1· l'op. 102. Vt•t·¡;ions d 'a ltí~-.i m ni\'t'll musit·al. t•urn•ga d r.., de fot·çu c•moli\a i "!'llllihilitat. qu e \IUJ St't'\it· ('()lli ;t t'ÍtlJrit·u d' UlJlleSt a ll' lliJHU'IItlU dt· c·rmt•t•t· t ~o. c·m·at•t eJ·itzadu pt•t· un (•xii t·utund , un fet mot ivnt. c•n honn part, pt•t· Iu lusea d e l st·u JH'c•s idl•nl, .J ost' p Llm·f' t , i el e l s uport eeo niitn it· instiludunul i d t· la Fu.ndadó Ca i:.u de Cutahtn) n. Des de / 190./ al .len-ei de/món mtnical, ttctutlfit~nnt dia a dia el seu catitleg ., r~ lla\ ~· ~~\~ 11( · J'/(' I _,_,~ r tu\'CI'1C'Il, 2K7 · F41.t 1Ttl lUSllll --r-'"'l> Il O I LEAU '- O~Ol1· IJARt;ELONA(E•p¡n)'>) Edició ibèrica Edicions originals (Urtext) Obres cabdals de la música Nous compositors Obres pedagogiques Música escenica FJ/QW HEWLETT ~~ PACKARD We make it happen Ho fem possible J ' ' TEM A J " es belles dames de 1'Edat Mitjana passaven bona part del temps pendents de les llices dels seus hotnes, amb un poal d'aigua calenta a la tnà per guarir, un cop finit el torneig, les ferides dels cavallers. Feliçtnent per a elles, els trobadors -en ferles oh jec te d'un culte gairebé místic, en les relacions entre dama i ca valler- van introduir en llurs vides un cert glamour. No seria just, però , trivialitzar massa aquests tò. . p1cs, Ja que les convencions de la pràctica trobadoresca ens ajuden a desxifrar l'entramat profund de la societat feudal. D'altra banda, l'art poètic dels trobadors no se singularitza només per una tem à tic a, sinó que també representa l'adveniment d'una maduresa inèdita, només possible en una cultura sàvia, refinada i estretament identificada amb una societat concreta. Però els tl'ohadors també van ser músics, un fet que potser s'oblida massa sovint; perquè la seva poesia és «lírica» en el sentit més atnpli del tern1e i, doncs, feta per set· can ta da i no pas només per ser investigada~ analitzada, ünpresa, llegida o, con1 a molt, recitada. En efecte, l'art dels trobadors es desenvolupa en dos nivells conjunts: paraules i tnelodia, motz e son. És cert que els musicòlegs van tenir serioses dificultats per transcriure aquestes melodies, E-whretot quant a l'aspecte rítmic; primer hom va intentar d'aplicar-hi els n1a teixos esque1nes rítmics que regien per a la polifonia, atnh un resultat sensiblement convencional i postís; fins que es va començar a fer confiança en el ritme natural de les paraules i de l'estructura poètica, identificant-lo amb el de la música que, d' aquesta manera, reforçava i il·lustrava el seu sentit, lliure de qualsevol trava artificiosa, i humanitzava, amb els seus tnel·lismes sinuosos, tot allò d'excessiu i d'hermètic que es pogués trobar en el text literari. Paraules i melodia, dos aspectes que es complementen en una simbiosi perfecta, per configurar un dels gèneres poèticomusicals més subtils de la cultura europea. ~ ..• -~ ~: TEM A La lírica trobadoresca. Aspectes literaris i socials per ISABEL Dl RIQUER Fa ray Llit vers de dreyt nien, non er de mi,¡ cl'antra. gen, 11011 er rl'r11nor 11i de joven, ni de 1'1!11 au; (jll 'et~an sfo trobatz en durmen sobre che vou. Cuilht•m d e Pt•i tit•u. M. dt• Riquer, Los travadores. pp. 113- J l ï. * ("'Furt~ un\ l'l"S ~ohre ab~olutament res: no serà so- bt·e mi ni solwc altra gent. no serà d" arnot· ni de joV(:ntut. ni el(' t·(':, mé:-.. ~ in ó que fou trobat tot dormint sobt·c nn caHtll'" .) 120 onninl i a ca' all irromp la lírica trobadorcsc~a amb una cançó desconcertant i t•n i gm à tic a. en Ja qualla utili Lzació cl'clcnwnts oposats ct·ea una atmosfera d'incet·tesa p!'lirolòbriea i sense st'ntil. Aquesta estl·ofa, Ja primera. d'una cançó d el primer tl"obador eoncgul, G uilhe m dt' PC'itieu, duc d'Aquitània i comte de PoiLiet·s ( I 071-J 127), posa de manifest que la poesi u th•ls I rolwdor·s peo\ t•nçals 11eix madot·a. umbigua i polèmica. És dil'í'eil començar a parlar de la lírica trobadot"l'sca sc11sC' al· lu dir a C uilhem de Peitieu. En lt>s onze c·omposiC'ions consen·ades del duc-poeta es Lmbcn. ja :.òlidamt'nl organitzats. molts dels conC'eptcs. c•stp.tcmcs mèlrics i rime que continuaran repetint quasi quatre-cents trobadors al llarg de dos-cc·nts Utl) ~ . Les rançons F.eran transformades . <"Onlt'stacl('s, superades. en una cadena de manlleus conseit'nls, d"al·lusions i de rèpliques que constituí el 1110\ inwnt poètic· de lranscendc>ncia més gran en Ja cuJ Lu ra O<Ticlc·n tal. Guillwm d c P C'i tic•u canta en llengua vulgar (una koinP por· I ic·a basada C'n el dialecte tolosene) ohrC's de c·omposic·ió r·l'finarla en les quals conviuen rt"gistres m(tltiples: t'I feudal, el religiós, el de Ja cavallel"ia , e• I tlt'l jugad o r , el col ·loqui al i fins i tot el grollt>r, <Lne s ' harmonit~cn i s 'ad apten a L'expressió d e sentiments a mot·osos, tant s i són lenclt·es i dedicats, com si són dirtwlt-s i crus. Lrs paraules més comunes. am01·, joia, dolor. cant o foiJia, apareixenlüures d e l S<' U signific·at c·o•·r·enl per assumir-ne un altre de més pn•ds d e tntnsct·mlència particulaL El primer trobador canta, tal com ho faran Lots . per a un audüori D d'entesos. e tengatz.lo per vilan qui 110 l'enten (""i tingm•u per vilà aquell qui no ho entengui"), d'adeplt'S a la nova líri ca, el novel chanl ("el n ou e:mt '') quc s'està creant en aquell moment ien el seu lerl'ilori. El tr·ohador e ls en fa partícips, els implica i a viRa d c emn hH set· rebuda i entesa Ja cançó, per tal que tinguin ronsciència que estan davant d ' una poètiea e"jgen t c•n la qualla p r eocupació pet· la fm·ma, r arurada sclt•cció dc les paraules i de les imatges insòlites es conv<•t·teixt"n t'n una obsessió constant per r·rssalta t·. pt't·¡u·oclarnar·, tÚanamenL, la bella maestria tlt>l st>u autor. La llengua dels trobadot·s provençals i la seva poètica JH't·nliar l'~' an imposar en tots els ambients cullÏ\-als de la Romà nia. de manera que trobadors i joglars podien cantat· davant d" auditoris de pohlaeions tan dis lintc·s com Boa·deus, GènoYa. ClermontFerrand. Barcelona o Lleó, sense necessitat de traduir-Sl' . En alguns Cançoners hi ha uns tex-tos en prosa, en la mateixa llengua de Ics canço11s, que conten més o m<'nys cxl<'llRanwnl les biografies d 'alguns trobadors. Aqtwsles biografies reben el nom. per purt tlels t•mnanistcs, de vidas. Eu alguns casos, també· s'pscriut•n lt•¡¡ dr·t·umstélncies o motius que impel·li•·e n u n t roba dot· a compondre al¡,,.una de les seves poesies; són eone¡,ruclc•s C'om a razós. Vidas i razós van sn redac·tad es dm·autla st>gona meitat del segle XII I i dm·anl e l XlV, època en què es copiat·cn els Cançont>rs. El motiu fou oft>rir infor·mació sobre la , ida i l"oht·a d"auLnrs que ja no es podien conèixer pet·sonalnwnt. pt>rÒ Ics cançons dels quals continuaven t•sroltant-sc en boca dels joglaa·s. i que també. ara, es podit•n 11<-gir en Cançoners. Ahi s' explicaven missatge-; poètic11 que potser no s'entenien i es mantenien 'iu l'I ds gr·ans trobador·s del passat. Significava haver atlquit·it la c·on. ciència de conservar un patrimoni cultural. Fou una cosa nova, moderna, excepeional: infonnar· sobre un autor contemporani, o gain~ b{~; q ue• havia parlat, esct"Ïl, vestitj actuat de la mat<·ixa mutwra que els qui en aquell moment escollavc·nla sevu "vida " i les seves cançons, i que els trobadot·s enC'ara t·n actiu . Per· això la recitació de la vida i d e IPs razós, en donar la t·efcrència històrica i eit·c·umsta ndol, s uplia la pt·esència de l'autor, de l'intèa-pt·c·L i d e l momen t. Les vic/as C'Oill a document històric requf"t·eixt>n una ac·titud prudt•nt: no ct·eure-ho tot, però tampocno negar Iol all(, cru<' S(·mbJa que no es pot compro- er TEM A Pagina d'un manuscrit en qu• coruten la lletra lla música de la cansó de Bernat de Ventadorn que comensa: Non es meravellla s'eu cllan 1111... ru.un.t crcrl enp. "ttn qu.i .unrt foll.unf. ftL urc n un u.tt ~fm. !r fnnc::•qtnl:tl cotÏt~t. ~CJO!ll.IIJLI l"ttTJ.brnft· ct.l"p pro.U' moll Cll\'tt. ~lgt-:•11\.tl C'Dilll'll~liiJi. 11".u; na C.u.t\l-ll1tt'ltflGlL" m.t~, ft'f mnp& ttnmc.t • ..,. ~ L:\rnt.'ll'C1 · •-~ lrV ~Uct'_t"m.:l- ·• " •• • -:. ' _ _ _ ..~ • . -· l 'PIU' ad pf, al son leit, e pres lo antre sos brnt:. E scwp qu 'ella era In comtesSCL, e mtmlenent reco f> ret l'a uzi r P .I ,u··l mrt·urt.t r,'1, e\\u··~'L (- . • 1 / • -- • • .. • \ .f1airur, e lcwzet Dieu, que l'(Lvia In • -. " . . -··~ .·r ! " " vidrt soslengtl(/a tro t¡u 'ell'agues vis_ bl.tu.q¡: n~.ouv t¡.aL mo; 1n.d c.tum ' el enaisssi Pl.mori entre sos bra:. ta; 11t1l.urrrr C"lmtC\~!·o.t plmn t1 ( /Et ellalo.fe::. a gran hon.orsepellir en In • .'\.' moison di>/ Ti>mple: e pois, eu aquet l,,'<:J,ct~•, 1n~ nul.llr.•"ll)llm·N. dia, ella se rencletmorga, per In dolor t:\l ro:fut't'f .tntoz .l'ltU'IIIf fut f.lu- • • • . r qu 'ella 11 'ac de la mort de Iu i. (" J H ufr~ Rudel dc Blai a rou home uwlt ~t·n til , prÍnCt')J Ul' Bhúa. I " 'enamorà dc Iu t·omtessa dc Trípoli, st•ns<· 't•un·-la . pt>r tal com' a sentir- nc pur~--~\ñi fí;((~,tnLt. -la•· hr u ls prlcgrins t[Uf' toma' en <.l'Anl'fo:r ~'~er l.t m('!,. (/tm n t:liLIC) '''.im l.l VI ur bCi lC rt.ti1U1 LI CI!. lim¡uia. I \U fet·-n e molls vet·sos amh _ _ ~et ro: fúfvtn'Od~.. otllf pl.>.:. : . ~;o i pol> res pa.r.·aules. I u<•siljan l hon • • • O.trtvplttll.ll!'~'ti~Uüln , . c'i féu croa t i t'S va rmh a t·ea•·, i H'tll't•-ln fqcn Jl'i•.tl q.lln.'llllJ ~,, , t•mmulull í t•n la nau i fou portat a Trí••1mo~lol frct. '101 hn-.1lo.1 p.tiT1UI fi. w c.um·ouct n-..tmr\J. ~ • • • 1----;;---. • • • • :, , T\Op¡t"d.tlf{>Ol>~tr 111.1\" mCNo. poli, a un alberg, [Lingut] pe t· nwrt. C.flttqctl.t!lÒtll)ll hltll;,.,. Això rs fí•u l'la1wr a la comtessa, i auà a -1 1!-m raLtltrb(tn~ f.tll:n. • t•ll, ui st•u IJit, i el va prendn• PUII'C' c•ls 'IUlm~ ••tq~tl".\m~! 1111 ñ'1'r;tngrn. J.t.;olltf.llllt~'-1·11..1 cot~>:. hnl\'Os. I quan t>ll va sa ber cpw e•·a Ja ('Otlllt'SSH, de SCb'1.Úda va recohrat· J' OÏ· da i l'u lè, i lloà Dén perquè li haviu mantin¡.,'1.1Liu vida iïns a veure-la; i ~úxí m<u·i <'1111'(' els st'us ln·aços. I ella d fé u gt·au honor a la casa dt'l Temple; i rlesamb cntcnar va•·, ja que d 'algunes se n· han pogut fet· estudis hisprrs. aqtwllmat<'ix dia, es féu monja p el ò.olo•· qut' tòr·ics serioHos que han demostrat que els biògr·af's ' 'a tenir ¡.w1·lu mori d ' ell".) estaven ben infonnals i amb esperit crític. Com a dotrot•rulores. p. 151.) (Los valors alts eumenl liten11·i, la majoria assoleLxen narratius. Hom Ics pot considcrru· com les primeres Alguns manu scTit~ que copien (•ançons de trobabiog1·afit>s no\ d·lades. Ili \-Ciem la classe soeial dels dor·s c•omplc·t¡•n la infonnació dc les vidas amh midiferents ta·ot.adors. el seu aprenentatge.la sevu fornialut·rs que r·epresenten el trobador. no pas en el tuna en r l C'amp dc la lírica, en quins moments era mod(•t·n tic "n~ll'al". sinó donant-nc la imatge sentit sol·liC'itada la sevu pt·esi-ucia, com sel s pagava. com professionul. El vf'-.lit serà Ja clau més fàcil pt>r in sfinien la st•va existl>ncia. l'idas i razós consti tueixen eriui'C'I t'li la M'\ a da ~os<• social. Trobar·em, doncs, una cxtt·aordinària galeda d'homes i dones de la sor·cp1·csN1lats t>l trohadm·-nohle, el trobador-eavacietat feudal, nmb una t'Scenificació exacta dels seus eltt·ohutlor·-monjo, c>ltrohador d'ofici i el jollt>r, gustos i <·oslums. Amb les vi das i les razós la ficció liLes ~t'Vl'S maru; adopten les mane•·cs dc la dc·ghtr. terària es convt'rleix en 1·ealitat viscuda. elamació i, altn'a vt•gadt·s, sosteuen ins truments mu Hicals . Pt•rc'l alguua vegada el pintor s'a llun ya .Tau:frés Rudel8 de Blaia si .folL rnout gentils hom , dt·ls eslcn~oti}JS i l'S d eixa portar ¡Jer algtm tr·cL incliprin ces de Bla.ia. Et enamoret se de la. comtessa de vidual CJIII' ha Holwesorlit en la vida del lt'ohadot·, Trípoli, ses vezer, per lo ben qu el n 'auzi di re al$ pecom la miniatm·a df' Guillem d e Berguedà ac·ompalerín s que venguen d 'An tioclw. E fez de lei.s mains nya t elf' dut's doncs, ja que el trobador cataJà se vavers ub bons sons, ab pcwbres m.otz. E per voluntat llOlJO de totas las domnas que -ill soffrian amor de ll>i.s ve::.er, el se crozet e se mes en mar, e pres lo ('':;'ufanavu que toles les flames sofrien pel seu malautia en/a nou. e .fo condug a Trípol, en un alamor''). berc, per mort. E .fo foie saber a la comtessa et ella - . - ... ,.. ...., _ t't11.1:111T~mo;.m.Hf·~lbt{fmn ... .:-::-:=-....:.-- --::-.: -. ·-. . ,. . ' ". - \• lt. •• 3 E -• -~ ~: TEM A El roun•u dl' Ja litC'l"a tur·a s'allun) u. done·:.. el e· ls ct>n·lt•s monàstics i iniei a el c: amí del laic qut•, <·om a pro ff' ssió o com a complt:nwnt i goig pen.onal , es c·onsa~ru a impor·tauts tasques intt'l ·h·<·ttruls~ i d fel literari va det·iva r <' li un fetl:iocial en e l qual tots purti1•iparcn: r<•is, grans senyon ;, (·uva llers pobres i joglars d 'ofici s' u n iren en un idea l ronuí. La n·hwi6 cnt r·c els t r·obadors fou in tmrsa i c· o n s ltHll. E s coneixil·n JH'rso na lnu•u t o estaven assa lwn t uts dc Lo tes Ics poesies gt·à<' Í t'~ a ls joglan1; s'f'nviaven les da n·rr·t•s JH'oduccions. s 'im i taven, cs <'l'itic·avcn , e:. lloa,·cn i es manllt•vaven t'SC[lH' mes mè trics i nwlodie:... Es 'a cr ear un intens i Uarg diàle~ entre diferentes corts i d ¡, e rst:'s gene r·acions. Les cases fe udals Yan r·i , alitzar· a tenir al St' ll ser vf' i <"ls mill ors; i alguns de ls prolt'ctorR d c trobatl o r s -Hu g~tc•t 120 d 'Aiver n ha , AJiwf'ico da Romano, e l mateix r·ci d 'Aragó, Alfons U , i d rl'Anglatl'r't'a, Ricard Cor d e Lleó, o la vescornlcRI:Ia Muda (le Ventadorn- van escriure també cançons. Lu ca nc;ó és la poesia d'amor. És un monòleg masc ulí , el d ise u r·s solit.a r·i amb la dona estimada l'n el qual <'I pla t empo ral és únic, el moment en qu è es ('Un I a, en què es transmet la poesia. T é una p luralitat dE' d estinata ris : la dama cantada. el patt·ó. t'I públic , djoglar· executant. La cançó sol tenir una pr·im era estr·ofa ,;brant. de vegades provocadora. e n la qual el trobador associa l'entrada d (• la pr·imavet·a a la :.e\ a situació anímica que lïnc ita al rant. 375.) 1:\: mc~t*'-'"1f"·ú)'I)!;\C .:'1\11 '"''•-•·toT~••t":\tl ~1 't.,.-": \tU cQ ~\''''' '"~ 'TilC!l!)1! dksml lltl~ .:;~ ,·G.~ W\\11\ ·~i¡ U'l4~ tt'<J 1\0tn IU.ltW 11ò~ ru. nofò ~Abl.m."'lx;:J ne Mataplana, Dalfin Tant ai mo cor ple dejoya, tot me desnatura. Flor blanclw, vermelh 'egroya me par lafrejura, e 'ab lo ven et ab la ploya me creis l 'aventura, p er t¡ne mo.s pretz mont 'e poya e mos chans melhura. Ton ai al cor d'amor, de joi e de cloussor, per que./ gels me sembla flor e la neus verdura. (Bema! df' VC'ntador·n. Los travadores, pp. 37236 576 1.\"1"·""' ~;nll>ttlf.l-tfnucr~ t.eo ttu'l ("Tinc el meu cor tan ple de joia [que] tot m ' ho tnnsfi gurn; e l fred c m sembla fior blanca , venneiJa i groga, ja tpre amb el vent i amb la pluja en creix la vrnlunr; per la qual cosa el meu mèrit augmenta i puja i el meu cant miiJora. Tant d'amor tinc en e] cor, (ta nt a] joia i dolç01·. que el gel em sembla flot· i la neu v¡•rdor".) Altrl'S vegades, r ex:ot·di d e la cançó ens l'E'Vcla aquebtmoment íntim de la creació lite r ària i musical de la qual e· I troba dot· S<' sent tan orgullós, i que tamhf va unida al Sf'ntiment amorós: En cest sonet coind'e leri Jau e motz e capuig e doli, e serant verai e cert quan n'aurai pa-ssat la lima ; qu 'A mors ma rves plan 'e daura mon clwntar, que de liei mou que pretz manten e governa. (Arnaut Daniel. Los travadores, pp. 628-631 . ) ("En aqu es t a m elodia grac ios a i alegre faig paraules i ( Ics] r·uspallo i poleixo, i seran vet·tader es i certes quan hi hagi passat la Uima ; ja que Amor aplana i d a u ra el nwu cantar, fins al punt que pmced f'i\. d 'aquella que manté i gove rna mèrit". ) En les estr-ofes següents d e qualsevol cançó tt·obem mu•s par·adoxes insistf'nts i quasi escandaloses : estim ar· la dama casada com a norma d 'ètica corte- TEM A (Bt>rna t d e \ entadot·n, Geut est erer c¡ue cha ntes. ' . 3ï-4l.) ("'Sc•n ) ora. la m és gentil dt• to lt·~ lt>:; n a~r udes i la millor que m ai no lw 'i~ t. amh lt•s m a ns juute::.. m ÏlH·lino n aHtn l ,·ón, agellonat i d empeus, c·n t•l ' ostr·e n oble scnyod n · '.) E lais vos è.l cor e.l cors p er fieu dona, (Cu il km dc· Bt>q~u('d à, Lai on hom m t>llur 'e reve, vv. 10-11.) (''Us deixo <•1 meu c·o•· i t'l mt•n c' Oi'! com a feu'" .) .. . sos hom plevit e j ura:: se rai ades s 'a /eis plat: dava n tol z autres seigIWrs ( \!fon~ li d · ,\ragó, Per ma n tas g ui:;o s m ·es ela L. vv . 3,1-36 .) (''Seré el seu vassall sempre compromès i juramentat, si a el1a r lau, pe r davunl d 'altres senyo•·s". ) sa; gaudir amb la seva absència o la seva Um1yania , social o física ; (:anlar-la tol amagant el seu nom sota un senhal quo personifica le!:i seves qualitats físiques o ruor·als. P erò , a mf:s, en la cançó es manifesta un esp erit i un con CC]JLC de vitla d e terminats que fins alesh or es no s'h avia m anifestat ni havia pogut fer -h o . La dona a la qual el trobador expressa el seu amor Domna , Sen yo u , p ar a ula que pr·ocerep el n om dC'ix dc Domina, l'esposa del Domiltus, el Senyor. i la qual con sider a s uperior a eU. Aquesta actitud d ·am or i dc s ubmissió, deriva de la r elació feudal d e ser·vei entre senyor· i vassall. En la cançó. el senyor q ue r ep l'homenatge l:lerà la domna . i el vassall. el trob ad or. I p e r· t"XJl ressar els seus sentimen ts, el llen¡,'llatge tic la relació vassallàtica es farà, de man er a u atunll , metàfor a de l a seva r elació amorosa . Així, d oncs, un llenguatge odgi nàriamenttècnic, amb fórmules, !!Ímbols i gt-sto!! que trob em e n documents jurídics i en aspectes de la vida i del món feudal , va apareixent, d es d<1l primer trobado1·, sense que mai no sembl i fo 1·~·a t. , en can çons que tracten d ' an10r i es c onv1~rteixc n pn missatges íntims . ne _;~ ..• rà: 3 120 ;:J Ja ma is d 'amor no-m ga.uzirai si tW -m gau d 'est 'amor de loiug , que geusor ni meillCir non sai va s nu illa part. ni pres ni loing . {Jaufré Rudc•l, Los Lrovadores, pp. 163-66. ) i ; l I ('"Ma i no ga ud ir~ d ' amor si no gaudeixo d ' aq ut>sl a mor dc• llu ny. pui.x no sé que exis teixi enll oc d ama m Í>s grntil ni millor, ni dc•vora ni lluny".) Pe1·ò el t•·obador tam bé sent la necessilat de veurt' a crues ta St"nyora llunyana o dis tan t en l a intimitat , Ò<' h esa r-la i ahraça r-la . Ara cuiL qu 'e-n m orrai del dezirer que -m ve, si -lh bela lai on jai nom 'aizis pres de se, qu 'eu la manei e bai et eslrenha vas me so cors blanc, gras e le. (B1•rnat de Vt•ntnd o rn, Pois p reyat:L 1ne seuhor, vv . 30-36 .) Domna -1genser c'anc nasques e la me/her qu 'eu anc v is, m(r.s j onchas esta LL aclis . a genolhos et en p es, e-l vostre f ranc seult oratge {"' P en so crue m orin~ d e d esig si la b ella, allí ou vi u , n o m ' acull ul st'u rostat perquè l'aman yagui. Ja besi i <'s trcn yi al meu C'Ob l a t cl seu cos bl anc . tendrr i , .) . suau 37 TEM A altr·a manera, ja que aÍJI.Í el meu cant st•mblarà nou". diu el lJ·ohacl.or Gui d'U!'lsf'l) va pa·ovoc·ar nna t:xplmüó de gè1wrc>s, de motins, d'esquemes mètrics •·•·buscats, J c for·mes att·a<•tives. No solament van s<•a· neadors. sinó que van t<•oritzar i van ft>r t'sco]a dl' I seu art; 'un formar un Cl'ntre d'intc-a·ès a l'entorn de la poesia que només rs pot conceb re 11n un mitjà social molt l'volncionat polilicamen t , econòmic·ament i culturalment. Els trobadors no tan sols \l\11 cantar l'amor, les sevE's p enes i a legi'Íes. El St'U paper en Jes cot·ts feudals es posa de m anifest quan d trobador csci'ÍLL un si rventès, cançó rle contingut polític qut> def<•nsa les idees i els projN•tes del seu Sf'nyor, al mateix temps qur ataca els st•us cncmic·s. ~ ~ttr:.;;aUlA &llt..·····-··vs 11)~ uol .fluR~ ~\')..twttt1Jtt ~fiU mour a~.~.,~ fm:mt euu ~le~ Tf!Úl«. ~ ....l'l...·--~7't.l.. eu non ¡wesc lonjamen estar de sa i vht-S ni de la i guerir, si jo.stn mi despollfLda non la puesc baizar e> tenir dins cambra encortinada. (Cf'r camon, Ab lo temps qefai refresclwr. Los trovadores, pp. 226-228.) (" o puc estar molt de tf'mps aquí vi11 i aUà guarir, si uo puc l>esar·-la i tenir-la nua al meu costat, dintrf' d'una caml,.-a encortinada ... ) Jli ha , dom·s, una mena d'(·ntr·amat estahler·t sohn· t'I cru al cada autor va dissf'nyanl segons <'I sl' u art allò que vol f'xprcssar. Aque..,ta base més o men)S igual , en temcR, lhic , rimes i r·itme, és el mitj à amb qu~ l'artista es C'Omunica amb el públic al <Jnal s<·mpn• vol sorprt'nd a· e tot trencant d tòpic. juga nl amb les paraules. proposant enib'1Tif'S. Tècnica que. com la dc> qualsevol artista medievaL no expressa sentiIIH'IIls pm·sona ls autèntics, sinó q11c canalitza la p erl'lonalitat literària d(• cada tt·oLudor, el qual escoll:il'à E'l st·u pt·opi <'s tiJ en un joc dïntcl·ligència c a·caclot'a. La poesia Lrobadot·esca no és, donc·s. homogènja_ ni c·om;isteix en una sèrie d'exet·cil'is retòrics o de Uocs com un¡; t[ue semblen sortir tots tl'unama tei\a Loca. AquNIL desig dt> destacar, d<· fe r·-ho millot· ("¿Com us imploraré, amiga? Diré les mateixes cost's d'una Puois lo gens terminis floritz s 'espcwdis jauzions e gais, m'es vengut en cor que m'esTais de Ja r un no vel sirrentes 011 sapchan li aragones qrt'ab mal a.gur (d'aisso sian ilh tuït segur), sai t•enc Lo reis. don es aunitz, es:;er sou.dadiers logaditz. (Bertran de Born, Puois lo gens terminis.f7oritz, Los trovadores , pp. 709-715.) ("Puig la gt>ntilestació flodda s "estén joiosa i alegt·<', m'ha vingut la inteneió cl'afanyar-m<· a fer· Ull nou sirventès, p<'l qual els aragonesos sàpiguen -i d'ai..xò estiguin s«·gu r·s tots ells-que el1·ei va na-ribar aquí amb mal u\et·any. cosa per· la qual s'ha deshom·at. per a set· !>Oldat llogat''.) AJtres vegadc~>, el trobador es planyia de la mort drl seu proLet·tor o d 'un ami<' amb un planh o lament fúnebre. Fortz chau:m es que tot lo major dan e.l major eloi, las! qtt'ierL anc rnuis agues, e so rlon dei tostemps planher plorem, m'a ven a dir en cltantan e retraire, car selh qtt "era de calor caps e> paire. lo rics valents Riclwrt::;, reys del.s engles. es mortz; ai Dieus! quals perd'e quals clans es! qu(l.nl estrangz motz, quan salvatge a auzir! Ben a dur cor tolz hom qu 'o pot suffrir. {Ga ucelm Faidil, Fort;; clwu::a es. Los travadores. pp. 770-773.) ("'Dura cosa (.p, que tot el dan y m és grau i el dol gran qne jamai jo tingués, ai de mi!, i allò que Sl'mpre baig de lamentar plot·ant. hagi de dir·-ho i diVLtlgar-ho cantant, perquè aquc>ll que era l'ap i pat·e dt• valot· el riC' vulent Ricard , rei dels anglesos, és mot·t , ai Dht, quina pèt-dna , i quin dany! Quina parattla tan t>stl·anya i tan aspra de sentir! Ben dur m~s TEM A té el ror aquell qui pot suportar-ho". ) Eh. trobadors \ an adoptar r anLiqui'ssim Lema de r· ·alba'' i el van adaptar al seu llenguatge i al sru estiJ ror·t ès en descriure la sepanció dels enamorats. la dama i el Lr·ohador, i ser avisatspelgaila del'anibada de !"alba. Quan lo rossinyols escria ab sa par fa nueg e.l elia, ieu sui ab 11ut bella 'aimia jos la .flor, t.ro lgaita de la Ior ~scri(l,: '·Ona~, al lavar! f)LL'ieu V(J.Y l'alba e·lJorn clar. (Anònima, /Jos trovadores, p. 1.697.) ...,. ("'Quan t'I rnssinyol n·fíla amb la seva parella dc nil i cir dia, jo t'Sl ic- amh la meva bella anúga sota la flor, fins qur t'i \Íbria dt' la torre crida: Amants, aiwqnrtH os!, qur 't•ig l'alhada i el jorn clar·".) Els trobadors catalans Drs d'Alfons 11, que ja el 1166 impulsà personalmrnt la lírira tt·ohadoresc-a, una vintena de poetes de llengua materna catalana la van relegar consri<>ntmrnt p<>r· <>srriLu·t• les St'Vcs cançons en la lleugua df'ls seu/'\ col·lq~ues de l'altre costat dels Pirineus. La (-)l'Ol<'t'<'ÍÓ t¡ue els tl'oLadors i joglars scmpr·c vau t1•nir drls suecessius monat·qucs i l'f'xtntOnl iniu·iu ¡wnwnuli tat d' algtms dels que van néixer ('11 LC l'l't'l'I t:atulancs, Guil1em dc CaJ)cstany, Guillem dt- B(•rgucclà o Ct>rVPl'Í de Girona, possibilitan•JI qu e la lle ngua, els t e mes i el s esquemes mèt r·ics pcnlur·<•ssin en la poesia f'ataléllla no sols despr·és de la hataJia tic Muret (121 3), sinó fins al segle XV. quan alguns països s'havien orientat vers noves nwutalitals ¡wt>tiqut>s des de ff'ia segles. No és massa e'\.agcra L d e dir que la lírica trobadoI'<'Sc·a es ta nra amb Ccn ct·í de Girona, almen} s a la C01·ona d'Aragó. La seva obra poètica abraça tots eh. estils. gènen·s i modalitats, des de les cançons de tipus tradicional a les d 'estr·ofism<' artificiós o de contingut lwrmèti<'. tot passant pet· poemes clidàctics i mon.ls, c·an~·ons d 'amor, sirven tesos \Íolents, planys f{uwhn•s, pastorE'l·les, "albes" religioses i uns Proverbis que signà amb el seu nom autèntic, Guille 111 dt' CPrvf'ra. TrobadoJ' d'ofici, Cerverí dr Girona va e!ilar u Iu u (¡ milla de Jaume I, de qui va l'elwc nnrollllneu l!'l i l <'t'l't~s, i a la del seu fill Pere el Gr·an; tamb(· fou]H"Oif'git pd vescomte do Céll·dona i visità les eor'ls d 'Alfons X l'l Savi i d'Em·ic de Uodés. Glatz nevutz m'er pratzfuyllatz, si.us platz m'amors~ .fel.~ m'er mPI e se/s cruel.~ e gel:> ~ -• -~ ra: íi'l 120 ;:¡ freitz.f7urs ... ('Tan.~ (1:{/'<w.~ pesans ('da ns tem grans, Los trovudo- res, pp . l.56a.) (''Si ('lm t'u Htnor us plau , Pi gel nevat em sct·à prat fullat , la fel cm sf'ru mel i flor· aquf'st fl·ed l'ruel i gla~·al " .) e tw vis mays nuylltrobador aytal ne qui.11 durme11t.{ezes t:ers e chanços; que ·IL clurmen.fo aycest cltanz començat:: per que uon es ab mot:: prims ne serra r:: ne.y er per me sos ue molz esmendatzs. (Si nuyllt(>lllpsfuy ¡Jessius ne cossiros, Los trovadores. pp. 1.580-1.582.) ('' 1 mai no e;, va YI'Ul'f' tt·obador semblant, qtw dor·minl f1•s '('l'HO» i eançons; p e r·què aquest cant fo u conwnçat dormint, i a c.·ausa d'això no és ff't amb mol sslthlil!l i lunculsi pl'r mi oohi senmesmenats la melodia ni t'ls mots" . ) El so111ni er·t'udor, t•l somni actiu i intel·.Ügent, des d<• El Càntic dels Càntics ("E~o dormio et cor meus vigilat"), fins aJ. V. Foix ("Es qua11 dormo que hi veig 1·hu·"), nlu·e i tatwa dos-ct'nts anys de lírif'a lrobaclor·rscu. * ,\1. clt• Rit¡tu·c·, to~ trot>aúorl's, [Ji,~torifl literari(l y textos. Boc·c·t·lnnu, 19ï5 i ~UtT<'~sÍ\t'S n·imprc·ssion~ . i • l t TEM A Els trob ador s i la seva mús ica per MARICARMIN GÓMEZ MUNTANÉ ualscvol que en els da1-rers vint a nys h agí assisl it assídu amen t a concerts dc música antiga o música llistò•·ica, com alguns prefer eixen dir, s'haurà adonat que l'interès que aquesta modalitat suscita ha anat augmentant de forma lenta pe1·ò progressiva, tal i com va succeint dos de fa més d ' un segle. L'embranzida definitiva en aquest sentit l'ha donada la música ban·oca, i d c fet sempre ha estat la música barroca la que ha anat aplanant el camí de la r ecuperació de la música del passat. Tot va començar a Berlín un 11 de març de 1829, quan la Berline•· Singakademje, sota la direcció d e Frlix Mendelssohn- Barthold y, va interpretar la Passió segons sant Mateu de Johan Sebastian Bach, la música d el qual havia d eixat d e sonar gairebé des de la data d e la seva mort Uuliol de 1750). La curiositat i entu siasme pr·ogressiu envers l ' obra de Bach va fet· que els estudiosos de la segona meitat del segle X1X s ' inter essessin i a poc a poc descobrissin l' obra d 'aquells autors dit·ectamenl o indirectament relacionats amb e] genial compositor alemany, en Lre ells Antonio Vivalcli, autors que aviat es van convertir en centres de noves investigacions. No obstant això, aquesta m ena d 'ones expansives generades prr la investigació al voltant de la figura de Bach i d'alguns dels seus contemporanis aviat van topar amb una barrera. És el cas que el sistema d'escriptura musical que empraven els compositors de la primera meitat del segle XVIII, i encara del segle XVII, er·a idèntif; a l'u tilitzat per compositors clàssics i romàntics, sistema que , d 'altra banda, és el nostre. Això vol dir· que la música dels compositors que, en termes gen erals, s'inclouen dintre del període barroc, era i continua essent perfectament llegible per a qualsevol persona amb uns mínims coneixements musicals. No així la música dc períodes anteriors, que utilitza sistemes d 'escriptut·a tant més estranys com m~s allunyats en el temps. Si algú com Mcndelssohn en tenia prou amh el seu entusiasme per recuperar la música de Bach, recup erar la d ' Orlando di Lasso, posem per cas, requereix alguna cosa més que entusiasme. P er accedir-ne a la lectura cal estar prèviament familiaritzat amb el sistema d'escriptu t·a que utilitza i, fins i tot, tcnit· p rou habilitat per desxifrar els j eroglífics que solen ser inherents a la r ealització dr determinades parts de l'entramat polifònic, els anomenats cànons enigmàtics la moda dels quals va ser vigent al Uarg del Renaixement. En una parau la, cal saber· paleografia , a més d e contrapunt, i això implica que algú ba Q .I..• ..!f- 40 520 d 'establir o d'haver estalJlcwt abans un a taula d'equivalències com a mínim entre el sistema tle notació actual i cad ascun dels sistemes antics. Els cpü primer es van preocupar d'elaborar equí valències d 'aquesta mena van ser gent penetrades, com Mendelssohn, d'una esperit rom ànti c que els p or·tava a mirar el passat amh una certa nostàlgia, i que com ell compartien la seva condició d e músics amh la d ' inteHectuals, si bé amb una incidèn cia particular en aquest dan·er aspecte dc la seva format~ió. Un de]s primers fou Johannes Wolf, autor d ' una Història de la Nour.ció Me11sural (Leipzig, 1904) i m és ta rd d ' un Manual de Notació musical (Leipzig, 1913-19), que va fixar les bases d'allò que aviat es convertiria en una de les disciplines clau d'una nova ciència humanística que va n éixer amb l' interès per la música del passat: la musirologia . Si el primer volum de les obres de Bach -dels gairebé cinquanta que despr~s arribaria a tenir- va aparèixer a Leipzig ell85l, nou anys més tard apareixeria alli mateix el primer de les obres de Palestrina (1525/6-1594) i només ell894 el d e les obres de Lasso (1532-1594); després seguiria l'edició de les obres d 'autors com Heinrich Isaac (ca. 14-50-1517) i Jacobus Obrecht (ca.l450-l505 ), ambdues a càrrec de Wolf, que van aparèixer· a Leipzig ell907 i 1908, respectivamen t, o la dedicada a Tomas Luis de Victoria (1548-1611), a càrr ec de Felip Pedrell (Leipzig, 1902-13). Aquests i altres autors de menys envergadura , editats totalment o parcialment abans o molt poc després del canvi de segle, pertanyien sense excepció al Renaixement i se servien d'un sistema d'escriptura més o menys uniforme que és el predecessor immediat de l'actual. Retrocedir cap al passat significava enfrontar-se amb la transcripció sistemàtica d 'obres escrites en sistemes de notació més em·cvessats, un pas que Frieclrich Ludwig va gosar clonar per primer·a vegada amb 1'edició dels tres primers volums d c les obres completes de Guillaume de Machaut (ca. 1300-1377) (Leipzig, 1926-29). No obstant això, les obres de Machaul, com les dels autors del Renaixement, empren una notació mensural, cosa que vol dir qu<> tots i cada un dels signes que representen les notes i silencis d' una composició e~tJresscn la seva dm·ada d e manera unes vegades absoluta i unes altres relativa. No és aquest el cas dels autors anteriors a la segona meitat del segle xm, els quals, corn a molt, se serveixen d ' un sistc>ma rítmic que nu se segueix dels signes musicals en si mateixos, sinó de la seva combinació segons unes normes preestablertes . És aUò que es con eix com a TEM A sistema de notació modal, que caracteritza especialment les obres polifòniques rle l'Escola de Notre Dame de París, de la primera meitat del segle XIU, i els sens epígons. A més de la transcripció de les obres de Machaut, devem a Friedrich Ludwig la r·ecuperació de l'importantíssim corpus musical de l'Escola de Notre Da rne. cosa que compor·ta el descobriment de la forma en què el sistema modal esdevé operatiu. Ja que, pel que se sabia i sabem, es tracta del primer sistema rítmico-mnsical, a començament de segle es creia que qualsevol música immcdia ta ment anterior a Notre Dame, polifònica o no, hauria d'empra1·un sistema de mesura del temps que d'alguna manera preconitzés el sistema modal , cosa qne afectava moJt di1·ectament la música dels trobadors i dels trouvères, aquests daTrers gairchf tots contemporanis de l'escola parisenca. A difer·èm-ia d'altres temes acarats fins aleshores per la musirologia, el sen referent no era estrictament musical, ja que hi tenien molt a veure tant l'aspecte litet·ad com l'històric. Es tractava nogensmenys que dc la primera manifestació poètico-musical en llengua vernacla escrita a l 'Edat Mitjana de la qual es tenia notícia i, per això, Ja forma d'enfoca~· el seu estudi seria decisiva -almenys de moment-per a la comprensió de 1'evolució posterior, tant de la poesia com de la música. Els primers estudis sobre la música trobadoresca van néixer envoltats en una polèmica que va derivar en un enfrontament personal entre Pierre Auhry i Jeau Beck, que es disculi<•n la primacia d'una s(• ri<' de descobriments a l'cntom del tema. Aubry va publicar a Par·ís, ell907, el sou llibre La rytmique musica.le des troubadours et des trouvères, tpw fou seguit per un altredeBeck publicata Estrasburg l'an y Sf'güent, Die Me/odien der Troubadours. Un a11y després Aubry publicava el seu cèlebre Trouvères et troubadours (París, 1909) i, per no ser menys, Beck feia el mateix l'any sf'giient amb La musique des troubadours (París, 1910). La sèrie va acabar aquí, a causa de la mort sobtana d 'Aubry (1910). Despt·és, la musicologia ha tractat d c 1:1cr justa amb els dos estudiosos, tol denominant teoria de Beck-Auhr·y la concepció modal de les mdodics trobadorCSCJUCS que els dos compartien, lcot·ia que altres, després d'ells, es van encarregar d'elaborar amb més detall fins a culminar amb els treballs de Friedrich Genndch, i especialment el seu Der musikali.sche Nachlass der Troubadours (Darmstadt, 1958-65), primera edició completa del llegat musical dels trobadors. Gennrich i els seus pr·edecessors, tots sota la influència de Ludwig, p ensaven que les melodies trobadoresques, sense excepció , es mesuraven segons un sistema rítmic que ora possible deduir a partir dc la teòrica combinació de signes musicals mitjançant els quals havien estat escrites en els manuscrits. Els seus esforços, i especialment el de Gennrich, s' adreçaren a l'elaboració d'aquest teòric sistema en el TEM A <Jtlltl pretenien t¡ue en('aixessin tol.t'Hles owlodies en qiit•slió; Ct•nnr-ich va t'l't'urc havt't·-ho aronsegu it alnwn) s per a un brt·up d · e• lles. lt>s prop de 275 melodies qu e es t·onse rH'Il dC'Is t1·obado•·s, més altt·cs df' sc·mhlanlH, fin s a anibat· a un tot al de 302. Víctima tl ' un racionuJjsm e u tdtrança. el n•sultat. aleshores t•onsiderut lll'illanl. •·esulta d'una gt·an ar·tificiositat. Bé és C<'t't qu<' dett•rminad es versions cl 'al¡,rtmes d ' uques tt•s 11wlodics són s usceptibles tle sc•· mcs uradt>s. pen) l'~ tt·acta st•m pre dc melodies ca.·artf'risti ques molt simples, sens<' gait·eh f mel·lis mc>s, que t•s tan escri tes mitja111;an t comhinacio ns pròpies de la polifonia. AlgunRt·stLHliosos. t'ntre els quals cal comptar Hif,rin i Anglt-s, aviat s'adonar en qtw Ics melodies dels trobadors "no cantavt·n" prou - per fer Sf'r vir nna t•xpt·essió molt gra ta u Anglès-. si <'S feia que rcspeclt'ssin cst¡u<·mes l'ÍLmiC's t-igorosos. Dc tote::. maneres. e• U malt•i.", l'Om a deiwblc dt> Ludwig que cnt. no es va pod('t" sns1t·eure a la tempta1·ió d 'elaborar una tem·ia rítmica en la qual fer em·aixar d t'<'pt"rtori d'una dc h•s fonts més importants dt> tota Ja monodia pt·ofana mt>dieval, l1~i> Cantigues de Santa iUaria d ' Alfons 11l Savi, mwara que, a diferència del seu col·lega alt•many. Anglès sact·ilï ca moltes vl'gades la st>va teoria en ftmció dt' la musi<·aJjtat. E:l ma teix any de la mort de Cen n ri eh ( l 96í) i dos abans qui" es produís la d'Angl<·s (1969), ll endrik V811 der W(•t·f exposa\ a ('U Ull artic•)(' la seva partiCUlar conceprió del problema rítmic en el rt'pertot·i trobadot·t•!w, que des¡n·rs formularia de fm·ma definitiva en uu manual que seguc.>i:< plenam en t vigent , The Clum.sons of the Troubadour s and Trouuères (Utrecht. 1972) . E tracta>a d'una concep eió nova que va es("a ndalitzar al¡,'llns, però que de seguida va convèncc•· molts més, ja que tenia tots els indicis d e resultar 't•t·tadera. P er a Van d<•r Wrerf era absurd córrer dan·era la rcc•t•n·a d'un a cosa que senzillament no cxiAti.a, un ,.¡I me fix cn lrs melodies t rohadort·sques. ja que aqu(~Sles eren qut>lcom sem blant a un guan t qu<' s 'adapta ,.a a la pet·ft't>ció al seu suport: el text. És ci que ell anomenà -i continua anomenunt- teor·ia del ritme llim·e de tipus d eclarnatod , que signifiea que allò qnc dicta t>lt·itme. pt>t· dir-ho ui.ú, és la paraula. mentre que tot el que fa la música fos subratllar o poteneiar· la musicalitat del Vf't'S, mitjançant la seva melodia. A partit· d 'aquest moment la transcripció de la nlt'lodia d'un trobador· o d'un lroutrère passava a convertir-se en la reproducció gràfica, simple i escat·ida, de Ics not«>s qut· la con s titueixen (si {•s el cas, amb toles les variants dels difert'nls manusrrils que la porten) i <•n res més . Allò que s 'ofereix són unsmalt"rials a punt per al seu ús, p er ò que no tc>m•n sentit [m·a d 'eU, al marge dt• eonstitui1·, juntament o sepat·adamenl. un catàlt·g cie melodies r·eduïdt•s a purs interval!. susceptibles dc totes Jt.s an àlisis CJIIt' l'S vul- gui. A difm·ència dc qualsevol altt·a peça musical, el sentit dc la crual es pot cop sa t· fàcilment al mateix temps cru e s· avança en la seva lectura , sense que existeixi una n ecessitat absolu ta que algú la inter~u·eti p et· poder "st·nt it·-la", rptalsevol melodia trobadoresc·a només <·omença a guanyar sentit H m esut·a que es " digui''. que es canti amb un text que li va clonant for·ma i sentit menLre 1'1 poema avança aJ llarg d ' unes estrofes d e signi.fieal canviant, que r epeteixen sempre una melodia idèntica: la seva missió t>s flexil1ilitzar les p a raules del vcr·s, de manera qu<' eada estrofa , cada ver s, cada instant d'un poema es con vet·tdxi en una mena dc c:alidoscopi en moviment . .AL'\.Í s'entén que, un cop establet·ta r edició ct·ítica dr les melo<li<·s que s ' hagin con ser va t d e trobadors i trouuères -cosa que el mateix Van dcr Werf ba tingut ctu·a de fer en dues espJèndidcs edicions, 'rhe Exlanl Troubadou r Melodies (Rocht's ter. NY. 1984) i Trou vères Melodien (Kassel. 1977-79)- , el mn si còlc~g ja no tiugui gaire m és u dir i, en canvi , sigui l'iuthpret qui ho hagi dc dir tot. P er descomptat. no pao un intèt-pret qnalse' oL sinó algú necessàriament immergit tant en l'cspl.'rit com e n la llett·a dels trobadors i d s trou:uères . Els crilet·is d'interpreta ció dc la múoica antiga h an variat moltíssim des d'aquell primer moment en què va tor·mu· a sonar la Passió segons sant Mateu fins als nos tres dies. Al principi, tot s'interpreta va més o m eu ys "a la r·omàntica ", tomençant per· Bach i acabant per Monteverdi . Després van C'Oill<'nçar a dis tingir-sc èpoques i estils , i a mesura que s 'avançava en el eoncixemen t de la músic· u del passat, s'avan çava també en el de la seva interpretaci ó: no obstant això, la mú~ica meilit>va] 1·estava al marge, en pdmer lloc p en¡ ui'- es vaco m enç~a r a tontr moltm(:s tard que la d'altrc•s èpoques (c•ls primf•t'll concerts van tenit· lloc cap als anys vint a Suïssa. a instàncies de Ludwig), a l marge. és ela•·, del repertori gregorià, i després pi' l'què no es va Lt·obar ni s ' ha lTobu t (•ap material que es t·efercixi específi ca ment a la manet·a amb què s'ha d ' interpreta!·. Quan al repertori lrobadon•s1·, ignoro com sonaven les primc¡·es verl:l iOnS CfU~ s'escoltaJ•ie n , pe1·Ò, SÍ h em de jutja t· per lt>s gravacions discogràfiqu es dels anys se ixanta . qualsevol melodia p er·tanyent a acruest rept'rtod es rlegué intcrp•·etar d 'acord amh les versions rítnúttues de Gennrirh i d'alguns dels seus col· lcgues, tol afegint-hi una certa expressivita t de to romànLic, a iniciativa d'uns inthpr·ets en la formació d els quals mai no havia figurat la música antiga. Així van continuar les <:oscs en vida d els Jefensors de la teoria modal, amh ttn resuJtal més aviat avorrit que aconsella va, la majo•· part de Les vegad es, interpretar n omés Ja primera estrofa d 'una ('ançó tt·ohadoresc a o, com a màxim, tUl pat·eU. Df'sprés, a pat·tir dels setanta , les roses començaren a canviat· i s'arribà a un punt on Lot era líi'Ït mentre TEM A OG t er. fcvnc~ "à: rC\'11~. • fc-fT \t\ t.V !c."~t".lntrcm.l fofh crem rlè .....1·m lh~ rnn fct'ltr ncrf\~:~r. ..t':.lr~~m..ü~l.ln /Çb:~.( Jm uor d noblcmfun J.u;.nll· et·.trt~( Q"llCl' ~;lilt':tfp:L!.tn e n :\ •(I ¡ m.1 •• ttll~l) td:\1tl .cn.tnrtni~W tclt-~U-m(\ f.lil:\t:; ~111 F.n•ful plr.r qnmibt."'lt1 r: I ...tnrm ctrn 11Cl'll"'::'t:fClgcLl fi-t( .-1 ,, ren~'\" ~1111,~.11\. cfmcr d i ltcngnt L" fi. g'm.l(mcn mer .lgt:ll'tC 1~1· c~l + lnrom nw )O.m fitt-m.ll t"" ~{\ f.11~n\l~ c:m n:t~-l fè·· gr:tn( .lRñnr'b.lm~; Olf' filç tp:l.l fctb~ flll4lt1 U.C Ul) ..tb ull" <JG J~~.l- .Jn ln¡ Ctllll ll1 . fi kl I L" ':t:f '·'r~"'. •lMfm no uuvll Utll:c~wml nu:lln fi tat-mt~nr ilrOtt~ml.t' ~~*cé¡Gtn'pfoncrncmt'r rozr 1"" tt.l~~b. rn 1 L.l~ycn ~n"nc Ll §n'~'·~ ... 1r i.·. u .w· fiu;· ..'1~ Cllllttta..t :ptf.1w c~.btq:- u"fh·ob.:.l fi:l -1tmc ·ln .l q~i n'Oilrcrcqr rnrroÍ't\-mc;c#ñltuutfn-qr~uèrcmutt §U J)c~tt:: ro:b.tt:; f.ltr.lV clh:ty cllni'b.l-Cll tnn,· qrum "b:u Can~oner Gil deia Biblioteca do Catalunya. Manuscrit núm.146 fos cW'er ent i nou. des de lt•s impt·ovisacions iostruJni'Olals sobre determinadt•s melodies fins a lt>s seves ver sions arabitzants, que a lg¡ 1ns pensaren que constittüt>n la quinta essència d(;' la monodia eurovi" a medic>val. Per sort, aviat es va imposat· la lògica i el hon ~:,rust, i fou llavors quan per primera vegada es comen\'à a cantar elrept't·tot·i de trobadors i tro u vères tenint en compte sobr etot l'I text i no solament la música. Fou aleshores quan començat·en a soq,rit· els primers especialistes seriosos <'n la interpt·etaeió del repertori trobadoresc·, intè-rprets que solien estar assessorats per fïlòl egs, si uo és que ells mateixos lw eren, a més de ser mús ics. U na vt>gada donat el pas vers allò que sembla set· la direcció cotTecta , sorgeix la necessitat, o fins i tot el problema, d'intentar ¡·e finar al màxim el producte artístic. però això ja no depèn només dels conei.M:'nH•nts i la sensibilitat dc l'intèr-pret. Quan Van der Werf va confeccionar els seu s catàlegs dc melodies, o qnan ho féu Gennrich, o Anglès -en el cas de les Cantigues-, o alL res, hom pot suposa r que tenien a Ja ment uqueUs catàlegs que recullc·n t'I corpus lídc de trohatltu·s i trotwères, en allò que PS rf'fe 1·eLx al text. i tamb(• un gran nomb1·e d' antologies. No sé molt bt> perqu~, hi ha una tendència a fl l"f'St>ntar acruesl corpus, i molt especiahneot el clds tt·obaclors -més maneja bit- perquè és més reduït-, com un totrelativamen tuniforme. en què uns poclf·~ es distingeixen dds altres pt>r les seves "vides'' més o menys fantasioses, per les '· razós" que done11 df'ls seus poemes algtms manuscrits, per la mètrica i pel nomhre de vegades que empren determinadt~l'l pat·aules i estructm·es ~ra mati ca ls. Ara bé, fm s ara són pocs els qui han insistit a diferenciar un ti'Obador d'un altre. O Un trOUVère d'Lm a ltre, per)" CSSèD!'Ía d'allò que diuen i no pas únicament per la forma o Ja manera, o fins i tot l'ar·gttment. Pet· molt que plagui a alguns insistit· en e ls cstct·eotips, no és t:l"t'Ï- hle que la poesin el 'un ll·ohudor· ·'soni,., amb músiru o sensl', t¡uasi igua l a In d 'un altre, un tcmn que molts prefercixl'n passat· fll't" uit. Aqul'lls qui gosl'n uprofuntlir-lo tr-olwn l'li la tnú si<'a. en e l cas que• l'S conservi, una ajuda C''-C<'pcional. És rïnslntntf' lll c¡ue r equereix atruesta pm•sia. almargt' dt-1 quul guin•bé mai fou concdnrda. JH'r t·eeupct·at· Io l (•l !>l'li !WlllÍL i bl'llesa. L'avoniment qu(' pt·odut-i'-. l'audició musi<·<d d'un poema trobadori'!H' dit IH'nse sentit. pet· molt br quc- es pronunciï la llc•nb'UH d'oc o la llengua d'oït, l'S Lransfor·ma imm1•diutumc•nt en inter·è~;; quan l' intèrpret n~rca aquest sentit i intt•ntu de fc•r-nos viu re all() que ell mateix viu c•n euntm·.Jo, en dir-Jo. i qut' nu éA pml~:> iblc copsar miljanç;antla simple lectura. J aquí llrt'Íbem a restat Jli'I'SCill cie la qüestiÓ, ja que {>s pn•<·bament ara quan comencem a lt>nir r optn·tunitut d'escoltar i d · apn•nd t'!' a el ift•t·Pneiat· 1W tt·ohad01· d'un altt·e, un trouvère d'un altn. o algun dt>ls Ht•us pot•mcs de la resta dels propi ~:>, o dels altres, gt·òc·Íf'!l a I 'esforç d'alguns <•studiosos eapa\'OS de tt·ohar Rt:nlit a la b ellesa, al ma1·gc· dc Iu mnterialital d els f<·Li; i IcA paraules de les <rua ls ahr·c·s e¡; van ocupar a hans, fei n a, d'altra banda, ÍmJH'f'sc•indihlc. Sense c•Jls no serien possibles artistes com, JWr exemple, Ghunl Zuehetto i altres. enear·a no molts. perfecLanwnL as t'Ssorats en les se' es intct·rn·etal'Ïons pels quj a\ ui di a fan investigació a' a nçada en matèt-ia de Lmbudor s i de trouuères. Gràcies a dis podem començar- u com·ebre un origt'n dl' Iu hi~;tòria de la música 1'111'0pca en llengua vernacla t·iq11íssim. en matisos, q ue <~s van perdre a pat·tír del moment en què esdevingué una moda mesut·at· el tt'III[)S musieal. En molls sentits, doncs. Ja música culta posterior als tr·ohadors i trouvèresnorepresenta 1111 avenç sinó un rett·océf., o potsc>t· es tracta d'un <"amí distint al que fins alC'shores s·havia SOoauit. un camí del qual tots cooei.~em d ('U l'S. -~.. Sl r,¡- ¡;:j" 120 Des de sempre amb les publicacions en català FREIXENET PATROCINA LA PRIMERA MOSTRA DE REVISTES EN CATAlÀ ••••• MUSICALIA R E El fet de trobar-nos amb una personal itat com la de Manuel Ausensi ha estat del tot gratificant. Aquest recordat i admirat baríton català vessa amabilitat humor i energia per tots cantons. Recordar la seva vida artística ha estat un exercici difícil, per9,uè la seva gran experiència està farcida d a nècdotes i records ja difícils de situar en la T R A T memòria. En moltes ocasions ha estat un mà a mà amb el fotògraf Pau Barceló, que ens acompanya en l' entrevista, comparant records que moltes vegades s' escapaven del cant. Malgrat tot, la simpatia i la cordialitat han servit per convèncer-nos un cop més del gran cantant que ha estat i de la gran persona que encara és Manuel Au sen si. MANU EL AUSEN SI "= • ~ ·a¡ i: 120 ;¡ i • 1f!!. t ~ El baríto n de la 11 nostra '' iovent ut per MELENA BAYO :; e om n o h avia de r·im·e Manuel Ausen s i. en deman ar -li r as i curt q ue m 'ex pliqu és La seva vida! - Què en f aràs, de tot això, nena, què enfa ràs? Bé, bon comcn ('amenl. J a tenuu una dad a de l'entrevistat: té bon sentit d e l'humor·. -Ui! La meva vida és molt llarga i molt complicada. Complica- da afor t unada m en t , sempr e amb coses boniques i agradables. La seva dona , assegud a tot just al seu costat, ta mbé sembla disposada a p ar Lir ipar en la nostra con ver sa. Com despr és confessar ia el con egu t buríton , ella és l a seva secr etària , la eva agenda, la seva memòria, i més, i més ... - Mira, nena, I 'explicaré una cosa que poca gent sap. ] o no havia de cantar . A casa no hi havia tradició m usical de cap mena, però abans de la g uerra el meu p are ens va matricular al Conserva tori del Liceu al meu germà i a mi per aprendre müsica. Va.m comença.r els estudis amb Joaquín Za rnacois. Pocs mesos desp rés el mestre va. dir que volia que el pare vingués a parlar amb ell. El pare es devia pensar que havien fet un desco briment amb nosaltres, però quina no seria la MUSI CALIA R E T R A T seva sorpn•slt quan el mestre li 't'li dir que els cèntims qw• s 'estava gastant amb nosaltres C'rl'n malgastat.~. I una sentència: CHJtU?sts nens no.faran m"i r<'S pel camí nwsi('(t/. Mautwl A usc nsi exp l i(·u que varen I'OII l inu ar es tudiant un s mesos i d es¡wrs vaJl optar pc••·l'aprenc n tatgt• particular amb l'or gani:-.tu S unyct· Siules. Pen) dl no va c•;,tudia t· cant , sinó que' es va d edi r.u r vuit anys a Ja tt"UiliJH'ta. L vc• la gnerra i com a c·onsc·qi.iènciu l'abundonamcn l dc•ls t·studi s i t o l el qu e <'S pogués rdacionm· amb la música. ~\Js 'in t-i-tt·c•s anys era militar a VulladoJid i el LntslJadc•JI a València. A l quarter, tUl company ca ta là quc•c·ra cantant dc· sarsm•la amatc•ur li va s ugget·it· d 'anar a n•ut·t· un mestr e de cant ¡wrquè eh pt·o,{•;, la \Cu.\ au anat· a parat· a c·usa dc Maria Llàtz(•t·. 120 -Quan anàvem al pis ja sentíem 1111.11 u ena que esta va uocalitzcwt. o sé quina impressto hauíem de fer trucant a la porta vestits de soldats i dient que cuuluem a prorar-nos La veu . El meu company va cantar molt decidit " El caballero del alto plwnero" de Luisa Fc•r nanda, però lJLI(Ltl em van pregu ngar a mi què cantaria. francament, va ser un problema. perquè jo no lw via estudiat ntai cap partitura de cant. És clar, havia esLLLcliM solfeig i era .força musical i coneixia romances d'oïdes . Vaig cantar ·'Luché la fe por el triunfo ''com bonament t•aig saber. Mar ia Llàtzl'r va endednar de seguida 4uc Manuel Auscnsi tenia una VI' U magnifica i que calia trehnll n•·-la. Un ''Ven maïiana. que quiero hablat· contigo", i un altt·e, i un altre. Del com pan y ·'nunca nuís se s upo··. - )o em raig quedar paradíssim, perquè no havia pensat mai en aquest :s ufers del cant i, o. més, no tenia din ers per pagar les classes. Era una època en què si el$ meus pa res m'en uicn·en ci nc duros al me.s era per anar tirant. I let meva mes/ret em va ajudar. 46 52(; En lliec•twia•·-sc havia d t' ma •·x¡u· dc Vu lè ncia jJCl' mo tius t:co- nòmir·H i . ves p e r on, s<· t· ia Ja lrompNa In e¡ u e li p ernwtt·ia quedat·-;;'hi rnfs tempb. Lïnsl•·ument cic• V!'nl viatjà del:! dc Ba t·ct·lona pc·r ser· u tilitzat a la Banda M u nir·ipu l d e Va lè n c ia. Mat·ia Llàtzt·J·Ita via mogut els fil s JH'C'CSsnris ¡w•· c•ol·locar-hj !'lst•u dl'ixcblc. Yuil mesos més d'estudis de cant a\ al(oncia i en tornat· a Bat·celon a dl' 'acunces és acomiadat d e la Ban d a. Deciclirlauwnl, la trom¡w ta no era el se u camí. A Ban·elona , elprinwr triomf. T;'uny següent cruc Viclòt·ia dds Angeh, guanyés el Co tH·urs de Canl de Ràdio Associació, 1\u sensi latubr gua nya les 1.500 ¡>t'Ssetes clt' pr('mi i és prest'nlal amb El barbero d e Sevilla al 'l'ca tre Bat·ct·lonès. -A Barcelona jo 110 coneixia De la trompeta al cant passant per la guerra i el servei militar ningú del món del ccwt i per un veí meu que tocava el.fagot al Liceu vaig w1m· a parar a estudiar amb CUJI('epció Callao, llllfl coulrolt. 1 tot i que era ww gran cantont, jo no entenia ben bé el que m "pxplica va . Ella em pa rfara del cant , però era com si em parlés en un iclioma estranger. El tantan l es gi •·a t•nvt•t·s la seva d ona. -En aquest moment vaig conèixer-la. Ln altt·t• cop per casua lilal, i aqut•¡,t eop per miLjà ()(• la seva mullc·t·, va conèixer Anu Milic·h , cantant rnssa t[Ue r esidia a Barcclona: onze anys d'estudi i un bon aprofi tamen t . A ¡nu·tir d"aleshores una eonjunlut·a d'una època moll fa,orablc pe r a la lírica (a lt's fi'Sli'S majors dc•ls pobles sem p n~ e¡., feia sa •·sut>la o ò p e t·a) i unes p1·à1'Li- ques cxtntot·dinàrics (u ls anys 1942-411 fC'ia vint Mac/ame Butterfly. quinze Manott. .. ) van fet· la rebla . La tt•m¡wrada 194·7-48 clt-hula a l Cra n Tt·atre d e l Lil't' ll , Lot coin(·iclint amb el eenH·tntri del coliseu d esaparegut. -Aquella temporada eaig cantar amb dos tenors defanw universal al Tívoli: Hipólito Lazaro i1lntoni Cor/is . Amb llipólito f.Jétzaro vaig cantar dues Bohi'·mo i amb ''el peqlleiÏO Caruso '" dues Ca nn cn. Per cert. eu tinc una anècdota molt maca. Ell va veure que jo era un cadellet que començcwa a cantar i ja saps, nena, que a la Carmen es porten tu18 pantalons apretltts amb uncL faixa i lu navalla i el trabuc. Em va dir que vigilés que La na valia no se m'anés cap endiw; i ... serà possible! ... quan t'a arribar el nwme111 en què ell/a ma ta a e /lla, va ser a ell a qui se li va (IIW r la na va llet cap endins i la va haver cl'escan ya r! ... En at¡uc•stes funcions dc j u liol al Th oli. hi era pn~sen t t'I se'n) or· Pàmit·~o, empresari del Licc·u. \a ofet·ir al haríton per al JtOVt' rnhre d"attucll any quatre rt'JII'es<mlacións dc A na Balena (la mateixa obra amb què s'havia in a u gurat el Tt'alt't' t•l 184 7) i des pn'•., quatri' •·e[H'<•scnlarions de Ca rmen. - Jo he estat -i no vull presumir d'això- el cantant que lw.fet al Liceu més ji111cions que ningtÍ: 183 funcions en 28 temporades; lt més, tinc la Medalla d'Or del Teatre. Doncs a mi em semhla molL bé pode•· pre~umir d!• tol ai,ò. eom tamhí- pol presumir, bi vol, d P la seva hl'illanl catTem a l'est n111ger i de l~s nomb1·oses gravul'ions que l1a realitzat. Són un Lola! de IO:l títols n omrs de sm·suelcs, -.arsucles que. JH'J' alLt·a banda, no ha an·ibat a t't'IH't'sentat· mai t•n Lealn~. -Vost{> sc sen t he•·eu d1• Mareos R eti o nd o~ -Noo! Jo vinc d'w1 món com.plelCLment diferenl. )o 110 m'he dedicat mai a Ta sarsuela . ni he après re.s d'ell. Marcos l~edondo amb la se!'(' munera d e ccwtarva fer una escola especial i uo acosLLima r el sen públic d 'wl(t mnne- MUSICALIA R E T R A T haYin I i ngu t Jllt'Stre de rt•pc r·l ori, :;i bé hn' ia tn·ballat amb el nwstt·c Valll'ilw rn i )ps pianis tc•s Mu rin C anc•lu iM . T er E'sn Balrc·IIH. ra determinada . - Pensa que pots<'r <'lr·c•JH'l"lori p e r al hat"Íton és més intl'n~ss ant c·n la sarsu el a que e n l'c'lpc•r·a ? - Tot és i" te res sa 11 t. B11 I 'òpent hi ha coses molt bones i en /a sa rsuela també . Però potser jo he ting ut més satisfaccions a mb Verdi . per exemple. Rigolt• tto. Don Cario o bé La T r·avia ta mateix són ltn bombó. Cada cop que he cuntat La Traviata h e fet bis. L'he ca ntada amb Magda Olivera , Raimoncli, Aragall . .. i em recordo especialment d'u11a Traviala a Mèxic amb Di S te./(1110 . -Què me'n din , dc la 1(\c·ni<·a? Él> JW I" a totes les veus ig uals'? -Sí. La col·locctció de la eeués la ma teixa. fJ ilw qui per twl ur a té lo veu impostada i lw h a I robot sense que li expliqués ning tí . }o sempre clic que el ca n/, s 'entén o 110 s 'entén. Has de pensar que el cant 110 és com un instrument com orCL el piano que tu !oques una tecla i p rodueix el so. A llit cantant, ¿com pots explicar-li la tecla que ha de tocar? És Ull sisLema sensitiu. Després hi ho twa alt ra cosa i és que un crw t a ut qnan no entén la manera de respirw·, no pot fer mai res. I ara es veLLque ] i lo e: a pregu nlat· u dl. - Tu sCtps co m es respira? Doncs mira, nena, el secret del cant és saber respirar. Em fa una demostració. - Jo agafo l 'aire amb el elia - fragma. Després, d'u11u manera maquinal, /,o / uques t aire qu e tinc el vaig esprement ... Veus, ve us? Dén m 'hn don(t/ la veu, com li dóna 11 molta gent , però el ca nt també s 'ha d 'e ntendre. - Quins cantant s mLnit·a, vostè? -Molt s, molts ... 'l'ebaldi. CCLniglia, Victòria dels 1ingels . Caballé, Del Món nco ... i un llarg etcètera. TAragall. Jo sóc un incondicional d'Aragall. El material que té aquest hom e és d'ww qualitat astorrulorn. En aquest punlla f'Onve t·sa comença a desviar-s<' cap als enregistramcn ts. Comc·nt·en a a pa rèixer g r·avacions una dar·t·ct·a de l'altra al d a munl la ta ula. -De gravacions oficials, en tinc rnoltes. però de ''pirates", totes les que siguin. Quan et fan un enregistrament d 'aquests, no els trenen al mercnl de seguida. Als viut anys prescriu el temps de reclamar els drets d 'autor i és en aquest moment que Les editen. Estic astorat de com aconsegueixen g ra var-te sense adonar-te "n. Sllrt nn Ballo in maschera a Mèxic amb Di S tt' fun o rll' l'an y 60, una a ltra gra vació ric• I Pw·if.ani a Bue nos A ires, La 1'ra,v ia,ta, també a M~xi c ... El r epertori el•· Manuel Ausensi també com pr(·n la Novena Sim fonia (catal à, alcman y i castellà), els Rèquiem dc Mozart. Verdi i Fauré, r ep e r·toJ"i C"omplf'x i m és si tenim en comptt• que ell mai no - lE/s recitals amb piano sempre els t•aig fer a .fora d'Espanya. t Puerto Rico vaig a11ar· si.~ anys al paranimf de la lniversi/(1/ i !ti feia w1 coflcerl cada any. També t•aig fer- ne al Bella s t r tes, 11 Mi>xic. i al Colón d e Buenos Aires.;\/ T eCLtro Colón vaig (1110r a cantar una obra molt cnriosa, una versió e11 òpera d e La z uputcnt pl'odigiosa d e Carcía Lorca , few pel compositor argentí ./tUli/ ./os/> Ca.stro. E ns va 11 contracta r a Pilar l-orengor i a mi, prn) ('/ m eu poper no tenia ga ire llui'mel11. El senyor ill ontero, diret·t or d el tealrP , va comprendre q11e jo tto estav(l geLi re con tell/ de passar p el Colón d 'aquesta manero i P ili va proposar de .fer 1111 recitnltol .sol amb orques/m, i jo l 'a n y segiient vaig fer vuit Rigoll'lto i vuit TosC"a. D 'a n red otes, en Mannel Ausen si c•n tC:• une¡, qu a n tes . 1 - 1 Cuba, ctl'flauana. me'n va passar ww. que no oblidaré ma i. Vaig Ollt/1" a fer -hi nn recital , amb elllwl,eix prog rama rl'nn altre recita/fet o, Puerf.o Rico . Pt•rò quan arribo em diuen qtte hi h oulltt romança que s'ha de can viar: El di ablo en el p od e t· d el m est re Borbieri. És clar, a ixÒ de l'associació de la barba i el dia ble ... I com que era una roman~·o que n o era molt conegudct, uaig decidir f"WIIar- la però cam Jicwl el títol p el d e Por tm a mujt•t·... p erquè 110 hi lwnria ningú q11e ln conegu />s. I es voldrà, creure que em vu ve11ir o escoltar un i11diuidu que era de Mataró? Manu('l Ausensi ja s'ha t·etit·a L d'aqltl'lita vida dc cantant tan plrn a dr sohressalts. En plenes l'antiLats v1wals d ef"icleix d 'abandonar el món dc• la lídca quan enc~aru podi a eonl inuar·-s'hi dedica nt. Pt "(1fc n~ix donar t'I seu temps a Iu família d ('S )H" ~s de tant s any s volta n t pd m ón. P erò, això sí, cada dia' ocalitza un a mica (sense pümo, lot guiant- e dc l'or·ella) i ea nta tamb ~ per gust pct·sona l. Tota una a ltru filosofia d c ]a vida. MUSI CALIA PRE-C RÍTIC A CATALUNYA MÚS ICA PROP OSA De l'O MS a l'O SC ( 194 4-1 994 } per VICTÒRIA PALMA dc· R. Wagne r , una obra escollid a L 120 48 528 'Onrucs t•·a Municipal de Barcelona (19-14-196 7) i la sc•va hereva. l'Orquest ra Ciutat de B ~cu·ccl ona ( 1967-1991 ), han c·a nali tzat una hona part dc' l' ambient mnsical lnu·cc·loni durant c•ls dmTt't'S cinquanta an )~ · Bé que sense cap l'll.clusivis me, pt'n(uè d ' altres i nstitucion s i gnq>s artís tics han tingut també una presèn !'Ía notablc· a la capital catalana , 1'01\-IB i rOCB. sota l' i111puls d(• l'Adminis tració munieipal. q ue feia una ta ca dc s uhstitució e n no exi.,tir òt·gans cie govern pe r al conjunt català , han sabut ma11tcuir viu el s imfonis nH' a Bm'C'elona dur·ant uns anys no gen¡, fàcils pe•· al país. La lústòri a cl 'a que~ts cinquanta anys vu començar d c[ja 3] de març d e 19LM quan e presenta' a pi? l' pt·imera ' egada , al Palau de laMúsicai l:'n scs ió de gala ,rO t·questra Municipa l de Barcelona , cüt·igida pel mestre Eduard T oldrà. E ls assistents a r acte . i tamb(· aquells que b o va ren scgtt ir pt't' la t·àcüo, fore n testimonis de lïniri d'una etapa nova e n la vida musical barceloni na. L'Or·CJIH'Slra Municipa l era he reva directa d'aquella Banda que el diumengr anterior s"ha,' ia acomiada t de la seva' ida oficia l. L ' ulc:alde dl' Barcelona esta va con vençut qu e la transform aeió e ra d el tot jus tificada: '·La Banda Municipa l de Barcelona ( ... ) ha complcr·l amb t'S('n•ix la seva m<-s noble missió: formar. entre les classes popular~, un sentit musical i imposar l'audició d els grans mestt·cs c•n el seu lle nguatge musical no mis tificat: així és l' Onruestt· a, pf'r a Ja qual va ren ser escrites les p artitur·es . L'O•·qut•sLt·a sign ifica, doncs, l'últim i obligat moment e n aquests pe t·s is tents afanys d'educ·ació mus ica l de Barcelona ( ... )" . El treball dels 88 músics qur intrgraven l' Orquestt·a s'in ic·ià amh un ambiciós pt·ograma : b e rttu•a de Els mest re!l cantaires , ro- pel seu caràcter simhòUc, 111olt pt·opi de l'època i de la mentalita t rtt' l moment; el Concerto Grosso núm. 6, deG. F. H an del. A la Hegona part l'OMB ofci'Í la Simfonia núm. 6, •' Pastoral" , d4" L. '. Bt•c·lhovrn . I , a la tc rc·era i última, el Preludi a lo migdiada d 'un faune. de C. Debussy. El sombrero de tres picos, deM. dc Fulla , i Les entremali adures de Till Eulenspiegel dl' R. Strauss. Al Uarg d'aquests cinqua nta anys h an ana t desfilant per l'Orquestra dit·crtors de ta nta vàlua com Eduard T oldrà. Nascu t el 7 d" abt·il el{' 1895 a \ ila nova i la Geltrú , Tolch·à fou lïmpulso r i din·<·tor· dt• l'orques tra dt's del seu inici fins a l'arn de la seva mot·t. ell962. A TolcÍrà. el s urrcí el violini.. ta i dircetor, nascut a Sa nt Celoni, Rafael Fent•t·. A lumne de Toldrà, a Fen·et· H proposare n dirigir· JH'OYision alm t>n t l'OMB , d e la q uaJ ja c1·a sots-direc tor. L'any 196-1 l'Ajuntament d e Barrelona pensà en la substit ució d t• Ferr e r pt'l romant•s Sergi u Comissiona. p e rò aquest no ho aceeptà. en no rebre gar·anties que l'01·questr a disposa t·ia dels recu •·sos su ficie nts p e t· gara11ti1· un fun eionamen t d ecorós. Aquc·lls fot·cn uns anys difítils per· a l'Orqurstra fins que l'Ajuntan wnt anuncià el nomenam e nt d ' un nou cU rector titular. la t·eorganitz ació administt· ativa dc l"Onptt'slJ·a i la cn•ació d'un pa tronat o junta dirt'rtiva. D cspt·és d ' uns llargs mesos de difi<"ultats . el 17 de març dt• 1967 l'Atlminis h·arió donà Uum 'erda a la cont:rael a<"iÓ d 'An toni H.os-Marb à. Aquest ct·a el moment C'n què I'Orquc!>tt·a Ciu tat d<• Ba t·celona estava a punt per sue<"eü·l 'Ot·questr a Mllnic-ipal el<• Rarcelona . El mt•slre d<·lmtà el 6 cr octulwe de 196ï com a dir ec·tor d e la nova OCR. Pe rò, un cop méH, els problcm e~ n o a r tístics dÜÏ<"ultar l'n el tn•ball del nou direc·tor. El 5 d e maig de 1975, Ros-Mm·b à tf>dia la batuta a nn nou (Hrector. El mes de clt>scmbre d ' aquell any. Antoni Ros-Marb à fou nomrnat dir·ecto•· titular d c I' Orquri'ltra Nacional c-I ' Espaoya i el mateix Ros-Ma rhà t·ecoma n à Lm j ove (lirector titula r·. el h a l'<•cloní Salvadot· Mas . Pct·ò els pr·oblemes que J' Onruestra patiu c•rosionur en també la tasca del nou tih1lar·. El mes de març de 1981 s· anu ncià el seu cessa me nt. Mas passà a ser un dels principals directors c onvidats, la q ual cosa propicià el r etorn dc Ros-Marb à , (rue un c·op m és no tt·obà el s uport munic·ipal que espentva. El pre tigiós director ale many Franz-Pa u l Deckcr assumí, el 1986, e] eomprorrús d e r evitalitzar l'Orcrucs tra. Durant quatre anys Deckc•· acomplí. tma tasca rertamen l esp erançador a. Fou s uhs titu'it pel valencià Luis A nionio GarrÍ<t Navano. Dttrant dos anys el nou directo•· intentà p r·estif,ria r l'Orquest ra r n l'àmJ).it intt' l'nacioua I. D esprh de cinqu a nta anys d·c~isti-ncia, L'OCS, transform ada en l'Orquest ra Simfòni('a de Ba t'Celona i Nariona l de Ca talun ya. inicià el passat I 1 de sel<'mbn• una no' a etapa. La suma de voluntats polítiques , aclm.inislr aLi ves i econòmiqu<'s que s'apleguen en tom dc la nova OBC pet·nti'L d e su posar que aquest conjunt simfònic bat·ct>loní assolirà una gt·an maduresa artístira, una projec·eió intc•macio nal indiscutible i una sòlida estabilitat ('t'onòm ica. Dm·ant la sf'tmana deli? al 21 cl"octuhre , a r espai monogt·àfir d e Ics 13:00. Catalunya Música t'f•memora •·à alguns dt'ls com·erts mr" rept·c¡,cnt atius el 'aquells c-inqu anta anys. Ho fan'm amh enLn·vistes a pe rsona tges vincul a ts, d ' una munf'r·a o altra , a 1'0 •·quesh·a du r ant aquests anys. com ara el director Antoni R osMurbà, el gerent de l'Orquest ra J aume Mas fe n e r , el director tPcni<' Abili Fot·t. algu n dels mú ~ i cs m{•s vetet·a ns de I" Orqn l'btt·a i tam hé cotwixere m 1'opinió del nític J os<•p Casanova s . Pudare m d'aqu<"sts cinq uanta anys a través dC' la tasca d<·ls seus I ilulut·s, d els c:oncet·ts, d e la c rítica, dds solisl4"s, dels dir·ectors eonvidats i d c moltes altres coses . 1 tot això acompa11y a t d 'alg1.ms r nregistt·am e nts q:ue Ca ta lunya Mlisic·a va fe r e n les dat..-e t·es cinc tt•mpot·ades . amb Franz-Pa ul Oecker i Carcía Navan-o al capda va n tde I' Orquestnl. MUSICALIA PRE·CRÍTICA Elliot Carter i Josep Soler, al tàndem 111a Caixa''·OBC per CARLES LOBO 1 1 1 r n U.l(llt'::.lH cita amh \' O!-altt·t•s (lt•etot·, dl' la·' Re\ ista") l"li In sl'c<·ió l'n què hahitualllH'IIl l'OlliCnlo a l 'uvon~·ada lt·s oht·p¡, cl!'l se¡;lt· XX p r·u¡,p·amtllles <·n t•ls diferents ronccrts catalans, t'lli fa nua il·lusió parI ieu I ur· poder pudu,. dt• la programaciÍI grrwl'lll de la prirnt•r·a l<'mporada d<· conf•rrts dt• I 'OC B ( Onptt•stra Ciutat dt• Barn·lona) t·onverlida en OBC. ,~,a dir, On¡ut·~tru 1-limfònira dr Bnr<·Plona i nuc·ional tlc Catulun) a. l5n nom t•nclimuniaclanwnt llat·g però mnlt pr·ohuhlt•nwrll iJw, itaiJII'. El pas~~tt 11 dt• ~~·tt•mhn• 'um pod!'r- la ~en tir· l'li Iu ~l'\ a pn·sental'ió ofit·ial al Palau \tdonal amb la Simfonia Corcrl tlt• Bt•t•thoH·n. que m·a no podrm <·om<•nhll". ja t¡ut• aquc.~t a•·tic-lt• ,•. ,,¡¡ l'~t'l'il umh anleriot·itat a ('('~d('\'C'ninwnl, tol i IIUI:'.lwn ~l'ê'lll'. hmu·ñ Cl-LUI ~nti,fat·Ltwi. Pl't' altra hnndu. la no~ a tt·mpot·arla ;,'obn• amh un rt>ma/,·e d!'l pt·imet· JH'Ogt'UIIIU dl' Iu lJliP l'ou r On¡uestt·a '1unÏI'ipul dt• Btii'ITionu, corn u dl'tall si mp1hir i/o rtHllttnl it·. Tot st•p;uit ronu•nturcm e l sPgon C'OIH'C'I'l, qtH' lamht• lÍ11lll C"Hnll'lC'I' t'SpN• iu l , jn q u(' s ' in ~cTiu t•u t·luul n ·. del Fe sl iv ui d 'EIIiol Ca rlt·t·-J osep Solc.>r·, dt• In Fuuclol'iÍI ·'Iu Cui'a , .. P !'r·cl, a han;,, per·rnNt'IHilC esnwn tar , rnc·ura que· sigui supcdïc-ial111!'111, la pt·c•s(•nein no gt· ns mc.>n) s¡wt•ahlt• dt• mít.,ÍI'u dt•lno~tn· ~eglt· en Iu p•·ogn¡m;H·ió gc•rwml, :-l:'guint els erilt•t·i., clt·l c·ur·~ pa~~at. E~ tic· il·lu.,ionat. ja h o he dit. de vrut·r qui' hi ha. pc·r fi. una ec•t·ta \'aIPntia t'li t·rc·upt·t·ar·t•lt·ol cic.> difusor... de la c·ontc•mpot·urwïtalfJill'lt•nien dl> pt·o:!t·amadot•¡, c·n ... eglt•¡, anterior!>. Sc•mhltn lll(lll'ln ""no;,tra" música no tenia eahuda al Palau dc la ) Júsiea uwntt·c• l'OCB hi ofc·ria et... M'liS conCI't'lh tc·m¡Hll'uls. Enguany l'li Iu programaeió hi ha nomR e· nm Curtc·r·, Bc•t·io. S tnwinsky, Va rest•. 11 indt•mi th, Bt·r¡;. G iuusleru. Bur·túk, 1\.om~o ld , prl qnf' fa a com posi ltlrH fontii H. i Soll' t'. Va lis, Told l'i'1, Gt~ diU rd . Ut·n gul't·c•L Ba 1;,:wh , Rieanl Lunwle i Montsalvatge. a més el(' lt•s t•stt·c·nc•s munclíuJs d'ohn·s cic• Snh u dm· Puc·yo i .h·p Nui~. prt· part dt•J¡; rntalau;,. Tot ph·p;nl c•rn fa p ensar·, done¡,, qtu• molt ¡wohahlc·nwnt l'OBC serà pt·otugoni;,ta ohligacla i sodntcjada E Elliot Carter Josep Soler en aque5ts meus comt· utari~ pre-c·on c·a¡, l'li alguna altra ocasió um h dt•lt'nim c nl. At·a cu l pat·lat· d e l tànd e m Cu rlt• r·-Sult•t·: crntrc dïnter·ès d1• la Funclm·íél " Iu Caixa '' al se u fPs ti vo l umh tonr t·rts, cnt·s monogràlïc, uu clidons t·o uwu t adcH i fin s i tnt IIII U pt'l·lículn. IWint Gm·trr (l 908) és un d e ls màxitll!'l r ep r·rst> ntnnts dc Iu ge nrt·a~·ió rlt•t·ornpositon¡ ameri c·a ns que drtll'n pat·t d e Iu bi'Va formació a l'omniprcM'Ilt udiu Bo ulan g<T. Una gcn crat·ió c¡ ne haviu de buscar ea m ins fcu·u dl' I ~ lím itR tl 'Amhiea nwnln· C hades I' c· ~ rnt·a t·a no era de>ocobe t·t t·n tota la "t'\ a magni tu d. Curtet·, d o n e!'!. juntament amb Russi'LL Copland . ll u ni¡, o Piston. forma\ a part del qut•, en clau humo t-ística. c'l t·on l'i~ia 1"1}111 la boulangerie {la necu), que 110 l'l'U ult r·a CJllt' r e;,cola dc Boulangc• r·. ,\i~í i> 't·~ta hliren inte t·rssa nts i fru ctífct·s in te rca n v i ~ f ranco-ameriran'!: t•lt- franct•sos apot· taven les sc~Ps exJH't·iionl'it•s s truvinskyancs, que tant haul'it•n d ' influit· Ics joves gcnc·raI'ÍtiiH• dc I'Oillj)OSilOI'S americaníl i aqucl; tli upm·taven el seu jazz , c¡u p [I'Ohtt ('11 !'IS ft'IHIC'CSOS (U1S adep i.('S inf•onclít•iomtls p e r satisfrr amb csc r·eix lt•s Ht·ti tuds anti r·omànliques i un pè l fdvolt•s flp( momcu t. lla ven t e¡¡tat inco rporats els ap t·enentalg<·s stt·avinskyans a França i de Copland als EUA, Cat·Ler· es d e ixa M•dnir prl món d e Cbarles Ives, d qual es LradueLx al seu estil (molt per- certs. Pct·ò ara c:aldd et•n tt·at·- nu• t•n l'I co ncert t¡uc· j ustifi c·a nq IH'Hl ítr"Lidc·: es Lrncla clel segon dr la ll'lllJICII'Hdu qne clirigír·à .Josep Pons i ¡wr ui qual s'ha in vitat Ur·sulu Op¡wnH, c·om u solista al Concert pt>r· u piano i orquestra el' EUiol Cm· te••·· Elpro~1·umu c.>stan) delimitat, alt·utru·n~anu•nt i al final. p er clucs ol)I'CS de 1\latll"in· Havd: La Fanfare de /'f;t•entail de }Panne, la pr-im!'r·u. i la Rl' lllJII't' <·t•lt·brada La ralse, la dat'I'C't'a. LaFanfare deRm ri M't"\ ia JH't' intt·odui t· un ballet pet· a infanto., i fou dedicat a la sen) ora .1 l'nil nc l>nl)()s l. una pariscnra pr·utct•tom cie la m(r..,iea. els CODt'Cl'lS a la ('ilSil clt• lo IJIIUJ e t·en famoso!.. ju clllt' hi conc·onic•n els seus amics intc'-rpreb i t·om¡Hl!-itor:s (el bo i millor dr la Ft·ançn d'aquells tem ps) i hi SO\ intc·ja' en l'Ib ur·t i s l es f o r· a ns i n v i I a I s . llH• t'I , Milhaud, Poul<•nc. Audro • t: hmill són alguns drls compositot·s lJtll' \ ' Ull PSC'riut·c un núrm·r·o p<'t' a ucpll'll llullet infantil lflll' s'cst n·uà prinu•r a c.asa de la Sl'n yo ra Du hos t i cJ¡·spr·í·s u I'Acacl éuúe Na tionul dc• Mu¡;iquc !'I t1 de mat·ç de l'auy 1929. A la IH"f'-t'SLI"t'na, sem bla que la Fanfan' cic HnH·I va te n u· tant d '(·xit qu e· rs va ha vpr· el<• repetit- al final cir la furu·ió. L'altra ohm dl' Ru vC'l que p odr·t•m sf'ntit· en aqu est con cct·t (.¡,Iu t•ouc·:,:uda La l'alse. que conu•ntnt·t·m en Iol 120 ;:¡ ¡;j¡;. l "f MUSI CALIA PRE-C RÍTICA ~o na I) t 'li In ~ohn:pos i c·iít dc mrlodiPs índcpctul<•u t s, a gil i t ut •·ítrn iea dc·w• tlu a Iu pulirrítmiu , indt·pcnd(·nt· iu tímhrit·a i dt• tt>xturt·~. t'lt·. Pc•nl Cari<·•· no 'a p odc•· c¡,ca polit·-se de Iu faseinal'iÍI que pt·oduí <·I St'rialis ult' nis COUI)Whi tors anwrieans la clr<·utla tlc•ls 50. En Carter fou 1111 ram i rntli1·nl cl"l'~ t il tot utiUtzant Iu ~~· ric no ~oia men t en t•ls intt·t·val~ ~int1 tumh P t> ll ultres l'll'llt t• nts mu ~it· als , eom cn lt•~> intensita ts, IH'I' excmpiP. El Com'<' ri per a piano i orqne.~tra rlt• Cartt•t·. t'scrit <'1111'1' t'I 1961 i el 1965 , Í'!l fol'lnalmt•nt st•q iit•ncial i dl'~­ envolupa d <·s tfpj c·ouH·nçumen t fin s a ll'inalunumc na dt• cunfr·ontatió 1'11 tn• soli!.ta i gruh.o•·qur-.t r·al. :\ lH pi'Ínwra )JHI'I Òt' l'obra(·~ ri piano tJIIi prcseutu una sèric· clt• passa t¡.(t's dr eu r àl'l!' r líl'it• acom¡HIII )Ut soiHnwnt del conct•rtino. eonlntbtant umb J · al lrt's nu (>,:. c1 \l'lli o Iu corda on el solis ta es t'el'olza. Lu pu rtit'ip<H'ÍÚ dr l'urquPstt·u plc·na {•s po tM·r ant>t•dcltieu. però t•ns prep~11·a per al qut' s<·t·à Iu S<'g<>na pat·t del eonerrl. L' orque~­ tra ,.a lll't•m•nt re lleu i pt·otagoni~mt• (~o bl'etot rít rni camtnt) fins a u~;sal tur litm·a lnwnt el soli;,ta. qut• malda l'l'l' c·ontinuat· pn•senl. ~~~. f'l1 di'finitha, Ull CO IH'I' I' I cJ'ex[II'NIHiYitut tlunt , 1111 xic· JWSSimistu. t'll qui· C'i c·ompohitut·u tilitzll din•rses sohn•posicion !. d'acords dt· ln•o. nolt'~ hasats rn do~ acords "nutn•'' ci r 12 sou ¡.,: l'un dt·s tinat al solis ln i l'altre a l'orqul'8tnt. .\1 progt·u nw flpl eoncet·t. c·om ja hem t'omen tal abans. e, c·onft·onta Ell iot C~u-te1· tun h el català .Jnsep Solc·r ( 19:35), en I] lli , t•orn Cat·tet·, c i seriali~mc· ha e~ta t durant molts anys un JH'I'sonalissim plante•· dt· p ossibilitat" compositi"<'~. Els nos po e tii('S per (t orquestra. que· sentirem ja van se1· c·oiiH'tltats ht·t·umPnt en e l que• fon el primct· at·tidt• meu en ac¡ u e~ I a t·cvist a: t·oncr·claml'nl. al núm. 73 (n ovembt·c dl' 1990). En aquella oc·a¡.,ió es lnll'hl\ a d P l 't~!.tt·ena mundial de l'obra de Soler. Ht'c·cmll'm-ho : Concert clt·l \1 il·lt·nal'i de Catalunya nmb I'OrquPs tra Simfònica dr la Bàdio de Bt•t·lín sota la tlin•rl'ió d'Andras Ligt'ti al Gr·an Tealt'í' d el Lil'!'ll d t• BatTf'lonu. Ara. donn., tinciremunu altra OJICII'IIInital 1w•· valorar ar¡ut·stn ob r a. Sq~ons e l mutt'i x composilot· . aqut•,tn partilllr:t nei.x d1• la nrc·essi- tnt de posa r· f'n músi('a la s~ n satiÍI C(liC va tPIIÍI' 1'11 VCLH'l' poeta. pí n lot· i dos c¡uaJn'S ell' I compo~ itor dP final., tiri ;,egle \.\ 111 i print·ipi del)...!\., William Rlake. El priuH·r quadre {·s La Nativitat (c·a. lROO). El que mps t•o lprix la ~e n ­ !>ihilital dc•. ulrt· en aqtH•sta pintura en qu r e~ de~cl'Íu PI nahcmcot dt• Cr·ist. no és tan sols Iu figur·a p~tl·licht i espectral d t' Mal'ia, Rinó, i soiJt·etot, t•l gl's t d e lt•s mans d 'una dona Ul'~­ concgud<t. llnes ruam. qu<' acat·il'icn la llum qtw t'm'olta l'infant i prctÍ'n dP relorna•·- lo a la seva nHli'C. EL sq:~o n c¡twrln' dt· Bl akc (i t•l ~<·­ goo poema clt> Sole r), Í's L'agonia al jardí. anlt·t·ior a La .\ativiwt. Ant c.~ la mot·t d'aquell matei:~. m·n. Com u l',tlt.rc, aquí tamhé és dl' nit i l'àngt>l intrnta rle eonsolur J!'SÍtt> t•n la M'Ht ngonia i Ut'l>I'Ot'ntjarnenl en el d:uTt·r dubte dl' la utilitat final i autf.oti('a !lt• la seva missiú a la terra. TK\IPORAO \91-95 DE L'OBC lr~ulu Op¡wn~, pi ano .Josep Pon~. clit'C<'Lor Mcí~i•·n Catnluu n 29, n l<'s 19 h. P nlnu d•• Iu Oi~snh le , Oiume"l!t'. :w, a Je,. 11 h. 120 = PAlAUV=:t~ · - ~iOO IV TEMPORADA DE CONCERTS 1994/95 Palau de la Música Catalana 5 OCTUBRE '9<J. 21 h. so 580 Concert inaugura l. dimctt't's, KATHDEE. \ BATTLE. soprano. ROGER VJGNOLES, piano. Pu•·c·Pll , Srhu b('L'l, Stnlllss, Gounod,Vil la-L o h os. 12 OCTUBRE '9 l· djme('l'es, 2] h. ORFEÓ CATAI...,i. M.D. ALDEA, sopeano. N. DEN/Zl~, mezzo-so pt·ano. F. CA HRJGOSA, tenor. P . ILUTTI~NI.J OCHER , baix . À. SOLER, Ò. P. BOADA,]. DOMÈNEC H. }. SURINYAC /1 . pianos. Dir: .JORDl C \ S~S . B<tt'IÓk, B1·ahms, Stravinsky. 24- NOVEMBR E'94. dijous, 2 1 b. ORQUESTRA SIMFÒNICA DE GALÍCIA . S.1 RAH CIJANG, violí. Oir: VÍCTOR PABLO PÉREZ. Baudot. Vieu~Lcmps . ShostakòviL,.. MUSI CALIA SOLISTES DE L'OBC Disa English, oboè ''Per aprendre, has d'escoltar de tot'' per DAVID PUERTAS a néi.x<·r a Honoluhí (I hi\\ aii). per·òya ser a S(•alllt· (EUA) on va començar· a toc·ur· l'ouui:· quan tenia l l anys. A l'f',.,t·ola 011 PStuti iu va li van deixur l'inHl ntnwnt i df' sl'guida passà a format· part d'una tl<· lc·s t'i Dc orqurstrt'R pet· n jovt•:, in- V lt'I'Jtrcts d'atJuella ciutat. On jo rwig estudiar, hi havia tres orquestres. Comença ves per la mh senzilla ( amb un centenar de membres ) i anaves pujant jins a la primPrn a mesura c¡ue anaves tocant millor. \qctelln ciutat té una qna rt" part dels habitants de Barcelona, però hi /111 rw interès per la mtísira molt gran. Abans d'anar a Boston H t·onl inuat· ds seus estudis, tant d ' oboè c·ou1 de composició, va viu l't' una rta pu dt• la Sl' Va 'ida df' la qual lÍ' molt hon t'et·onl. Vaig estar e.~/ll(lian/ a l'Institut d'Arts Aplicnrlt•.~ Cornis. i\llà .s 'acceptava qualsevol idt>a i PS barrejaven totes les arts. llquellu va ser per a mi una èpocu d'or. Compouies una nuísica i la re.~la de In gent la toco un . Alhora, tu tocam•.~ lamú.~ica de/¡¡ cd/f·es, i tot .s'ajrwta uCI u111b llllllrtatges de dansa, ritm<·.~ a.fi·icalls , 1111Ísica popular, jazz, i mil cn.~e.~ més que t'obligaven a obrir p(/C'll cert~ell al món i a respectar· to/Ps les idees. El meu projt>.,sor. una t•Pgada em ua dir que p<•r· crprenclrP el màxim de coses ltat,ia de ser comuna esponja: havia d'escoltar-/ro Iol. com més coses i mé.~ ''o riades, millor, i agafar idees dc tol arrr•u. Vn Ht'!' u Iu eiutat de Bos t on on 1'01111'11\'Ò u impartir· classes d'ohor\ ur· Iivitnt qtr!' nu ha seguit a Bat·t·l'lonu. Vaig arribar a l'OCR l'any /98H i encara 110 he IÍJ1gut cap alumne. No és que uo t~ulgui impartir classes, més a l'iai el conIra ri. però mai ui ngiÍ no 111 'Ira fet cap proposlct com a professora. Pet· la .sc·vn pt·t•¡nll·m·ií> rnusicaJ, podem con¡¡idt•rar· que• Í',. csp!'rialisla t•n músira l'ontc•mpot·ània, JH'I'Ò u I'IIOI'tl L---------------~----------~~ rte IIH'f\1'110 tÍ• pn·f~I'PIII'ÍCS fJf>l' un gènere o altr·<·. /.,a 111 LÍsico I r¡rte més m ·agrada és m¡Hr•lla ({UI' em de.~ perta interès, tant se t•al si h clàssica. contemporiinia, ii¡wnr o jazz. El problema aptll·r•ix c¡utJtl 11110 obra l'has tocada 50 rrgocles. Alesl10res és difícil que el contin11Ï i11teressal!l. si 110 t'hi po.~es da l'ant com si fos la primera vegada. 0/Jligar-.~e u11 mateix a oblidar i r·ome11~·a r de rwu é.~ un exercici molt d(ficil però c¡ue cal fer. Dun111t fi unys hn c-stnt f'studiant !'Omposic·i6 i pni Stll' JH'l' això quan par·! a dc 111 {r,ic·u ho l'u m{•s l'nil à dc les notes i drls insll'llllll'IILR i ;;e sl:'n l pn·ocuparla pd ft•t c·rTutiu. La mrísica és IIOIIII~S llllllelllltlicn, ha de /t'llir quelcom IJIII' arribi nis .~ent. its, r¡11c• pror•or¡ui ¡ws.~ió. que j(u·i fWJr.wr. 1[11(' 1(/i•ct i rr/l{IIIUL COSli/1/PS f[IIP f' orel/n. L 'in~tl'llllwnt amb què toc·a í·s un Laubi11 t'OII ~> Inrït a "\o' a Yor·k. Per" mi, m¡m•strr és la millor marca d'oboio e¡ u e /ri lw. el que pa.~sa és qw• é., molt diflcil aconseguir-ne u u, jrr 'fiL<' només <'11 Jan .JO cada a 11y i lrr llista d'!'.~pr·ro és de 7 crrrys . .lo ja /ri estic fl[llllttrrda fH'I' cornpra,r-me'n Ull altrr i ja 11omf.s haig d'esperar 5 a11y.~! Mt•ntr·c·Htunl c·ontinua viYint u Cm·hl·r·a el<• Llohrc•gat umb l'I sc·u mnr·it i c-1 ~c·u fill Midlll('l. dr 2 Hil) i> · IW 2n Concurs de Música de Cambra TALAVEDRA Inscripcions Abans del 25 dc setembre de J994 Concurs de 30 al 6 dc novembre de I994 Organitza Amics de les Arts i Joventuts Musicals C.! del Teatre, 2 08221 TERRASSA (Vallès Occidental) Tel. (93) 731 22 32n85 92 31 Fax: (93) 731 60 43 Premi ' CAIXA D'ESTALVIS DE TERRASSA MUSI CALIA CASES MUSI CALS DE BARCELONA ALBERDI Quan l'atzar esdevé ofici (' p e r MÒN ICA MONTORIOL D 120 52 532 fo rmu t o t a lm e nt va com ença r a f11 n1:ron a r el n egoc i Albenli . La JWinwra gcne rnt·ió , Lop e A lb c r cli R ccnJde , basc dc n a i.x!'nH'n l , va apre ndre l'ofi ci d ' ;o~fiu a r n r guPR dc t ubs de l a m à fl' u n a lt'ma ny a n o me n a t \ Valker. Ca du est i u. i co m un r·i tu a l, Lope A lhe rdi l' ajudava i tin e r ant de pohh· en pohlt>. J\m b a ques ta fe in a ' a c·onwnça r· a guan) ar el p t·illl t!t' sou l'Om a afin ador. Al cap d ·u ns an) s, i ja plenamen t iniciat e n l' o fi c i. i r eco ma nat per· l'afin ado r· a l ema n ~ , Lope Al bHdi ma r xa a B ar-l'l'lo na per· o br ir -hi u na fàbri<·a d ' o r gues de t ubs . E l que ha via c·omenc;a t com una fe in a d ' estiu esd e venia l'ofi ci d e diver·s«>s g<'u cnwions . L'a o y 1880 L o p e A lb e rdi ina ug ura u n a prime r·a fà brica a la Ciutat Comta l , a l passe ig d e Gr àe ia , 126, i d'a qu esta m anet'a a p OS ll' ll pe r· la cons t rucció. E ls s r us dos l'i li s, An ton io i Ll uís Albe rdi Ag uirTc zahal aprenen l'ofic i. Lliga ts fo t·t amr nt al lloc d e n a i ·H~ m cn t , ma ntenen el co n t a c tc p c t·m a n t' n lm e nt amb el P aí · B as e. i xí. ina uguren una no \'a fà hrica a Azprilia c t·eant un a s oc ie t a t anòni m a . i c o n tin ut>n a m b la dc Ba r celon a p e rò t·econv<· t·ticla c n tall e r de repar·ac ió i bo tiga. I ntrodueixen els pia n os i els h a r·mòniums . E n el s e u CUtTÍC' nl u m com a con s tru ct ors con s ta l' oq;ue de la cated r·al d el Pi la r· de Sara gossa, u n o t·g u e pn a l mo n e s tir d l' M ontser nrl i n n p e r a l Ho n Pas tor d c S an Schas tià .. . La li' I'C(~ ra gene r a ció d on a r·à unu nova dime ns ió a Ja ca sa AJb e rdi . J oa n Ll uís - a c tu a l ger f' n l-, fill d c Lluís Alben li, entra a l n egorí fa mi lia r a mb ] 8 an ys . L' c rn ie n a Az pc it ia a conè ixer U II I' C' d c) ti cê~ I l'ofici, durant u n any. Dt> n ou a B arcel ona i f ruit d ' un viatge a ,Milà en oca sió de la P r inH'ra F in r de la Música , Joan Lluís d csc·o breix Ull nou CUJlljJ el. ll ('('iÓ: l ec t r·Ònic a. Pe r ò h aut·ia rl 'rsp erar un a n ) aba ns que 1·l seu parc i el seu onelf' l'S d l'cid is si n a obrir una segon a botiga , l' Ull ) 1958 , al ca rT e r· d c Montst'Jl}. dedicada exclusivam e nt a Ja venda d e g uita n-es elf> cLriq Lu·s, ba tt'ries . ampljfica d o t·s ... Erl'n n ous temps i les noves Le odèncir s marcaven lt>s túlies d ' ac tu a<:ió. Així , i mentr e el negoci prospe r a va , la fàb rica d 'o rgues d e t ubs d ' A~pci­ tia h avia de ta n ca r p e rqul! s' inrp os aven els o t·gucs d ce trò nir s . Desp r·é~> de la m o r i del pa n • i d c l'oncle, d eixen Ja botig<r d r l passeig de Gr àcia i ina ugm ·en l' urtnal botigaAlhPnli a l volt a nld1·ls an ys 70 a l ' avin gu d a d el P r·ínccp d ' Ast údt>s . E l nt'goci va pn·m·nL r c•- una n o va em pen ta de cücant-sc a la venda a l'engr òs . En són i:i ubminislradot·s a botigues d ï IIStrume nts . tol i mantenir-nc la \C nda a l de tall. La q u a t·ta generac ió t amb é t r eb alla a r empresa familia t·: un fill, l'l f,'llas i, fent-se càrr-ec de la qiies lió del so professional (amp lificacion s p er a g ran s r o n cnti:i), i una filla , ]a Patty, en l'à mbit d e com ptabili tat. La fa m í lia A l b e rdi ha al'on scg u i t cr·e ;n· . a partir d ' associacions, un m osaic ex te ns d c b otigues rep a r tides en t r e Madri d, Val ènci a , B ilbao i Ba r celona. La cla u d e l'èxit, e n pa ra ules de Joa n Lluís Alberdi , és ' 'la serie tat, escolJir el matcr·iaJ a dequa t , te nir un sel'vei p ostvenda i oferir crua liLat" . l d que va n éixe t· com ll.lla afició s'h a con ve r tit en un negoci gt·an qu e pot· ta d a rre t·a el segell Albenli. CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana patrocinat per TOCS O TOCS c-.o•c...l< 1,.¡. f9ll 21$)l2t 01001 ~. .... Aqu esta secció de la Re, is la ha estat pensada um!J la fina litat de cet·car la pa rticipació lúdjca dt'ls no:.tres lectors. Entre les p e rsonPs qm1 hagin r espost cotT!'C'Lamc·ntlt•s pn•::,ruutes que Lot !Wguil fo nnulem, se t'à sorleja tmc nsuaLnenlun lot d c di ~:~cos compactes. PREGUNTES: 1. L'OrqltCStt·a Ci utat de Barcelona, fruit d'una I"Ct'!>LI'UCLIII'aCiÓ de r antiga On¡u<·stra .\ 1unicipa 1' va presentar al pítblie sota la direcció (r. \ntoni Ros-Mtu·bà el 6 d' octu hn· cic- ran) O ) J96ï C) 1965 B ) 196<1 A) 1960 2. Quin compositor va morit· a París el26 de març dP 1918. el dia de thoven? C) Cabriel Fauré B) Claude Debussy A) Paul Dukas l'1'i r anivt•r¡,m·i dt·la mot·t de Hct•D) Vin r·t'lll d'Indy 3. E n quin teatre t's va estrenar l 'òpera de P url'ini 1'urandot, cl25 d'abri l cle J926'? A) Seala de Milà B) Fenit·e de Venècia C) ComunaJe de Bolonya D) Covt•nl Ganlen de Londt·c·s 4·. E l personatge Ezio pertany a una d'aquestrs Ires òperes de Verdi . A qnimt ~ C) 1 Lomhardi alia prima con·iata B) Attila A) La batagJia di Legnano 5. A quina pel·lícula C'S pot escoltar el tema llrs. Robinson de PauJ Simon i \t-t Cal'flUlkcl? C) El gradual B) Marallron man A) Gr·case Empleneu la butlleta inferior i envieu-la a: Catalun)'<t Música/Rt>vista J\lu~ir~tl Catalana (ConctH'S). CI Sant Francesc de Pau Iu, 2 . 08003 Barcelona. Cal ft•t ·-ho abans del dia LS d t> ¡•ada mes . Solucions al Concurs de setembre 1 994. l. 2. 4. C) 1865. B) Hans Richter. Szt'rYtl". A) Hervk 1:1 • B) Vargas 5. C) Granada. 3. lla estat guanyador del Concurs de setembre 199<1: Roger· Fontcuberta ~1a s ( \q~f'nlo n a). ~-----··· --·--· ·-··-----·-----·· ··--··-· ---·-·----·---·-·--- ·---·---- -··----·--------·-·-·-·-------·--- BUTLLETA DE RESPOSTA (octubre 1 994) 1- A) O 2- A)D 3- A)D 4- A)O 5 - A) O B) D B)D B) D B)D B) D C)D C)D C)O D)O D)D D) D C)O C)O Non1 i cogno•••s: ................................................................................................................................................ . Edat: ............................................................................................................................................................................ Adr·eça: Tel èfo n: Codi pos tal i població: ................................................................................................................................. de I ' orad a P ell\ ·-•O"'eu CoNCERT I Jordi ~ l ora, direc tor· J oaquín Achúcarro, piano "' tU f t=GI- 'iii OheriUrn "'Ocr Frcischii tt."' Concert per a piano i orquestra en Sol M Simfonia núm. 5 en Mim. op.64 e a. o o u a. t=GI"' 7 d'octubre 1994, Teatre la Faràndula (Sabadell). 28 d'octubre 1994, Teatre Municipal (Girona) 'ta E u e o u -u CONCERT C.M.v. Weber M. Ravel P. Txaikovski u :I "' uGI .~e ·-,o u-.. --·¡;;E 2 A le;~.under l\Iy rat, d irector J oves solis tes: Al varo P.Fern:índe1. violoncel* GI u Simfonia núm 36 en DoM. "'Linz"' Yariacion~ sobre un tema Roccoco. op.33 per a vio loncel i orquestra W.A.Mozan Simfonia núm.5 en Mi m. op.6-t P. T\ail..o' sl.. i Dos moviments amb comentari Diumenge 2 d'octubre 1994 sessió matinal, Auditori de I'OSV (Sabadell) Suite núm. I i 2 de I' Arlésicnne G. Bi?t.:t Dos moviment\ amb comentan Diumenge 29 de gener 1995 sessió matinal, Audlton de I'OSY (Sabadell) Simfonia núm. I en Si bemoU M l)p.JI "Primavem" R.Schumann Dos moviments amb comentari Diumenge 26 de març 1995 sessió matinal, Aud1tori de I'OSV (Sabadell) Simfonia núm.9 en DoM ''La Gran" F. Schubert Dos movimen ts amb comentari Diumenge 28 de maig 1995 sessió matinal, Auditori de I'OSV <Sabadell) P. Txaikovski Lv. Beethoven Simfonia núm.7 en La M. op.92 osv 18 de novembre 1994, Teatre la Faràndula (Sabadell). ' Becat per l'AssociaCIÓ "Sof1a Puche" CoNCERT 3 Jordi Mora. director oe 1:i CONCERT DE NADAL Jordi Mora, directo r · Coral Ca ntiga, director Josep Prats· Solistes: M" Lluïsa Muntada, soprano· Mireia Pintó, comralt ·Josep Benet, tenor· Jordi Ricari. baix "'C Oratori de Nadal. cantates núms. I. 2 i 3 "' "; Empúries Poema s im fònic "En saga" Suite núm. I i::! de L'Arlésienne E. Toldrà J. Sibelius G. Bizet CONCE RT 4 Pcdro A lcald e. director Simfoni a núm. I e n DoM, op.2 1 Serenata núm. I en ReM. op. I I L. v. Beethoven J. Brahms ·-1! .."' t=GI u e o u 10 de març 1995. Teatre La Faràndula (Sabadell). 21 d'Abril1995. Pavelló lluís Bachs (Girona) GI CONCERT u 5 U Jordi Mora,dir ector · C hris tian Os tertag. violí Prélude à l'après-midi d'un faune Concert per a vi ol f i orquestra núm. I op. post. Simfonia núm.l en Si bemoll M op.3 I "Pnmnvera" C. Debussy B.Bnnok R. Schumann 3o de març 1995, Pavelló lluís Bachs (Girona) 31 de març, Teatre La Faràndula (Sabadell) CO NCERT 6 Jordi Mora, d ir ector Jonn Enric Lluna, clarinet Obra d'encàrrec per L'OSY Concen per a clarinet i orquestra núm. I en Fam Simfonia núm.9 en DoM "La g ran " P. Cases (Sabadell) C.M.v. Weber F. Schubert 1 de juny 1995, Pavelló Lluís Bachs (Girona) 2 de juny 1995, Teatre La Faràndula (Sabadell). 18 de juny 1995, Palau de la Música Catalana (Barcelona) -- J.S. Bach 30 de novembre 1994, Palau de la Música Catalana (Barcelona) 1 de desembre 1994, Esglèsia de Sant Fèlix (Sabadell). FESTIVAL DE VA L S O S I DANS ES J ordi Mora, director 6 Danses alemanyes KV 509 Dues Danses hongareses Sm1dades do Bru zil Valsos i polques W.A. Mozart 1. Brahms D. Milhaud J. Strauss 11 de desembre 1994, Palau de la Música Catalana (Barcelona) 16 i 18 de desembre 1994, Teatre la Faràndula (Sabadell). 17 de desembre 1994, Teatre Monumental (Mataró) 26 de desembre 1994, Centre Cultural (Terrassa). 28 de desembre 1994, Centre Cultural (Sant Cugat) 29 de desembre 1994, Teatre La Sala (Rubí). 30 de desembre 1994, Teatre Municipal (Girona). 1 de gener 1995, Auditori Nacional d'Ordino (Andorra). 8 de gener 1995, "Can Gumà• (Mollet del Vallès). 8 de gener 1995, Auditori Municipal (Castellar del Vallès), 22 de gener 1995, Casal Cultural (Castellbisbal). CONCERT DE P ASQUA J ordi Mora, director · Cors de S abadell · Solis tes: Carmen Bustamnnte, soprano · Àngel Ódena, barfton "N'll nie" op.82 "Rèquiem" op.48 6 d'abril1995, Església de Sant Fèlix (Sabadell). J. Brahms G. Fnuré SCHERZANDO k * 1:r ff 'l/ * I l 1r ¡/ @ f) I ~ f4. ~ I ~ ft /I ~ ~ ~ lli * 1r i ·-.•=. 1: ;:¡ ~ ./!f I} I tr ¡I ~ i • 1: I DISCO S D ~ ét -~ El êl: ~ 120 'uqul'sta durr· enr fot·nuda dt• !"l'Cd ÍCÍOI1 b es pot destacar d Don Pasqrwle dt~ l'any 1955 per· Iu bouu interprl'lac iú quP t'li fan d bar·íton Rcnato Capcec·hi i la soprano colomturo Br·una Ri;-.zoli . No cal (Ü r· que l'obr·u val la pl·na per s i mateixa, modè li<·u per Ics seves mrlodies i la seva rstructr.11·a i lll1JS diiilcgs espumej¡tn ts a càtTt'l' dc qua tt·e pE·r·sonatge s que tipifiquen ppr· dun·era vegada en el scglt• xrx el dra ma giocoso del XVllJ. Cald l'à es perar· Folstaff i Gicurni Schicclri per reeupenll' un to re lativament s imilar·. El to bufonesc, el posen els <'Untanls, pt·t·qu f. la co 11 rc•rtació d e MolinuriPr·addli, Lot i qur sosté hr la tensió, és un X'ic tibada, lleva t de les csc;cncs corals, que <'m semblt•n rnancadt's d ' inc is ivilat. Tampoc el final all(/, breve de r Òpera no oh tí~ l'esclut suficien l. L ·orquestra r·oman gair·cbé ~<·mpre en un discret segon pla, sense que imperi , però, cap sensació dc descc¡ u i Ii bri. Ocas ionalmen l s· escolten e ls típics sor·olJs ""dc ft·rgit". Capccchi està cxtraonlinari i justifica l' audició dc l'cnrrgistr amenl. Mereix bona nota la ve u de sonbrelte de Bruna Rizzoli , que fJUan sona millor· •·ecorda la gnt n Gianna D'Angclo que {'(s liceis tes d ' unu f'Ct·tu Pd al scr·vem t'li la mrmòria. I és una · 'g~·à­ ciu '" dc r currgistran ll'nt la irllc·t·vf•nci ó d c Giu se ppe V uldengo en un final dc catTt'r·a intPntant adaptat· la ~>l' ' n veu <·splc'-nclida de tenor· dn11n ii1ie al per·s onatge de Malutt•s ta. AJgun f'S dc lrs nolrs més grf'uS li en·n, per·ò, massa probl!•mutiqucs. El 11·nor Petrc Munleanu ca nta amb línia considerable, pet·ò amb un timbre mass a fo sc i una e missió cljfíeil. Jnsospitadamcnt, en la mitja veu udquir·rix una gran qualitat (co rn en el duo arnb Nori na del L<•rcer· acte). MPravclla pt·nsar els t·es ultats que obtindden dirct~ tot·s com Car·dine r· o Eúu·noncou rt aportant c d teri ~ històdcs músico-tea tr·als a obres, t'Om aquesta, ell les quals PI costum fa pn•Htlcr Iu fluïdesa melòdica i d bon 0'lltol. Mentre no an·ihin aquests cnre0'Ís lntrnent s ' ·de dit·cctor" , la pct·stmalita t d'artistes com e rafin o Capecchj detct·minen l'ortodòxia dc l"obt·a. X. Casanovns -Danés e HILIPS r ' es o¡wt·r>s "de segona ftla ,. dc Donizl'lti , sempre amb llibrets febl es i inPvi tahlcmcn t sa dollats dc jCLtnl mistero (en aqut•st cas, un malentès que corrrpor·ta la boger·ia ric la ]Jro- L ta go nis ta) cons titue i xc rr paper episòcl i(' que no fa pluts d e gntn s uculència s u posar el l>l'll prs espec·ífic quun són dir·i~dcs pet· aren els gt·a n s papet·s verquilccles dt~ Iu calcgctr·ia di<cns. e X.C.-0. dl'l gr·an Tullio Scnrfin, PHiliPS . - · · · - - -· ' qu (• en fan r·cssaltat· eh, mèrits tot dissiJlllllanl-IW r is dt>ncèrits, i Ics interpreten equips voC'u ls tan sòlids com els d ' aq u cst e m·egistramenl dc l ' any 1 956. Con s tituei x un saludable excr·cici cornpnJVar eu tragiromèdie s el· aquest <·stil com i'C'mpr·emt a de Rossini tras passada Ver·di viu Dnnizt•tti. En e l r·cpartimc nl brilla amb llum pròpin la sopr·ano Antonietta Stc•lla. La SPva veu dc lírico-spinto, homogèni a. ben timbrada i molt semblant a la de Hcnata Tc~ halcli , e legant i ex pt·essivu t'n e l fraseig, cnt pr·ou flf'xihlc com per afrontar senst• por colot·aturcs que, !'om Ics de Doni7.t'll i. t"N[Uercixen gran agia Louise de Charlitat. Pobr·t· d es tí e l dc penlicr seria una Strlla, atrapatla en la bipoòpenr poc frt><¡iirnlurització Ca ll as-Teltaldi tada s i no fos pet· l'ària de e n u na è poca d'escasses la pr·otagoniR la que tols poss ibilitats discognHi identifiqu e m amb )<lontqurs! La seva trajectòr·ia scnat CaL ullÍ' (i (ruc tumbé va quedar molt ('ompnmw hau cantat en recital , s u quan va tl'nir la di s~ort abans, Callus, i, dcspr·és. d ' inclisposar·- sr amb cllotIlcndr·icks i Te Kanawa) . porler·ós Cor·c lli, amb qni És nna mos tr·a del verisme canln va sovint, enemis tat més conspiru (l'estt·ena es qut' li va tanca r· la porta dc va fer l'any 1900) i pr·etén molls teatr·es on triomfava st>r· un r c tral dc l a vida de a bastament. La seva ra r·lc·s classes popular¡; p u i"Ír·er·a va acaba r· sense pena St>ru¡ues . L'acció dc ll Tani glòria i enr·rgistr·am l'nts barro podl"iu ser-ne l a I'Oncom aquest li faran jus líóa tr·apartída c·orn a estampu duvant dc gcner acionH de UP Iu ciutat. cuntants massa e nllucr·Narra l'allibrram enl dc nals pe r cantants pot· asLouise d'un amor· palc r·nal s aonats i bulímics d e la massa egoistu que l'oft'ga i pr·ofessió ti pus S t1rdcr· (n~­ l' aq,;mncut només r·ecluma comono cspcC'ialme nt l'auquatr·e protagonis tes: ris dició del Do11 Garlo d e S teaman ts i 1•1s par·es dr la lla amb Cristoff (!}, noia. La r·eslu són les cris Bas tianini, L11bó i Cossotto de Petris, més concrl'tu(!},sota la dir·rceió dc Sanm(•nt, d e Montmat·t rc. El tini: la seva Elisabetta és licadtc·ter d'aquesta èiJWI"a tentlmenl fantà stica ). gairebé úni!'u dc CharpenEn a qu esta Linda fan li<~r la situa a mig camí t•ncostat alguns noms de prs, tr·r Massenet i Puccini (a la com el tenor· Cesare Valctvis ta de l'èxj r va coruponLi , dc ve u tnrau (i que no <L·c una con tinuació, cens urt als títols rle ct·èdit}, trada sobre It-s vicissituds dos barítons tan sòlids com de l poeta J ui ien, l'amant Taddei (impt·cssio naut rn dc Louise - ohnt d 'èxi t csel paper dolgu i , de pan·) i c à s- i pr e Lc ni a cornJJ Inta,. Carwccbi (en e l d'aris tòla trilogia anrb tma altt·a cr·ata que intenta la Sl·durrl rclirada a la filla dels dos, ció) i Ja gran mezzo-sopr aMal"ie). 110 Fedot·a Bar·bieri en 1111 Existeix un bor'l em·cgis- L DISCOS 11·ament C BS dirigit p er Gt•orges Pt·être, amb tt·es c anwtet"Ís tiques: wu1 ex uberància global. molt ben l"I~JH"csen ta da p er un Placido Domingo ple tòri c de f<~ ­ <"H ILats, pet·ò inevi.tahlcmt•nt vulgar: la poca gr·ària d c ('¿u·go t amb què s ·t"l.pr·f'sSI'O els compone nts dr I'Ambr·os ian Chorus, i la presència ideal d ' ti rana Col rnbas, a ft·cgar d e h1 perfecció. L'muegistramcnt dc .J••an Fuurnet és de l ' an y 1956, però es pol t·ecom¡¡mll" com a pt·imera opció d c compt·a p e r·què e m sembla méb fidel a I" esp erit d e robr·a e n l'i sentit dc r esulta r mc u ys r·omau ti tza n t a 111 h una diL·cc~ció més incisiva i un cq1dp vocal homogt•ni lJ li(' SC I" VCL'I': abans cru e r"f'S una dramatúrgia ga irt>bí• zoliana i la intcl·Ugihilitut dl'] tcxl.. El capte niJ11cnt i l'elegància d e Follrne L fan m(•s consumible l'apm·ato~ilat dt>ls pre ludis i d e lrs t'Scc n es de faràndula. A lliÍ'l:!, Ics condic ions tècniqurs ADD són prou cot-rrrX.C.- D. tt•s. e sc ris •·ccitats pa.-lats) dr Bohemios. també d ' A m ulleu Vives, obr·a encm·a n·lativament primereneu i co nvencional , es prc inl nwnl pd que fa rf'ferènda al llibre t (c udo sa m e nl , ins pirat d c manera m o ll n.•mota en la mal r i.xa no' l'l·la que va scn•ir· dc ha sc p Pt" a !..a Bohème dc Pucein i, Scè nes cle la vie de lJohème d ' llen ri d e Mlll·g<•r·) . Lo ve r sió musicRI que comclllem ~egueix la rnatt•ixn líniu dc l'altre enregis trallH' III i, en aques t senlil, apot·ta e ls mitjans necessa l"is, 'oca ls i instrumculnls, pe t· r·ealitzar un prodm·l!• rk qualitat. l'únic ca ntí avui và lid p er· dignilïc ur· 11n gl>ncn~ tan caractr•·ÍsLir - dint•·e d e l seu <·ont<·xteo m malmès per inLcrpr<·LHdons medioc t·es, qunn 110 s implement mism·ables. En Ja part vocal, elR clos pt·otagonis tcs, María Bayo i Luis Lima. es ben..Cirit•n tant de la seva ex'}lerirncia e n altt·es eamps com dc la seva qualitat intdnseeu . RC"ft·t• ndada per· una mrrcsc uda c arre ea a set' lldl·nt. María Bayo acn•diht una puresa tímbrica scnst' ares tes i una caHdesa PXp t·cssivn n bsolu tamcnl l"l'murcablcs, m e nin~ que Luis Lima mostra la seva (·last>c, i t·eserva rl seu Ul"i:.m<· p et· als momenls culminants. sen se abdica r· mai d·una musicalitat innata. La n •sLa d el r epat·timt·nL (·s u l'ultut·a d ' uua pi"Oducr-iú <·ol·lcf'tiva impecable i homo gènia , amb la solidcs u dn Santiago S . .J crieó , la proft•ssionalitat dc Rosn M. Ys à s i la nobleRa dc Cm·los Atvarez i d ' Alfonso Exevert"Í<~. D es prés d'una notable Do1ia Fran cisquita. que ja c;' ha comentat des d 'aqurstcs mateixes pàgines, Au divil, Valois ens presenta ara unn vtH·sió completn en un CD dt> la part musical (sen- Antoni Ros-Marbà no fn cap con cessió d e gus t duhLós i cquilibt·a sàviame nt l'I c-onjunt d'intèrprets amb el seu conehrut ofici srgu r , eficaç i musical, al capdavant de l'excel·le nl Orqu<•stra Simfònica dc Tt~­ n eriff', dc qualitats gain•bé " bl"ilàniqu es" i , doll(•¡;, adicntmcnt funcionals prr a un <>s tudi d' e nregis tntm e nl , com ja s ·ba pogut c·ompt·o, at· en altres pr·oduccions . En r esum, unn ~TU\ ació pet· als inco ndicionals del gènet·e i sn sc•c•pliillt- dt> t·ontribuit· c·lïnl!:mcnl a Iu sev a difn s iú , llll('Íonal i interna cional , ••nlrc els qui e n cara no ho Agustí l\1ontrllà só n. e L a pr·imera impr·cs~ ió I(Ul' tenim da v unt d·un em·ehris l ntmc•Jit qui' Sl'· us presenta rom u cu nt ror·s d e ls segles \ VllXVIJl és la d c di s pos ar· d ' un document dc polifonia es ni ta en p.le hu n ·o¡·. Dc fet , l' illa dc Còrsc~n enLrurin en l'àre a geoh•Tàficu dc• màxima influè nriu clt· les pr·e misses que havie n d c •···~oi r· la música sacra so r·gicll''i d e l Cont·ili d c Tt·c·nto , <·om és, també. e l ca s dc la p olifonia ibè d ea del srgl<· XVJl. I la nos tt·a impressió no a nu va d est>neami na ela. Efec·Livament, es lnwtu d!' polifonia ... , d ' tula pol i fnnia sense gaires complexitats es truc turals. però ~í nrnb a lguns arcaismes luu·mò nic!l que no ens dei:~.cn d e fe t· p e n sa r en l 'aïlla mt·nt c ultm·al que dc IH'n ~>egur· va patir l'illa , m(·s enllà d els handidalgrs dPis gt• no vesos i del seu n fa 11 y indcpendentis la. llet·or·rlt·m t)IH~ Còt·sega no enll·a•·à a formar pat·t , oficialnwnt, delten·itori frant·l•s fin s al 1768 (Trac tat el<· Yt•t·salles) i. definit i\ unt t>nl, fin s a la in vas ió dl' ~upolró. La música d ' aqu es t CD , enr egis tra! e l novembre d e 1993, pl·r·luny a l'clapa genovl'f!U dc Còt·segu. En toL e a s, I' a t r· a t' I in d'aques t cnregistt·amcnt doble ... P er una banda , l'aec·és a un r epertori cerIament inèclil i. pet· l'altra. la l"econs trucció que Mat·1'1'1 P1'·rès fa. amb e l se u Ensemble Organum, dc la in- rs lt• rpreta c ió dl'l rn nl trndit"iouul c01·s, njucln1 11 (11'1" ul¡,'liiHI jove!! r·o•·ws rntwixcdors del tcmu. Unu fonmr d•~ cantnt· qut• , ¡·um l'li tunts aJtres indn•ts, In st•vu Lt·an s mi ssió hnvin t•..,Lat durant molts 1wglcs m·ul i que H par·lit· cic• pr·int•ipis ri(') nos tre ba' iu r~ lnl IIH'Il)bpreuda, p e r· c·nurr l'onscgüt·nLnwnt, t•n dc'IÍrs. Lc~>~ •·¡•formes lilúrgir¡uc·~ dt•l Concili Vatil'it li , fdt'M c•ls unys 60 , gu it·ch(. vnn nl'uhar dt: dPstruir un cnnl qut• ngonil.zuva. Nom{·s ul~'11118 llllls icòlegs n ' hn v il'n IU'OilHC'!,'lÚl de f,'l iUI"Iitll' u iI:(Unes mostt·cs e n d fonnol dc• l1~s c·intcs ruagn è liquc-.. nu nova gen eració d ' inlt•t·c·s~ uls bi està fC"ntunn las!'11 iiiPSiimab(e. L<·s 5 fQnts d'on hu Hur~it c·lmuiBrial musical empntl t•n nqucsl f',n,·egis lr·unwnl són exclus iva mcn l monu Rc..-ii H frarwi scans ccnl t"nls hà ~it·umcnt euu·c r i 1650 i ¡•( 1750. I quant a la imlH"rssió <(lte en s fa l'andidú tl'a tlli!'St e nregistt·anH'nt, •·c~ uha molt d cscriplin PI I'OIIII:'nta ri qu e el ma I<· i x Marce l P é rès e n fa ui llihrtt que acompun y a ui disc, r e fe r·int-sc als cn ll lu n Lf! co r·sos que hi col · luhot·<'n: " ... El treball f'l s vn b!'l" costós rn un pdndpi , ja l(U<' no s abien Uegir·pat·lilures, p e rò a nw¡,ur·a que• la música començava a ser· nwmor·itzada, vàL·I'm pu ~­ Slll" u un fenomen J"ar·anu·nl t•xp c rim e ntat amb ult1·es eu11Lants de músiea anligu. Aque ll estil els ern rlflllll"lll i roll·oha va així cili o!~ <•xuclí' que li corr es ponia ... " Pe r· a l'oient, l a imp•·cssió bl'gurumrnt ser à la mnlei'I.U. S t>qn·rsu i co nfus ió al t·omcnçament atTan dt· lt•., ~rvcs pat·ticuJa.-ital s h:u·mòniques i del tractanwnt dt• la veu amb portamc•nts, amu una ornamenlac-ió pur·Licular i amb una cer·la t"II RLi c itat. D es prés ... In impressió d 'una màgia sollO l'a , d ' una beUcsa parli•·ular, r e trat ca pth ador· d'una realitat sonora qur porh~m començ ar a conèixet· gr àc ies a enregistt·aIIH' nts co m aquc s l. Joan V. Bellalt a. e DISCOS ls discòms poden di posar· d· un gran n ombt·e dt• versions d 'aquesta obra cabda l dc la producció hiindeJiana . qu e rcpr·esenten tlivcrsc maneres d'entendre-la, condicionades pels criler·is impct·an ls en el seu moment (d es d e les versions massives de Boult o argent. a les més aèries de JJarnoncourl o Gardiner. amb iJlStruments originals. pnssan t, en un terme ecp.tidis tant , p er les d e Mackel'l'as, Davis o .:\f an·iner. per esmentar-ni' només algunes). La que ara ens ocu pa. del 1993, adopta els cdteris, anomenats històrics. avui majoritàriamen t gene ralitzats. Animat per l'americà William Cbristie, el grup Les A rts Florissmlts, radicat a Fntnça, ha destacat per i i?.S interpretacions antològiques del barr oc francès, p et·ò no se sent es tr a n ger e n una obra d 'abast univer sal que té les a l'l'els espirituals en la lTadició anglosaxona, un fet gairebé irrellevant en un temps en què les cultures occidentals formen un patrimoni comú. William Christic no cau en la tediosa uniformitat d'altres esp ecia listes poc c r l'a tius, en les vet·sion s d els quals l' adopció d·uns «:ct·ts estereotips degenera en un nou academicisme, sovint enutjós. Al capda- E 58 538 \ant d. un conju nt instrumental de tècnic·a impecable i estil assirnilal. adequa e ls r ec ursos e pr·cssius propis de la música tardobnn·oca al contf•'\t cspeC'Ífi c· de cad a situa<·ió dramàtica, cosa que propicia un discurs ple de vida , plàstic i contr·astat, ¡w rò sempt·c nuid , fins i tot qultn -com <'n els cor conclusiu -der·Ï\ a vers una certa cspectucu laritat. El ror·-fonnat per 25 veus mixt Ps- no exagt•r·a les articulaf'ions e n sta ccatLo , pct·ò la nitidesa dc Ics vocalitza<·ions és impecable: d e veg~ul !' mostra una transpar·ència gair<•hé madriga LísLica, però n o d efuig, quan cal , els efectes frapants. E ls solistes pcr·tanyen al rnr•·cat comú dc la música antiga i són col·labot·ador s dc Ics gr ans figures actuals dc l'esp ecialitat. La nitidesa voca l dc B a rbara ch lick és proHrbial: la soprano Sandrinc Piau i el tenor :Mark Padmot·c formen part de l'cqujp habitu al dc WiiJjam Christie; el co ntratenor A ndr·eas Scholl. deixeble de René J akobs. es distingeix per la pa;,tositat del timbre i una singular homogeneïtat de tots els registt'Cb; i el jovetússim baix canadenc Nath a n Ber g. d. excepcional noblesa Yocal i mu icalitat. é ja una r ealitat a tenir en compte. Dillcilment podrícm establir una ve1·sió de t'f'Íerència indiscutible p er a una obra tan prodigada; aquest enregistrament. però. pot satisfer Ics ex-pectatives tant dels devots de la música antiga com dels melòmans eclèctics. e Lhós Mille t F rançois Couperin , el r.eprcsentant.mé s emtnent de la russaga dels Cou p e l'in, fo u el compositor francès més co- nf'gtrl de la eva gcnerac10. La seva obra cabdul per al c·lavicèmbal, integrada en qrratt·e llilires i vo rtebt·ada en Ol'(lres. sinònim de suitl's, ruostra una gran vad etat dP danses, a lgunes no ud~c r·ites a un origen con~­ O¡.(ràfic . Cotrpcr·in va r ebutjat· d 'explica r· els orígens de les d enominacions dc les seves p eres . les quals. a manera de t·etrats psirològics . fan treballar la imaginació . Són pinzellad es rniniatrrris tes que propicien el jor rl r les endevinalles. Mú&ica plenament decorativa que tél'equivalent plàstic e n e l pnlau de Versa lles, mai , pt•r ò, no la qualificaríem d c frh"ola, si br tampoc de sobr adam en t profunda : l' t>q uilibri es troba entre e ls d os lfUalificatius. El quar·t llihre, publicat el L730. reflecteix la madw·e&a d ' un compositor de setanta anys. que només n'hi resten tres de vida. Calrcmarc·ar· l'esplendidcsa d e " La Visionnaire", obertura en l'estil de Lully amb la quaJ comença l'ordt·e ,-rnt-i-cinc, i .. La Pantonime", adscri 1a a 1'or dre vint-i-sis, exe mple e plèndid de l'esperit de la Commedia dciJ"Ar·te. amb efectes dissonants entre els modes major i menor. La p<'ça que clou el Quart llibre, "Saillie", torna a exdta•·la nostt·a imaginació; ¿té un significat precís. és una boutade o una impressió momentània del compositor? L a interpr e t ació d e Christophe R ousset. feta sobre un cla,•icrmbal Ruckers de 1623 a mb ravalement fet pet· Blanchet el 1745, gaudeix d 'aquest bellíssim instrun1cnl. La dicció acttrada i contingttda de Rousset sorp•·èn per la &eva musicalitat, sense extremismes ni exagcr·acions acústiques que sovint distor·sionen el eliseu rs en accentuar el vessant maniet·ist a d e Coupl'l'in. Això c·onfir·ma la solidesa d'un Primer Pr·emi al Concurs lntemacional dc clavicèmbal dc Bruges. eM. Lluïsa Cortada. A bans dc Iu sobtada moda a c tual d e l cant gregorià (segur·amcnt, més que altra cosa, fruit d'una sagaç oper·a eió d e nràr·queting), tlivcr ses iniciatives -provinents de la histol'iograña, dc la musicologia i d'algunes comtmitats monàstiques- ja s' havien ocupat dc r·estaurar la puresa i l'a utenticitat d ' aquesta modalitat que fou el cant oficial del culte dc l' Església catòlica i que s·havia apa rtat progressiva ment d'aquesta fun ció per la mat eixa evo lu ció del s tem¡Js. Des d els inicis d el nostr·e segle. aq uestes in\ e~ tigacions van desenvolupar, també a casa nostr·a, un nivell científic de rigor· i de profuuclitat r emar·cable, cosa que va donar lloc a plantejaments teò ri cs impo r·tants i propostes inte rpr e tativ es noves. A aquests esfor ços, van segui!·, a diversos nivells, moltes iniciatives de divulgació viva, dintre i fora del context e tr·ictament litúrgic. Així, el Patronat de l'Obra Cultural dc Sa ntes Creus ha pi'Omogut r'(•gularment , des de l' an y 1976, els Cur&os Internacionals de Cant G r·egorià. del quals va sor gí r , sota el guiatge de .Mn. Magí Saba té, la Schola de Cant Gregor·ià lfU e ara ha cnTegis trat el CD qtr e l'ns ocupa. Es tr·acta d'un grup d e clct·gucs de l 'Arquebisbat de Tarragona que, des d e fa més de 16 anys, ba acr editat una actitud autènticament vocacional. manifc!>tada no solament enl'cstricte tet·reny interpreta tiu , sinó també per mitjà d·un imperatiu constant d 'estudi i d'investigació . I és pn.:cisameot aquest caràcter "vocacional " allò que anima i ca racteritza les seves molt dignes versions. A més, cal r emar·cat· que aq 1J CS t em·egistnrmcnt inicia les activitats d 'una nova e ditora di scog t·àfica. e LI. 1\1. Per fi, com el primer dia L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats.