Revista Musical Catalana. Núm. 121 Novembre 1994
Editorial: Música, tot simplement / PANORAMA Joan Pau Pujol: el trànsit oblidat del segle XVI al XVII. Francesc Cortés / Irwin Gage, un poeta del piano. Nona Arola i Vera / Mikrokosmos: Un músic a l'OTAN. Pere Artís / Del seu affm.: Sra. Kathleen Battle. Xavier Casanovas-Danés / Bona presència d'intèrprets de casa al Festival d'Ordino. Nona Arola / Deu anys de música contemporània a Alacant. José Guerrero Martín / Música i disciplina per al futur dels joves músics catalans. Teresa Martínez / TEMA Música i censura. De Plató a Stalin: camins de la censura. Jordi Llovet / La música sota el III Reich. Un estudi per realitzar: pautes i reflexions. Jaime Vandor / MUSICALIA Ruggero Raimondi. L'alçada d'una veu baixa. Mònica Pagès Santacana / Catalunya música proposa. El Quartet de Corda Toldrà en concert. Victòria Palma / La tonalitat espontània en l'obra de Llorenç Balsach. Carles Lobo / Entre l'avantguarda tradicional de Berio i la tradició modernitzada de Valls. Carles Lobo / Cixa de Terrassa. Deu anys de constància amb la dansa. Marjolijn van der Meer / CONCURS / SCHERZANDO Cesc / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
t MUSICA ACTUAL ALES I PROGRAMACIONS ... o z RUGGERO RAIMONDI, UN CAVALLER DEL BELCANTO JF!rfJ}[7)Cf?7JJJrJ7J21Vr.rfJ JlJ)~'iffl Concerts al Palau de là Música KAR.\BTCIIE\.SKY, Euo SltoST,\KÒ\11X, Solistes de l'OBC al Saló de Cent SUMARI t•evista tnusieal eatalana EDITORIAL PANORAMA TEMA •o •• •• • •• •• CD • llrhicu. toL >ÏmpiC'ment )!11111 Pau Pujol:('/ trà nsit oblirlnt del ·'''~le \"li u / \ 1 11 per Francesc Cortés Irwirr Cago, un poeta del piano per Nona Arola i Vera Mil.- rolamuos: Un mrí..,ic a /"OTtiN per Pere Artís l>el .w'u ujfm.: Sra. Kathleen /Jallle per Jaume Comellas l~!ifH'rnda Knthlecm Ba11le per X. Casanovas-Danés Hamr pr·e•ència d'intèrprets dP caso al f'('~ tirol d'Ordino perN.A. rwys de mrísica contemporània pe r José Guerrero Martín /)pu 11 I/acant .llúsicu i disciplúra per alfulllr dl!b jot;es músi<·s cow falL~ per Teresa Martínez Mtí.~ica i censura /)p Plató a S talin : ca mins dc la cen.çuro per Jordi Llovet 1-u mrísica sota ell/I Reich. Un e.,tru li realitz ar: p a ut c.s i rejlca·ions per Ja im e Vandor Hugget·o Raimondi. L "alçadn d 'una veu baixa per Mònica Pagès Santacana f U!I" Cuta lunyo .llrísica proposa. El Quartet dl.' Corc/u Toldrà en concert per Victòria Palma J~a tonalitut espontània en /"obra de Llorenç Ral.mch p e r Carles Lobo Entre l"twuntguarda lradicionol de Rerio i la trorlició mademitzadn dc l 'alls perC.L. CONCURS SCHERZANDO DISCOS •• • Caixa de 1'PtTassn. Den anys de constiwda umb la dcm sa per Marjolijn van der Meer per Cesc Teoria de l'evolució energètica. Com va afirmar molt bé Darwin l'any 1859, més rendible i més respectuosa amb el medi tot evoluciona. I des de fa un segle i mig, la ambient. Evolucionant també econòmicament companyia energètica que més ha evolucionat és Gas Natural soc. i desenvolupant importants projectes internacionals. Una evolució aconseguida lluitant pel progrés Com a resultat, el Grup Gas Natural és avui el i el benestar. Innovant i creixen t fins a esdevenir primer d'Europa en potencial de mercat i en índex l'empresa de gas canalitzat més important de creixement. d'Espanya. Ampliant i millorant les aplicacions Perquè l'evolució energètica és un fet natural. del gas natural perquè més de 3.000 indústries i 3 m ilions de llars gaudeixin de l'energia • / / gasNatural - EDITORIAL l maniqueisme de què són impregnat b on a part del s nostres capteniments és un ob sta e h~ seriós p er alnorn1al desenvolupament de les r elacions humane . I l'és, també, p er a una compt·cn sió exacta dels fets culturals els quals - p el motiu essencial de ser un acte de cr eació- no poden ser mesura Ls amh el siluplisme d 'una dicotomia fal ·laç (o blanc o negre; o ho o dolent, etc .). En el camp de la música , entre moltes variants de la dicotomia al·ludida, en destaca una , amh trets excloents més que no pas antagò. " . ' no es . aiXo " . ' es . a1xo mus1ca. musJca, niCs: Diguem-ho planeran1ent. Hi ha una con sciència difusa dc l'existència d ' un patrimoni sonor (pret èrit i present) definible amb el substantiu " música' ', acompan yat en cada cas concret per l'adjectiu qu e el qualifiqui (" rmnàntica ", ~'contemporània ", " aleatòria" , " concreta", etc .) . P erò hi ha també una consciència difusa , esp ecialment en nuclis autoconsiderats select es (i , doncs, amb un fort component elitista) , de l ' existèn cia d ' un grapat d ' adjectius ("heavy" , " metal", " màquina ", e l<". ) als (ruals se'ls n ega el substantiu ''música '' on r ecolzar. Gosaríem d ' afirmar que els detentors d ' aquests esquemes no són pas pocs ; fins i tot aventurar íem la hipòtesi que llur nombre és en augment, al compàs d ' un pèndol sociològic i estètic (i polític) procliu a formulacions impen sables fins no fa gaire . Tanmateix, l'exercici de la llibertat intel·lectual és sempre superior a qualsevol r eacció en què la reflexió ocupi un rang inferior . . . Aquestes consideracions elementals són suggerides pel fet que, darrerament, ha estat defen sada a la Universitat una t esi sobre' ~ El h eavy n1etal a Barcelona , una aproximació des de l'antropologia de la música '' . Que a la nostra Alma mater s'hi presentin (amb exemples sonors il·lustratius) tesis com l'al·ludida , hauria de ser un episodi emmarcat en la normalitat més vulgar. I el fet mateix de la novetat mostra encara , si més no , el divorci exi stent entre fenòmen s d ' àmplia projecció social (i , com a tals, dignes de ser estudiats multidisciplinàriament) i els esquemes culturals p els quals és moguda una exten sa fra nj a del cos social. Aquella obertura de compàs de què, normalment, una p er sona mitjanam ent culta fa gala (és a dir , l'interès per les diver ses est ètiques literàries, pictòriques o cinematogràfiques , per avançades o marginals que siguin), és la que desitjaríem també per a la música. Amb la certesa d ' a ssolir els guanys que dóna la llibertat, que no és imposició de res, sinó potenciació de la capacitat d 'elecció, de tria o de refús ,~ signe de maduresa individual i col· lectiva. La notícia de la defensa a la Universitat d'una t esi sobre música heavy pot ser un bon pretext per a la r eflexió sobre la condició nuclear última del valor i de la funció de la " música" , tot simplement , sense adjectius. ; Música, tol simplement ~ -• .!; la: a 121 PANORAM A Joan Pau Puio l: el tràn sit obli dat del segl e XVI al XVII per FRANCESC CORTÉS L 121 ' a ny 1905 el c·ompositor i music·òl('g Felip Pedrt'll d etli(·a Hl des de les pàf,rine¡., de la " Revista Musical Catalana " el primer nrtir lc a un mestt·c el<' ('apeUn poc t·oncgnt alesh ores. J oa n Pau Pujol. 1 Les figures dc• Pc·t·e Albet·t Vila. dt' J oan Brudit'u , i els Flt'txa ha\ Ít'O pret'cdit r est udi sohn· Puj ol <>n aquella memorablt> Hlo i' ÍC cJ' articJes d'aín? nacionalista. De quines dades pa rtiu t'I musicòleg per (•opsar l'abas t i la imp ortàntia d c l'obra d t' Pujol? D ' una ba nda. e n estudiat· la doClunentarió de la capella d e música de San la Maria del Mar, P C'drcll anota va que l'any 1618 el mestre d ' aquella capell a, .Jusl'p Reig, feia copiar dos llibn·s el<> [aristol amJ> obres polifòniqut>:. dc J oan Pau Pujol. Antonio Lozano, musicògraf ar agonès . i rol·laborador dc P edrell en difet't'nts treballs, d rscobria l 'estada d ' un Puj ol , mest re de cap ella a J'esglfsia d el P ila r de Saragossa, des del 23 de genet· de 1595. 2 P er altra banda , hom pale ava la gran d ifusió que al seu temps havia assolit l' olJI'a pn joliana: de primt•r , el músic anrgonf!s Diego Pontac , mest r e dt• la Seu de Sa t·agossa J' an y 1619, ('S p t·esen tava clava nt el r ei J oan IV de Pot·tugal afit·mant que «aprendi a canta t· con P uj ol y Fra neisco Berjc, y un poco de c·.()ntrapunto»;:1 en sc•gon lloc, l ' I rulex de Livraria.deM ús i- ca (primera parte) de Dom ]oao IV de P ortugal(Lisboa. I l»9). de la selecta bihliotcca d el monarca bihliòfiJ , in ven tariava un tota l de 25 obres dc P ujol , d esprés fJf' l'- Part de la portada de l'obra In fesfo Sancti GeorgiJ marlyris (Biblioteca de Catalunya) dudes per t'él usa del terratd·mol i incendi de Lisboa l'any 1755 ; l ' arxiu dt.· la capeJla d e mÍtsic·a de J' esgl~siu del Palau dc> Ba rc·clona. catalogat l'any 1856. en re<·ollia també- nombroses obr·cs: i en daner· Uoc .I 'Arxju d e la t~H t ed ral de Ban·<·lona en ser vava unu noddda obr a, de l a qual Pc·tll·rll deslac·ava unes Lamentocions, i , aU1ora , d sobtava el h'l'a rt nombre d ' oht·t•s en llen gua vernacla , el s solos, cançonetas, tonadas i villancicos. 1 Lt•s notícies sobre Pujol i tots els indicis q ue feien uU>i r·a r la seva importà ncia no finir('ll aquí. La srvu obra havia arrihaL als an - \ .-. PANORAMA (Üloris ,~uücentis tes aLam que la Uum difusot·a d e h•s edicions hi pn•ngué!> part: i ho f(>u de la mà de I"Orfró Català i tlf' Lluís 1liUet. Dc., df'h. inieis, l\lillel introduí al t'C]>rt·tor·i de l'Orfco la música hispànica del Renaixement i del Ban·oe. Lc·¡, obn·¡, dc Victot•ia, d1· Mot·al<'s o de GuerTet·o. cone¡,ru des dt·~ qtH' les primer·es c•dicioni'l d c l' 11 ispaniae Schola Musica Sacra i de la Lira Sacro1-Tispann end«•gan•n la clivulgar·ió, sovinl(•jav«•n als «·ouc·crts al costal dr lc•s obre~ d e BnuJieu, tle Calwzón i d1· Pujol. E l públic t·carrionà amb sorpt·esa davant d'aquest n•Jwt·tot·i, amb romeutaris eom t•ls :wgii1•n ts: «Això és estt·any, [·... ] pt•rò fa dPvoÓÓ>•.:; MillN, ch•s df' la ('apella de Sant Felip 1\ct·i amb la qual 'olia enrunsar·-sc {'11 la ¡·cfonna de la música litúq.,rica, sol ·liC'ita\a constantliH'nt a Pcrln·ll t¡ u e li tt·anscrivís ohn•s de PujoL i pt·ob'1'anHn a la Hissa del P(Lpa íl-larcello dc Pal<-stt·ina, e l motet O magnum misterium 1le Victoria, els Madrigals de Bt·udieu, la missa Pro Defunrtis de Victoria arompanyats dels mote ls i la missa De difiwts d1~ Pujol. Les poruules d1• Millet són aclaridores: «Tnul la mam·nt de fer d'a<fUl'RI autor, [Joan Pau Pujol] com t'ls Goigs de Brudi1~u d emostren qut' e-n lt'tTa <·atalana hi havia 1':\.ccl·lenl estola polifònica».'' Ft·ancc>sc Pujol, un d els homes 'in<' niats al ct·rde d t- l'OI'f1'Ó Català havia donat a la Uum la tran<;nipció d'uu motf'l a \'Uit veu¡;; i una mi,sa dt•l mestre de capeUa. Tot feia albirar que la difusió d e la Sl'\'a obt·a assoliria fite:. s<>mhlants a ll's 1le Vi<'loria o Mot·alf's, pt'l' <'xemplt'. No obstant aiJ~.Ò, durant molts <mys h's invt•s tigacions no aconseguit·rn t•slll'inar amb ecrtcsa el ])Crfil i Ics activitats d'aquell personatge, i sov int s'ana1·en repetint als difen•nLs m;tnclis els dnbtt•s i els laps us t¡uc cUv nJgà Ped n•IJ. Dura ni anys no es va saher dt's tl'iur rntrl' Felip Pujol i Joan Pau, ambdós matat·ouins i antb lligams familiars: els dubtes augmt'ntat·cn ttuan les doctunen- tacions s'entrecreuaren amh un Antoni Pujol. supo:-a t nw ... tt·t• dt• capella de finals drl "-'li;~ Rafael Mitjana. en la se\ o importantíssima obra La U usiqw• Pn Espaf51Je: art réligieux et art profane.8 errava el nom, i anota\ a tm Juan Antonio Pujol. q11 t' qua lifica «legítim het·eu tlels F Jet 'u i dels Vila, t'ls m~s glcwiosos rl'])l't'scntants de rart eutalà dt•l passal>>.'! Mitjana tc·stifi1·ava l'tlmplia rufusio d e l'obra de Pujol arreu: e l cançont•t· dt• Clauclio clt• la SablomH·a, dipositat u Muni<·, contenia set obres del nwslt'l' dl' capella C'atalà. Sm·c·cssi' Ullll'llt n'aparegueren conaposi<· ions a Cardona, a Gandia, a r antiga bibliott>ca del duc de Mcdillacdi, a Saragossa, a Segorb , a \1 all-ncia, a Vic. i a d'altres cançoon rt·,, com el de Ja Bib1ioteca Casanall'n1·u. el d.Olot. i di\·e r sos fnt gnwnls a Montserrat. La constat~wiú dt• Iu seva vàlua, i 1'intt•rès <¡lli' clt·s¡wrtà el seu eslil, cxpliqtu'n el pt·ojecte que emprengué Jl igini Anglès pet· pulllictll' la st'\ u ohnt completa, d e la qualmalauradument només a paregueren dos volums d'Tnfesto n ea ti Georgii. 111 Higini Anglès, figura clau en la descoberta i vindicació de Joan Pau Pui ol Tant Higini Anglès ('Ofll altt·<·s investiga dors, suposa' rn que Joau Pau Pnjol era nascut, hipot{·ticament, a Barcclmta, l'any 1573. Però en e l scglt• XIX un historiador mat;noní, J. P<•llict·t·, defensava la hipòtesi d1• ln naixença a Mataró . .I ra estat n 'centment Josep Pa \'Ía qui ha dt•mostrat, amb la tt·obada rle Iu partida de naixement, el testament, i a ltra documentaeió, qur Pujol nasqué a Matru·ó r any l 5ï0. 11 Trets biogràfics o,.., tLH[Ht•sta data fins al 1591 no di~po't'lll tle m~:. notíci<·~ soht·e la ...e,·a a<·tivitat. uposcm qm• degttf. int-'l'eS!>nt' com a escohl d'alguna capella dc música. pos-.ihlemeut a Iu d e la catedt·al dt· HatTelonn, sota el ma~Sll't'i de .I uliu Andt·cu Vilanova, o dc PN't' Alltt'l'l'h i Ft'tTament, àlies Vila, i de l'organista .Joan Boq~uny6. 1 ~ Pt•n'> no lwm d t> penin· ell' vista que a Matarú t'XÏstia en nqudlt'S datc>s una in cipient capd la dc m(lsica, de facto. i hi havia ull t'lltul'll familiar viurulat a la músí<·a: un Joan Pujol t'Stà doeunwntat 1·om u minis tril , par·f' de F1'lip Pujol -mi'Htr l' de ca¡.tell a dc• Maltu·ó tJe., tlell616-i de Rafael Pujol. tumb~ mú~il·; antrriormenl t's tt·ohà Onofrf' AmaUet· eom a fJI'PCP/1101' del COI' de }-)l't'H'l'CS. .Joan Pau Pujol' a ésser Jli'OIH>sat ('0111 u oq~u ni stu dt• r església de Sa nta 'h11·ia d e Mataró, l'an) 1591. l'àtT<'<' qnt' no va anihar· u t'Xt'tTit·, pen) t¡ue indueix a 1\·'il'ltt'·ncia d'algun tipus d c lliga m: t•l ¡,eu pon~ actuava de manxain• de l'orguP. 1'1 L'any 1593 PujoJ founomenu t r·oatljutot· dd nH'Stt·e d c Ja catedral tic Barcelona, Andrf'U Vilanova, sense sotmett·e\; u oposic·w, fet que d emostrava la C'nnfiu nça dipositada en un jove d(· viuL-i-tt·ps anys. AJ cap de po<'s lllf' 'iO" aec·eplà el magisteri tl1• ca¡wlla de la catedral de Tan·aguna. onnmtangué pet· espai de clob Ull)'-· i hi deixà algunes ohre-. d c la M'' a mà. la seu metropolitana tan·agoniJla \'a act·éi:.;er Iu se' a anomenada. fins al punt qut' l'an} 1595seli atorgàelcàrrccde mestre d e ra pella de l'església dd Pilar dc Santgossa. en (•onsitll'rat·-lo el millor «sen se dubte» enIn• tors els opositors, malgrat truC' c•nca1·a no s'havia ordeuat prcvet·e, unu dt> les condicions sine quon non per accNHr a les phtrf·s impot·tants, i als beneficis, d e Ics t'sglésies hjspanes. La capella de lllLI SÏ<'a del Pilar havia assolit tanta importància. o més, l{ll e la dl' la c·atl'dral d t> la mateixa ciutat. Allí. Pujo] es forní amb una PANORAM A b nn u nt pe ll u i d csenvo lu pà u n a d u J"Udur a Las('a pedagÒhtÏ<'a. Les a c tt·s ('ttpi t uhu·s a que ... t te mple •·ctoll ir t>n d bon fe t· d c Pujo l, i Ics a c tnae ions d1• la seva rap e lla t' O csd <'vcn inwn ts a ss<'n ya la ts, e ntre els q u a ls sohn·sorlire n lf'1i inl <• t·vetwions d a vant d el rei dc Ca s l<·lla Ft•lip 111 , l' a n y 1599. it•l 1603 p er a ls tn ·s JH' Íncep s d t> la ('asa d el d u<· d c- Sa ,·oia . u er Important tasca a la capella de música La seva obra L a m (tsil'u de Pujol està :-.itu a da en t'I I r à n <;i t d el m a n i t•t·ism e rcna i~c nti t- l a ver s les j)I'Ílll<'l't'S a1en a d <•s de l Ban·oc . •• Po~s<•<· ix nna ol1n1 moll t'.>..te nsa , c ru·aru no estmli:ula tota lme n t , intc•gntd a pet· m út-icu litúrgica . i una inl<'r cssan tít-si ma producciú dt• múllica t'n ll<•ng u a vernac la. nmb t'Ílla ncicos i ob r a de tip11 ~ cit•il, recollid a la dan·e ra als p rincipa ls can ço n ers de l' èp oc a. Pe·•· copsa t· t•l seu estil hem d e ft•t· a l- gu11es c·cmHid e n lCions : lu p e t·ioc1itza<·i6 d t• la his tòrüt dt> l'art e n compa r tinwn ts tanca ts impcd r ix de p t-r·ccht·<' la vitalitat i la transformtlt'ió del llen gua tge mus ical d c toto e ls t<'mps; e l c·onc·c· p l <' de m a n il't'is mc vindda a d l'lïnir aques tt<·mps cle trà ns it en lt'<' dos estils . Aquest momen ts solen qualifi<'ar-st• d 'eclèctics. terme dissot·ta l en a quest ca H: t•cll'('t ic és aque ll qut· coneix i empr a dos, o més s is temes difer en ts . Pujol n o podia c•mpt·ru.· alhor a ¡·a r actcrís tiqucs r t'naixenti.s le s amb lt·Ns de la catedral L' a ny 16 12 Puj ol n ' to rnà a Ba r edona. p t>r f e r·-se càrrc<· d t' la capt>lla dt• m{Jsica d e Iu catt•dt·al de Bat·<·t•lona , succeint J a u me T àpies . E l rupítolli con fi à la plaça dc for ma vitalícia , alh ora que es feia r essò d e la bona habili ta t del «Vt' tw •·ahle Puj ol» duran t la se\'a es tad a a Sar·agossa. El t-eu bon ma ~:,ri~ tc ri fou afalagat a mh nom b •·ost•s di sti n cions j u l'Ídiqu es . a dminis tra tives i ecc)JlÒrniq u es pt>t·pa rt d e l capítol d t~ l a cate d ral , com a testimoni dc l't>sti.mació lfll(' assolí. La gr an quantitat d 'ob r es serva d rs d' aq uesta ~poca representa una a ltra p rova d c• l a tasca p osilh a de'!en volupada a Ba t·celona: t•Jltt·e diverses t·omposicions, ca ldt·ia assen y a la r l'encà tTec lfUe t·ehé d ' esct·iurl' la m Ltsica p er als ofic·is divin a mb q11è se sole mnitzava. a l a Dipulaeió del Gen eral de Cata hmya , Ja festivitat de Sant J ordi. J oan P a u Pujol mor í a B ar<·elona el 17 dc maig d e 1626, i lt's seves elet-p ulles se so terrar<'n a la capella d e la Concepció de la ca tedraL AJs inventaris i me mor-ia l:. de les sevt>s pet· tin ences, s 'hi r ecollir en un n o mbre consid e r a b le f - ·r de villa ncicos , a p art d ' oh r es polifòiliques sa('l'es , i 1li b n•s amh obr·es d els italians Mogavrro , Palestrina, Ol'lando di Lasso. i d t•ls hispans Juan Na,·a tTO, Crist6ha l de Moralt•s , F t·a ncisco Cuc t'l't' t'Oi T om ús Luis cic Victor ia. Foll v e rso d e la dedicatòria d e fn fesfo Sandi Goorgll martyris CBiblioteca d e Catalunya) PANORAMA Partida de baptisme de .loan Pau Puiol ·'r'· po lü'ònics i <'mocionals barrocs . simplenwnt ¡wt·què eucat·a no havia c01wgut ni atTibat d temps del Ba1TO<' ph·. La S<'Va polifonia a q u att·e veus cerca «la pur·r·sa de la mttsica dc M01·ales, la lluminositat d c G u e1'1'('('0 i l ' ~X JH'I'Ml i vitat dt.• Victo, ., u. L . a f'rHnpu rae tO n o es gen s t'HP>. agosanula: Pujol s'havia amarat d e l'rs til del SPgle d ' Or, i e mprava pron b é tots els proced iments retòricH i st• nt ~lllti es d1· la polifonia r C'na ixcn tisla , scgninL fil per ral1Cla e l contingut. d<•l nússa tgc teologa l; Iu músiea d e P uj ol ton té nnu gran C"à tT<'ga <·xegi'> tica. Mai no podrc•m eons itlcrar la seva oht·a com la d ' un e pígon. és del lot 01·iginal. i t>l n oms de Vic tot·ia o GnetT(.'t'O l'en ci~en com a punts dr• n·fc ri'· n<·ia. St'rà al r epertol'i policoral. i a les obt·es e n llrngua vet·na<·la. alií o n sorgirà la ntLOtl a. prattica barroca : les obt·es a v uit vr•us c<·•·qnen el con tt·as t plàsti(' , la diff' r èn cia d e textu n•s, l' impa cte del dinanúsmt'. l ' inici da Iu polut·itzar íó vers la tonalital - t·n oposició a la m odalitat r c nuix enlislót-, i lli trobem els i:ndieiR rlt• l't'ls rle l 'acompótn yame nt c·ontinu. El gènere del villan cico, 17 <·onrPat ahundosa ment per P uj ol , t' li S annnciat·à , únicament. u n u dt' les fo t·mes m és pròpiam<'nt hat't'OC(tH'S e n Ja música I ., cu;,a nost•·a , dins la qua I es desenvoluparà e l món d'nuu futura tonalitat: ara hf. u o h Ïta oblidar que Pujol tr a t' la uq ut·s t reperto r·i d t's d ' un òptica manir·I'Ís ta. i f.s aques t un d t'ls atnll'tim; d' aquest t·epcrtot·i o t·i~i na l , clt•s de la nova p l-'t·repció idiomàlir a. L 'esp e rit d c les d octrines del c·on cüi de Tn•nto p lanen sohr<· Iu seva obra. Pe1·ò Pujol coutiuna cHst•n L, inexplicah]ement , por •·out•gul. Manca cnrara u n estudi glohul Ho hre la seva música, i lamhí· í•s u•·gent w1a erüció t[lte continuï la iniciada pe r An glès. Dins d ' un conjunt d 'inicia tives pt•r n•c·u¡u•rar u na de les lïgu•·rs mÍ's im¡wt·tants d e la música ea talana . aquest mrs de no,·emh1·e tindt·c•m la possibilitat de re' iu re la lli'' a música. Dins del ma1·c de la XJ JI Setmana dc Música Antiga J e Mataró, J ordi SavaU al capd m ant ci(• La Capella Rt>ia] tlt~ CaLulunya f aran reviure le Vespres el<' Sant Jordi , en una propos ta d(• n •constl'llcció lústò t·ica dd ritu , c·onC('h ent la música en funci6 d <' la litúrgia pet· a la qnal v a Í'sscr creada . Resta p er e ndr•ga t· molt a feina fins t(lte P ujo l n o assoh·ixi ¡o( recon ebcement qnc li ¡w rtot'a. NOTES 1 PEDRELL. F ., lfrí,~ich 1 ('/ls cf,. latPrra. j oan Pau Pujol, i altrN mes/r('5 dt:>l mutt>Í\ C"a¡mcmr. a "Hedstn llusical Ctr tulanu ' '. Il. 1tJ05.¡l. 169. 189. :.! LOZ 'L"\0. \.. llemarin llistórit·o-Críticu tft•l dt•surralla que en Zo rogo:nlral<•· 11Írfn 1•/ ur/I> /IIUSÍNr/... arU{!Il"HI. ( l'l't'tl .) 11)91. 3 PEOHFLL. F .. Op. cit .. p . 171: pur1 rl ' uq th'llt•:. uhr•·~ pu-.-al'i.-n tlt•,tu·l-~ 11 Iu lla\ ur, Hihlioti'I'O dt• ln Dipulat·iií tlt• Bur;•;•lunu, al run~ Ca t'l'l'l'Ui< i Duga-. i e' 1"1'1'0• lli•·io•n ni Catirleclr de In Ribliott•ca llu.~i­ Di¡JUtació de llrtrt•f•lllflll t'lti dt• hr (Ban·o•lona. 1901J). I 1/lidt•m , p. I fll). 5 Cu rin ol;· Llu í~ l\1illl'l 11 Fl' lip Pt•dl'l·ll, Ban•;•l t~ na , 14 u'cWIIIh r·;• d c IU96. l'uhli('Udn IH'r Ml LLET i LO RAS, l\1.1)., Uuf.< l/illl'l a Fc•lip fJedrell -Bpi.< ttJifrri-• , u "Rt•ct•rt·a .llu.<icafògic(l ·•. VI-VIl , 191!6l<JBï. p. 269. (I Curta dt• Lluís Mill r l u Fdip Pt•rll't•ll , Bur·c·¡•Jnno, 9 dl' fl'hl'í~r tll' 1897. 1/Jidr•m , Jl· 279. 7 Cilnl p<·•· Pt•dn·U l ' li ¡·I• -ru ~ ¡•<tu di~ . ' ''l!l'tt i'EDHELL. F.. 0 ¡1. cit .. p. Iii. B \11TJ \"\\ . B.. • Lu '\lu;.i«JIIl' 1'11 E' JlU!(· 1W: ort n'.li¡!il'U'- el ur·1 p r ofuul' •, u Encycfo¡Jcdil' de Iu lltMiqul' et DictÍ(IIICiirf' dn Cmt~N·t•utoirl'. P arí,: Lllli¡rnuc. 1920. n•. 1/i.~toriu de Iu Jlúsico ~'~' E~¡wri11. \lutlr·itl. l'. -\E\1. 1993. I) 1/Jid¡•m. p. 1 IH. lO PLJOL. .J.P.. ln fl•sto Berrti GeorKii: In l e.~peris. ld Completoriwn oC'Ial'i w ni. Ad Complf'lorium sext i toni. Mis so pro dtfuuctis. But'l'l'louu. Hihliotcra tl t· Cutaluu ya. 1•rlil·i{J u •·ur·u d 'lJi¡;ini An¡:li\;, 11126: I d .. fu j(.s ttJ /J('oli Georgii: Ad I<·.~­ fH'I'rts. Ad CompiNtJrium . Mis.w .w•.r li toni. Missa (lC/avi toni. illi.~so serundi toni. l1i.~s" quurti toni. Barcclou a, Bihlinleeu 1h• Cu tulunyu, rc li rió o curn d ' lJigini A n¡(11•:;, IIJ:l2. li Vq;l'll PAVI A, J.. tu. nuí.~ica n Iu mwrlml d 1• llc11Tl'lona durrw t el segf,. Xl'//. Bun·l'lonu. Funtl. Vh·cs Casujunnu IIJB6. ld•·m . .. J oan Pau Pujol: Biografiu • , a .Joan Pau /'ujo/: la rmí.,ica d'una èpuca. 1\lularó. Putronul Munil'ipul de Cul uu·a. 199 t. 12 \ t·¡.:,•u GREGO RI. J ..\1 .. · La nuí,i1·u liiiÍr·~i¡·u dl' .J oan Pou Pujol• . 11 ) mm l'a u /'njof: la mtí.sica d'uno (.poco. \la t uró. 1991. U \ t·gcu CORT É . F .. .. La Mtlbica a \J uta r ú l'O lt•put:n dl' J oau Pau Pujol .. . u )mm Pau Pujol: la música d'una (.poeu. \latnn). 11)1)1. 11 \. \1. \IIORR .\ \IA RTÍ::\EZ, P .. t o rruí.•ico c•n Zarogo~a ..sigfos Xl 1-.\111 . 2 l'olifonisws y mirristrile.~. Saru¡;o~su, Jl)ï8. l~ BO:\ \ S'fRE. F .. .. Joan Puu Pujol i In rn ú,ic·u t•u tulanu del 8CU temps~ . 11 ) octn Puu / 'ujo/: fn mtí sica d'uno èpor·rr. Matar-{¡, 191)1. llí GREGO RI. .1. M .. Op. cit .. p. 122. 17 Mnrià Larnl>en ha cleclil'at dircn' nls eslutliH al tc•mu. Vt•g•• u L AMBEA CASTRO, M .. " RMC" , 59. 1989. p. 15- l 7; ltl. La obra music al dc .!oau Pau Pujol .<obre texto.~ en casLellcmo a ' ':lmwrio l1u.~it·uf'', ·Il. 1989, p. 61 -83; fel. tl propósito cie las Opera Om nia d!' J uan Pali lo Pujol iniciada' por Hi¡,>ini .\.nglè:.. a "Recerca llu.,icològim ··. JX-X, 1989-1990, p. 265-268. ,.,t. PANORAM A lrwi n Gag e, un poet a del pian o La Schubertíada de Vilabertran d'enguany em brindà l'oportunitat de passar uns dies capbussada dins la música de Schubert iconeixent de prop els intèrprets que aquest any prenien portals concerts. Això succeí de forma especial amb el p ianista lrwin Goge, amb qui vaig tenir l'honor de viatjar fins a Figueres i de compartir força hores de xerrada, a part de gaudir del privilegi d'assistir per NONA ARO LA I VERA 3 ê. .. _; El ~­ g· 121 r . Gage. p er tot e l que hC'm parlat aquests dil's, m ' ha semhlat crm• vostè està més ickntiñcat amb l'I lied que no pas amb qualsevol dels altres gènen•:,. P er què? Qu<· (>s el que Lroba . en el S lied? -En el lied ? .. . És la meva vida! Ho és tot , en la meva vida , el lied! ... Però natm·alme11t, sé què vols dir. Quan jo estctva estudiant -és a dir. vint anys enreratenies la disjuntit·a de fer licd o música instrumental. L'actual generació tendeix més a barrejar tots dos camps. Però a mi em va passar que vaig quedar fascinat per la cultura alemanya. per la literatura, per la llengua. ] o no parlava l'a lemany . quan vaig arribar o Europa, p erò vaig estudiar-lo i em va fascinar pel ema. És curiós perquè no vaig interessar-me pels cantants. No estic interessat en el cant en general. però si en la idea de text i música. No he fet maimítsica instrumeutal, excepte, potser, quan era tLn estudia,nt, però meti no em vet interessar. Potser és per això que només em d edico allit'tl. Em vaig tonar boig per aquella música que acabava de descobrir i m 'hi vaig d edicar plenament. Mai no h efet una altra cosa ... , mai no he tocat una sonata per a als seus assaigs, que acostumen a ser sempre prou abundosos. El mateix dia del concert, a l'hora de dinar, mentre gaudíem de les delícies de la cuina empordanesa, vàrem tenir l'oportunitat de parlar més aprofundidament i concreta entorn del món del/íed, ja amb la intenció de publicar després una part de la nostra conversa en forma d'entrevista. violí de Beethoven , per exemple. - E l lied és un món molL ampli. però és també un món en<'at·a esn·an y per a molta gen t. Quina pat·L, quin p ercentatge d'aq uest món de l lied cTeu que és ('Onegut pel púhlic en general? -Poquíssim. I això m'entristeix molt. perquè cada cop és m enys i menys i menys. \ o crec que hi hagi gaire gent que realment conPg ui i estimi el Ued. Ho veig sovint en els con certs. Parlo d'Alemanya, però suposo que aquí deu passar el mateix. I gairebé sempre el públic és gent gran . perquè els nens d'avui dia saben poca cosa d 'Eisendorf i de Lots aquests grans poetes , i 110 coneixen gaire la poesia en general. Això fa que la gent tingui dificultats a identificar-se amb aquest món. 1 en canvi, quan ho senten els agrada, els encanta . Però en general, qurur la gent, al vespre , es pregunta què puc fer aquesta nit, normalment preferei:l:entriar grans concerts: wut gran orquestra , amb Karajan si pot ser ... , bé ara Karajan és mort, però roncerts d 'aquest tipus. -Cr eu tfUC ellied en s dóna I:opol·tunita t de conèixer més profundamen t un composit()l'? - Bé. 110 ho sé, potser sí. Però sobretot m'agradaria remarcar una cosa: en un concert de Jieder hi lw ww part molt important que és la poesia, i aquesta doble cura dellietl és allò que el fa difícil, perquè no sols escoltes la música, sinó que també escoltes el text. Lo gent sovint oblida que el compositor primer va tenir a les mans lLI/ text. el va llegir i després li provocà una inspiració. Vull dir. amb això. que si no estàs interessat en el text i la música n la regada, mai no t 'at rcmrà pron el üed. Ten 'estàs perdent la m eitat. T 'ha d 'ag radar també la literutura perquè t'agradi el lied. I amb això no est ic pas dient que al m eu entendre Schubert sigui un compositor millor del que va ser Wilhelm Miiller com a poeta ... Però és que si la gent no sap o no (> ntén sobre què s 'e.slll cantant ... - P c1· tant, és vital qu e el públic d is posi dels textos i dc Ics tr·aduccions? -És clar, naturalment f Perquè 110111és així poclra11 sober el p erquè Schubert ho va compondre. D 'altra manera, el concert es redueix a una persona que s'esgargamella amb sons estranys. si no saps sobre què estèt can tan r. - Qujn és el composil.o1· que m és l' interessa en aquest moment? -Schubert f Sí, Schubert. En aquest moment concret. Schubert. Però en general els meus tres compositors predilectes són .- PANORAMA lrwln Gage (esquerra) amb Chrlstoph Prégardien a la darrera Schubertiada de Vilabertran .- Schubert, Brahms i Ravel. Però recentment he fet un concert ínte¡p-wnent dedicat a Mendelssolut i d'ctlguna manera l 'h e de.scobert . Ha estat una e: osa increïble, no m'havia imaginat que pogués ser tan meravellós. És una música realment bonica. -Crec que ha escrit alguna cosa sobr e música ... -No. No ho he fet mai. Semp re he volgtLt escriure Ull llibre sobre Schubert però mai no h e trobett el temps ni el moment. Tampo c no sóc una persona massa donada a escriure, no tinc mai temps ... i és que tinc tantes coses per aprendre. encara. És divertit, Ja 25 o 30 anys que em dedico a aquesta feina i encara em queden tantes coses per aprendre! Cada cop més. 1 cada cop em cal més i més el m eLL temps per aprendre-les. Perquè jo no sé limitar-me a mirar només la mÚ~~ica i tocar. No, perquè aquesta professió comporta el text i la música, i comprendre-ho. Així que, al capdavall, resulta que mai no tinc temps per escriure. encara que 111 'encantaria fer-ho. -Parlant de tex tos, m·cu vostè que els que utilitza SchuhPL·t estan al mateix nivell qut' la S('Va música? Alguns diuen, pe•· excmple, q ue els de Schumann són miLlors ... -Bé. Schumann també té textos horrorosos! Crec que en el fons no importa si són bon.s o dolents. Tant se val , r1.ixò. Allò important és r¡LLe un text determinat ·va inspirar Ull compositor, i el més important cncarct és cont va inspirar-lo. I tampoc no són mai tan terribh•s. I és divertit. per exemple, que molts compositors van tenir seriosos problemes amb els poemes de Goethe, i Goet,he era el millor. Schumann, per exemple, va escriure les seves pitjors ccwçons sobre poemes de Goethe: no els va e11tendre. I , en canvi, després va ngafar altres poetes importants i hi va escriure cançons molt bones. Sch ubert, però, és un cas a part: escri-v ia sobre tot el que trobava. Li era igual: e llera el millor! ... Bé, bromes a part i tornant al contingut del text, crec qne també em passa que Jo tinc un cert avan tatge: CL alguns alemanys, no els agraden els textos deh; li cdn, però a nti, en canvi, com liLLe sóc americà, no els trobo tan dolents, i fins i tot els puc trobar bons. En canvi, no m'agraden altres textos anglesos... perquè els puc entendre massa bé i no m'explico per què es consideren bons . - Creu que hi h a nna diferència moll marrada entre la música liederí.stica d c S•·hu bc•·t i la simfònica o la de camhJ'a? -Bé, a vegades s ·¡,a volgut dir, però jo crec que en el fons Schubert sempre sona a Schu- bert. L'única difer·èncin que jo hi trobo és en el so: no és el mMt'ix quan t<•ns una orquestro, o 1111 piano, o w1 quartet d e corda. El so que produeixen és diferent qrwlitoth•ament. Però clwbert és sempre chubert! - Prn} la ron tl'i.bució schubl·•·tinna t-s més impot·tant e n e l !'a mp cid lied. - 'í, jo diria que sí, pert¡uè d'algww llutnera Schubert el va inventar i el va fer important. No oblidem que el segle Xlii vn ser una g ran època per a la poesia. Se'n ''o escriure molta. I oqll(>sta és twa altra de les raons per les quaL~ actualment la gent no estel interessada pel gènere poètic: ara no se n'escriu gairebé ge11s. de poesia. Lla uors, en can ui, se'n produïa molta i Schubert , realment, va ser el primer d'ngafnr ruJnestn poesia i escriure-Tr i mtísicn " sobre ... Però, sí, és cert , puc escoltar u11 lied de Schubert o 1111 quurtet de corda i saber que és de 'clmbert. Això sí, és veritat que els lit•dcJ' són més originals. L'obra per a piano és mero vellosa, els c¡~tarlels ... , però els lieder són molt bons. Obres com algu n es cançons d e La bella molirwra, o el Vialgt! d ' hivern h o demos tren. - Pa rlem dt· Die schone MiillPrin ( La bella molinera). Co m f>s aque¡,ta his LÒria que ens prt'S<'n la S eh ulwr·t? - Bé.lti Ira qui opina que 110 es tracta de miÍsica especialment bona, ni de bones pctrcwles, sinó de textos WlCI mica estiÍpids. 11s igual. /Jer (L mi, bàsicament , es traci a d'u na hi.~ tòria real, com LWCL petita òpera. Potser no és genial. però a vegades aconsegueix dir olguna cosa . \f'ilhelm Miiller, el poeta, va arreplegar wts quants pensaments bonic.~. No són poemes m.agistrals, però tampoc no són tan dolents com diu ICL gent . Heinrich fl eine, que és u11 poeta que ningú no discu teix , opi11ovo que Müller era un dels poetes més importants del seu temp.~. Fins i tot havia reconegut públicament que el sett propi estil d'escriure procedia de i\liiller. I és cert , sónforço sem- PANOR AMA blanl.~, sL t'hi }ixes una mica. Tots clos contenen una certa ironia. Per tant, davant La gent que critica el text de L a ht'Ha molint•r a o del \ iatge d11Í\I'rn, tenim el cas d 'L"' poeta important com lleine, al qual li agradaven, aquests poemes. - Quin u {·s la r t'l;wió c>ntrt' Die sch one Miillerin i el Tflinterreise·~ -La mtÍsica de Oit• schone Míillt't-in va ser escrita quatre o cinc anys abans i és ww mica més lleugera . El Winte1Teisc és m f>s fort, més intens. penso que és més tràgic. 12 552 - P t'rÒ f'S tracta d'un mall+< personutge? -Jo solia creure-ho. però no. El prolclgonist a clel \Vinten·ci!>e és una persona més fosca, més vella , més madura. Die schii ne Müllt'1·i 11 és . senzillamen t, ww història real, amb un argument. des dels primers sons saps què hi passa. En can vi, cd Win tenC'iS<' són sentiments. estats d'ànim. expressats ara l'un ara l'altre al llarg de 2-1 cançons. Dit' schone Müllerin té realment un desenvo Lupament i un desenllaç , com una història real o com una petita òpera. - Potsl'r el Winterreise és 111és interiot·? - Sí, és més interior, és l'hivern! El Winterrcise és més fort perquè els sentiments surten de din tre teu. és molt subjectiu. Si només el fix es en les notes. uo fimciotw, p erquè no hi ha una h i,stòrict, només hi lw sentiment s. l si tu no vius aquests mateixos sentiments. no els pots arribar a entendre. - Quin és el paper el el piano en els lieder d e Sch ubN·t? - Normalmen t és una mena de figura de companyia ... una mica dificil de definir. Està p er sota del cant, però no del tot ... és com una altra veu que a vegades expressa la psicologia que les veus humanes no poden expressa r. El piano, en Schubert , no és només un acompanya ment de fons, és molt més important. No està Uln elabora./ com el d'I111go Wolf o el de Robert Schumann. p erò és sempre present, realment mostra l'esta/ anímic que es desprèu del text. lla d·acompan yar el text, el sentit de les paraules . f-la de ser també un complemen t d'aquest text. en comptes de limitar-se, només, a servir de música de fons per al cantant. ltl piano lw de ser capa<; d 'expressa r el text de la mateixa manera que ho fa/a veu, i llavors el resultat és molt bonic. Això és molt important en la part pianística dels lieder de Sclwbert,fins i tot en aquells moments en què el piano é.~ senzillíssim , però el resultat és sempre òptim. - De quina manera un pianista s ' ha de prepat·ar pet· arompanya r li~de r? - Llegint el text. Ha de llegir el text acuradame nt. T ext. text i text! Per a mi és més important que cap altra cosa. I després , unc1 (1/tra coscL que és molt impQrtaut per a qualsevol pianista. però sobretot per a un pianista acompanya nt, és que després de conèixer i entendre tots els aspectes dc l~1 part literària, sigui també capaç cie respira r com un conta nt. ScLber utilitzar el diafragma, tal com hofaria un cantant, i és llcn·ors quan pots donar-li suport amb el teu millor so. Pots fer un so més bonic, més suau. 1iixò és molt important, perquè només així pots donar els colors adequats al text, pots fer lega to, pots fer tots els matisos que f u el cantant ... Pots aportar el suport indi.~pensable. \ 'o pols tocar un a companyam ent de S eh ubert com si toquessis Rachmclninov o Bartók, percudint el piano. Has de tocar des clel diafragmu, jugar amb les articula.cioll s, amb la flexibilitat dels canells. Només així pots trobar els o adequat per acompanya r la veu. -És molt difíril sentir a l nostre país un autèntic..·liederabend. Sovint hi ha recitals amb un munt de coses dift'rents, òpe1·a. cançons, per ò poc lied. - Sí, he v ist alguns programes d'altres festivals aquí a Catalun )'li, i no hi ha via gens de liet.l. És cert. - Pensa que és m és difícil p ee als intèrprets i per al púhlic uu lied erabend? -Sí. El Ji('(ler és l" .forma Sllprema clelgf>nere voca l. Perquè, com j a h e dit, el text n 'és u11a part prioritària. D'acord, a l'òpera tamÚP hi ha w1 text , però no hi juga el mateix paper. El text en el lieder és com Ull(/ mena de manera instrumenta l de cantar. No vull dir amb això que la mltsica sigui més instrumenta l, però sí que és més subtil que n o pas en L'òpera . I això fa que sigui més di.ficil. I al públic se li exigeix l'esforç d'identifica r-se amb el poema. sovint en una llengua es tron ya i clificil. L'òpera li resulta més fàcil. Posem per cas la ButLcdly ... nh, és una 1111Í.sica amable. a mi també m'ag rada ... o qualse1-·ol ària de Jlozart, en té de precioses ... No requereix cap esforç suplementa ri , escolw r aquesta 1111tsica. - Ellied. en cam i. e'igeix m él:> atenció pt>r pat·t del públic, m ét~ ï - implicació ... -No oblidem que durant el temps de més esplendor del üed la gent llegia a casa, després cie .sopar. No h i havia la televisió. Llegien poesia, i per tant estaven acostumats a escoltar aquella part del licd. Avui dio , mal-ewradament, la gent no escoltCL ni llegeix poesia. -Creu que per sentit· Schubet·t i-s millor un lloc com a fruí, en una Sc huh e t~ líad~:~ ? -Sí, peuso que és millor, i és més bonic. És fantc'Lstic tenir un concert dedicat només a música de Schubert . -Així potser es pot preparar millor el públic per a aquesta mús tca. -Sí, i a més l 'ambient també és més adient. No és el mateix que cantar Schubert en w1 g ran teatre d'òpera. - Quiuu és la miJlo1· sala d <' roncerts per sentir Schullcrt'? PoL set· adNru ada una petita església romiinjca com la de Vilahet·tran? - Un lloc petit pot ser molt adequat. Una església romànica pot ser-h o. Però no un lloc p er a 2.000 p ersones . Cal trobar la intimitat, en Schubert. .. Ara, d'altra banda , també hi ha altres ·~ PANORAMA - uwneres:fapocvaigseral Japó i t•am cantar davant de 4.000 persones i va resultar prou úé. Depèn del cant.cmt, del pianista, i també de com estigui construïda la saÚL. I de l'actitud del públic. Els japonesos són 1111 públic òptim per allied, perquè els agrctdPn les "formes petites". -Però creu que els japont'..,os poden comprendrf' n•alnwnt d lied'? -Sí, l'entenen molt bf>. Nn vull dir que el puguin ccmwr igzwl, però sí que l'entenen i el valoren. Una forma petita i íntima crec que és quelcom que els ja pon es os estimen i saben valorar. - Però pot~et· no h o <'Olll)H'f'neu en la mateixa man<'ra quf' el p(abLc alemany. o f'uropeu. -No. és clar, però l'entenen. Es nota. Hi ha llocs a Corca, a la Xina, al Japó , que tenen una gmn tradició pel que .fa al lif'd. I a més l'ensenyen o les escoles. Al 'agrodala manera com ells valoren ellied. Potser en ca ra estan més acostumats també a se11tir òpera, però cal valorar el fet que quan nosaltres cantem 1111 lied ells no tenen ni idea sobre què estem dient. (justam ent per això normalment fan ww cosa que crec que està. molt bé i que és moll important: en w1 recital recent que vaig fer amb Francisco Araizct al Japó vaig adonar-me que quan el públic comprava [ps entrades ja compral'en també els programes amb els textos, cie nu/Itera que podien llegir i estudiar el text abans del concert, dc formn que quan venien sabie11 ju petj'ecta.ment sobre què> estàvem cantant i fent músir'a ... - Pct·ò això només é•s possiblf' al Japó! -Segurament. Però, pensemhi, per què no? Per què no fer-ho ctixísempre? Defet,ja he començat a introduir-ho. Tenim twa nssociació a Zuric, onJn visc. que es diu Freund des Li.eders, i també els enviem el programa abans, perquè són tots gent a qui agrada el li cd. D'aquesta manera ells poden començar a repassar les lletres. etc. Però tornant als japonesos, fer un recital per a ells \ nihul:. a aquPs t punt dt• Iu com t•a·sn. (•t·t•m ja a les postt·t•H i lrwin Gage amb l'autora d'aquesta e ntrevista (foto: A.R.) és molt gmtifircwt. perquè la seva actitud és realment d'entendre allò que escolten. ;iquí. a Europa. no et dóna gaire la sensació que el p1íúlic sàpiga què diuen les lletres. llo entén perquè és lct se,v a llengua, però 110 ho coneixen a .fons. - Vostè s 'ha d edica t també a la docf.ncia. vt•a·i tal ~ -Sí, a Zuric faig un curs al conservatori. Però des de fa un temps a l'estiu rt l'egades faig master-classcs. !Vo és cada setmana, és un cop al mes. com una mena de rlas.~e magistral perma.nent que imparteixo periòdicament. Aquest estiu, també he estat a Lübecl.-. al nord cl i 1lemanya, durant el Festival de SchleswigHolstein. que és unfestival.força important. Em van demanar que hi anés i va estar molt bé. perquè només eren .5o 6 elies i a l'estiu ja fi 'hi ha prou, perquè ve més de gust dormir o neda r. A Salzburg tom bé m'ho demanen sempre, però no hi ''"l/ anar, perqnè són dues se tm a ne s senceres. -Cree qut• hi ha molta gent joYe que actualment' ol cantar lieder i CJ'<'C CfU!' hi ba gent molt bona. - Sí. és veritctt. Jtquest estiu mateix estava mercweflat cie la classe que te11ia. No hi. havia ni una soIn persona qne no fos vàlida. També els pianistes. Molta gent del nord d'Alemanya . gent moltj01.:e, amb moltes ganes i amb moltes possibilitats de futur. Això m'interessa molt i em fa feliç. Iu músiea pussà a segon ll' t·nw dnn mt lt•s tlt•líeies de la pas tisst•t·iu empordan esa t•stesn d avn nl dt·l ~ ulls d ' la·win Gage. Tasl à d 'uquí i d'ullil, llaminl'r ... , pen) al fïuul no l>ab~ n•;.istit·-se a la lnl(lic·innnl ct•t•nttt catalana. La eonn•t·e.u "''allurgà t•ncm·a u na estona, Iol baaTt•jun t la mttsica i la gusla·o llomiu. \ ua11 parlar cn c·¡u·a sohrc· Iu impot·t<lm·ia que fos ·una Vl'u musntlina n h Í' femenina In cpw c·nJité•;, c·ls eides clt> c·artçon;, dc• C'huht•t·t , i Gagt' s'inclin ~t t·oltutdampnt ¡wr la veu nw¡;¡c•ulinn, pt•rqul· 1> ' idenlifica millot· amh el pt'n.ona tge qm• diu t>lte'\. l , fins al punt d'e.,plicar-me q ue ;, ' lun ia twgaL a tt<·ompanyar alb'11nt•s t'EII1 Lan ts truc pretenien eanttll' t•l ll'linterrei.se . En ra_nvi, p c•t· c·~t· m ­ plc , l'li MahlPr éR més adit!ll l una ve u fc·nw11ina. Tnvin GHge és pet'!HHlatg.· apassionat. ena morat ci d lied i dt· la ;,e•\ a feina, e ntranyable c·nt·aonador· i bon con eix!'dor del nosta·C' país, fins a] punt dc• M'l' tamh~ un petit enamora t de Calalunya . Si m és no , ca lte n ia·-li t•n complt• 1111 petit detall: e l cliunwngt· oit'gi.ie.nt al concert, t>l d iu <t dc• Sl'lc·mhre, e t·a e l seu an ivt·rRa ri i ¡,'en lestà a vol er·-lo cd ch t·a r amh Ull c·ct·t regust ca ta là: am h ' i <'mponlanès i pa amb tomàquet. Dc· manera que el dan ·e¡· faH>r quf' c m demanà qu e li fes con .,isLÍ a ac·ompan yar·-lo a compraa· un hon pc•nül p e t· menjar-se' l a Z ut•ic· mnh Pls amics . Un fa vot· ins ignifieaut e n tornparació amb un allrt· qne c•H, rlc ma.nen1 in e.onsrienl. c•m va fer a mi: ~m va coneed ir l' honor de girar-li els full :. dura ni d con cert. Tota la nos lna com c r sa d ' a{ruells dos di ca aolwe d liecl i dc com intet•pt·eta a·-lo es c·otH·er·tí dc sobte e n u na lli ~·ó p r à<"Li<·a. Conte mplar Irwin Gugc qu an LoC'a, com r espir a, C'OIIJ canlu, t•om diu cadascuna de les J.Hll'aules dt'l lied que està in teJ·pa·<•lant i fct·-ho des de mig metre df' rlis tà nda, assegut al st'n enstal. ~s quelcom que no té prNJ. És una lliçó única. Gràcies, } ft·. Cage! PANORA MA MIKROKOSMOS Un músic a l'OTAN Segons una crònica de la cor· responsal de !'"Avui" a Brus· sel·les, el nou cap de l'OTAN, Willy CI aes, secretari general de l'ens al·ludit, de "56 anys, casat, pare de dos nens i bevedor in sa· ciable de cervesa", és un home "completament boig per la mú· sica clàssica", que "s'oblida de la política instantàniamen t així que comença a sonar Beetho· ven, Schubert, Ravel o Gershwin, i ha dirigit gairebé totes les orquestres simfòniques de Bèlgi· ca . Vet ací una notícia suggesti· va: un practicant actiu de la mú· si ca, al capdavant d'un organis· me de tipus bèl·lic. Per raons de situació familiar, jo no vaig fer la mili; desconec totalment la lletra menuda del gremi militar i més aviat m'irrita la mística amb què se' ns ha pre· sentat gairebé sempre la para· fernàlia d'aquell estament (i no els dic què vaig votar en el refe· rèndum sobre la pertinença a l'OTAN perquè el vot és secret). Però ara he vist amb simpatia un tema relacionat amb institu· cians militars, pels trets -del tot infreqüents en llocs d'aquella naturalesa- de qui hi és al cap· davant, en el cas que ens ocupa. I sí a aquest home, a més, se· gons que afirma la crònica de referència, li és reconeguda "una habilitat negociadora i una eficàcia a prova de bombes", em sembla que no és foraviat d'esperar un canvi de rumb de l'OTAN (més profund encara del que d'uns temps ençà ha ex· perímentat). Tant de bo el fet contribueixi que l'harmonia in· herent a la música s'imposi so· bre la fressa de les armes. Que els militars hagin d'anar al compàs de qui sap fer anar amb competència una batuta musical, em sembla una situació absolutament òptima ... Qui sap si així valoraran més la impor· tància dels "silencis" ... (musi· cals i no musicals). .•. 1 que la feta sigui irònica· ment glossada per La Trinca (se'n recorden?: narinant... ). Pere Artís 11 14 SS I Alhin Hansem·oth , confi•·mat com a directo1· artístic del Li.ceu P robablement l'acord més important que va prendre la Com1ssió Executiva del Gran Teatre del Liceu en la darrera reunió va ser lo confirmació en el còrrec de director artístic del doctor Albin Hansenrèith, al qualli ha estat proposada la renovació del contracte fins a la temporada 1997-98. Al mateix temps es va acordar que la Direcció Tècnica del teatre passi a dependre de la Direcció Artística. Albin Hansenroth passa a ocupar el segon lloc en l'ordre jeràrquic executiu del teatre. En el nou contracte s'especifica que planifiqui la contractació de les temporades 1994-95, 1995-96, 199697, 1997-98 (prevista com a temporada inaugural del nou Teatre del Li· ceu) i 1988-99. Albin Hansenrèith també té la mis· sió d'assessorar l'arquitecte responsable de la reconstrucció del teatre en tot allò que afecta el disseny de la coi· xa escènica i els seus serveis complementaris previstos en el projecte de reconstrucció del Gran Teatre del liceu. En l'esmentada reunió de la Comis- sió Executiva del liceu, que va tenir lloc el passat dia 19 de setembre, també es va aprovar el nomenament de Joan Mata bosch com a adjunt a la Direcció Artística i la renovació d'Andrés Móspero com a director titular del cor. • El Conjtmto Ibérico de Violoncelos davant d'lllla temporada intensa E l Conjunto fbérico de Viol~ncelos que dirigeix Elias lrizcuren PS disposn a l'iure una temporada especialment intensa. Després que a resriu t·a enregistrar 1111 CD integrat per obrPs dP Hindemitlt , Piirt i de Falla. entre d'altres, el me.~ d e setembre va actuar et Parí.~ amb un programa integrat per obres de compositors espanyols i francesos e.~cri- tes especialment per a aquesta formació l'any passat i enguany. )untament amb la soprano nordamericana Cluron J1cFculclen, el Conjunto fbérico furà una b'Íra de 10 concerts a Holanda i posteriorment actuarà a Pau - França-, Bolonya i lllilc"i. En el període gener-maig de /'"n:r vinent actuarà a Sui:SSa.ltc'ilia. Espanya i al Fe.~timl Primavera de Praga. • Benet Casablancas participà a la Universitat Internacional d'Andalusia E I t•ompositor· !'abuddlenc Bcn e t Casahlancu;, va prendre part com a p•·ofesso•· a la Univet·sidad lntt:>l"llacional dt:> Andaluría, {jlle ,.a te nir lloc a Bacza entre els dies Ió d·agosl i 16 de setembre. Aquesta iniciativa ofc•1·ia c ursos de maL(•ries molt vndudes, qut• ahas laVE'll els cant(JS dc· les humnnitalb i de la ciència. Enll·e a(JllCsls cur;,o.., hi havia el titulat ' ·La )lúsica e n Plural : penaamieulo a ctual en la composición mus ical", dirigit per· Rnmou Pelinski, de la Uuiven.itnl dc• Gr·anacln. El professot·at e ;,t a\ a integt·at, amb Benet Casahlam·a;,, pe t· José E, nngelista -de la Uni ve r s itat d e Munl-rc>al-, Francisco Guerrero -c•omposítor-, Jobf'- Manuel López Egea - compo¡.,itor- i l' itaJià Luca Lomhardí. E l curs comp•·enia sc>minar·is solwe la e t·etwió mus ical, a ¡;¡et an ys del canvi de S<'~le, nplicatiou¡¡ dc> l'h etet·ofonia a la música aclmrl, estructures fr·a ctaJa i models IFS, influència dc la infonuàtica i de In tecnologia en la composició iJlhtl·umc>nlal i pensm· e n la m rísica, (JClltliU" umb la música: la nuís ica com n f01·ma de ronei.xcmcnt. • PANORAMA Temporada 1994-95 de l'Orquestra Simfònica del Vallès Planter musical a la Jove Orquestra cie la Comunitat Valenciana D es de finals rle l'any 1991 -el primer co11cert }'ou pf not•embre. al Palan de la lllúsica de València- i amb 1res trobeu/es de feina atwa/s, continua la tusca deformació de la Jove Orquestru de la Comunitat llalencinna ( JOR VAL), composta per 60 nuísics. molts dels quals, amb vint anys, s 'hltll incorporat a orque.~t res pro.fè!ssionals, com les .úmfòniques de RTVE, Galícia, València, Còrdova, i Ciutat de Granada. l..tt ] OR l'AL inicic"i el sen darrer Encontre el ¡ms.~at setembre. Ai.xí. jot•e.~ entre Pis 16 i 2.5 nnys lwn consolidat La .set•a formació sota el guiatge, entre d'ultres, de Ricurdo Casero -trombó solista de l'OBC-. Magdalena l/a r,t íne:: -:flauta solistrt de l'OBC-. i tngel Jes!Ís Ga.rcía -l'io/í concet·tino de l'Orquestra Simfònica de llcHlricl. tlqupsta formació musical, subt:encionada per la Conselle riu de Cultura de la Generalitat l-'alenciana i per diferents orgcmismes oficials, és dirigida pel mestre Henri Adams i comptrt amb l'a.~sessora­ ment musical d'Bnrique García Asensio. La }ORVAL culminà el sen Encontre amb quotre concerts en diferent.~ poblacions de la Comunitat Vafendana. • Carta al director Senyo•· rHrerl(H', L'èxit d c l'úl Lim Festival Tnternaciomtl de \ l ú;,ica de TorroeUa dt> Montgd ha estat pos!'ibll', en tre aJl!·cs coses, gràcies a la contribució desintc•rc~sada de Catalum a }lúsira. r emi:.sor·u catalana e:.p~cialilza­ da en la clifUisió de l'anomenada '·músiea elàb;,ic·a ., . La nostr·a ¡H·ognuuació mai no ha faltat t'n l<'s sc"es age ncie!> inforrnati\' Cs i, mol t !;ovint. t•l~:> ¡¡eus <'qui ps tècnics s ' han desplaçat a Torroella de Montgrí pt•r· cn r·r:,ris tr·at· ds concerls més importants, t¡ur han estat emesos rostcrionrwnt ('11 rüfcri t per a tot Catalunya . Volem rsm(~ ntar especialment aquc•atn col·la ho raeió, injustament omesa rn ocasió dc la festa inaugunu del l'rstival. Atr ntamcnt Josep Llo t·et Ou·ectot· del Festival LJtcrnucional d c ;\1ú!licu dc T onot>Uu d c Montgrí Al l'I llues t octuht·c pus;,ut:..'cn cct u la setena tempor·acla cic concerts de I"Orcruestr·a S imfònica cid Vallès (OSV). que dil'igt>i x J o t·cli ~lora. Considet·ada una fonuució plenament consolidada i nmh unl'i nivells artísti c;, de pi'Ïmer onlt·c, l'OSV manté les tres línic·~ cl'lwluació que comenri• la tcmpm·ada passada. Ai.~i, el cicle elf' conc-c•·t¡,¡ bimfòu:ics -al teatt'<' La Fat·undula cic• Sabadell, i tamhé n nht·<'s t'inta ls ('atahwes- COIIl¡U'è ll SÏS COIICC'I'tS CIIIC' compten amh difct·c nts dit·ecto•·s i solistes con"ida ts. El primc•t·, cclc·hraL ja el mes passat, tin~uct t•o m u solista el pianis ta Joaquín Ac hll(·at'l'O. El segon , aqucstnovc• miH·f', cts dirigit p e r Alcxandcr ;\lyt·at i)ti a<·tua com a ,jolouccl solis ta Ah a r·o P. Fermind ez, b ecat pc•r J'¡\¡..<;ociació Sofia Puche . El quart concert, els m esos de març i abril, scrtt clirigit per P edro Alcalde. I en e l cinquti sisè, seran e ls soli,. tes com;dats, c•l 'iolinista Clu·istian Ü!>tcrtng i('! clnrineilita Joan End c Lluna, r'<''IIICCtivame ut. Pel que fa a les ohr·es, poclem clf';,tacar la novetat d' una olll'a enriu·rec al compositor sabadellf'Tt<' P. Cases {que s'i:ntet·pr<'tadt c•n d darr e t· concert, ci m es dc jull}), i In intm·pretació de dues obr·cs d 'Eclmwd Toldrà pel febr e r·. L'OSV continua amh els ccmcc•·lh tt·adicionals (t.-r·cet· ciclf'). A l'habitual festival de valsos i dans e· s nndnlenc, que ja h a esta i conll·al'lat a una dotzena de c inta ts catal(llll'S, s'hi afegei.x cont a noveta t el concert d e Nadal-al Palau dc• Bm·<·clona i a l'.-sglésiu de S t. Fèlh. d c Sabadell, el 30 de n ovembre i el elia I elc• desernbre, r espectivame nt- amh In interpre tació de l'Oratori d e Nndal i IE's Ccmlates 1. 2 i 3 de Bach: umh la Cot·al Can tiga i la so pruuo ~1. Lluïsa :\lunlada, la contralt i\lit·eia Piuló, el te no t· J osep Benet i el ha i" Jordi Ricart com a s olistes . També s'iu clou ~u HlJUCSt aparta t d couccr·ttle Pasqua, a Sahade ll, e l6 d 'alwil, ruuh Niinie. op. 82 d e Bt·aluns i el R èquiem op. 4-8 de Fam·é. En{,'1tany continue n els conc·et·ts s iml'òni cs populars a Sabad e ll. Atju<•s ta iniciativa d el m a te ix ]01·di Mora h a ajudat moltes pe r·son cs a a pr·opar-se u la música clàssi<'a i a tt>nir·-n e un nJillor coneixe nwnt amh el ~.<is tema d e diàleg e ntr·c e l [IIÍ blic i (') dit·cctor. Així. a causn cl<'l bo n acollime nt de In passada tc m pot·ntlu, es faran quutr·e concerts, lut ja fl't el passat octubre, i el geUt' t', mat'\' i maig. ,L ' OSV la m bicontiuua e n el cicle Qpera a Catalunya dels Amics de l'Ope r a d e Saba- dell. Tru.nbé eaJ d estacar e uguuoy la nont i ¡>rÏJncr·a seu estable d e l'or·qut's lra a l'antiga Escola de Com e t'\' dE' Sabadl'll. Al seu auditori, am h una capacita t per a 300 espccladOJ·s, es d esenvolupen els con certs !!'im fònics popula rs i eb assajo;,¡ d e la fonunció. L'OS V compta arn b nn prc>ssupos l d e 180 milions de pessetes, clcli-1 (jllnls el 22 % és a porta t pe r· la Genc r·a litnt, e ntre ell2 % i e ll5 % pc: r· c m¡JI'cses privades (t¡uall·c en total, ducs més que la passada teml'or·ada) i uu 1,5 % s imhòlic pe r· ¡u trt d e la Diputació rle Barcelona. Finalme nt, i fent balanç, m c ntr·c que la te mporada 1992-93, l'OSV linguf tm t o tal dc 5.071 espectadors, la passad a tc mpor·ada l99~J94 , la x ifra au¡;.'lllentà a 6.4·96 <'Spcctado•·s. • ~ !E. -• -~ ra: ¡l 127 PANORAMA Ros-Marbà obre la temporada de l'Orquestra del Lliure L 121 a pt·esència d'Antoni Ros-Mar- bà alcavdavanl dl·I 'Ü nJu c~tra de Cambra Teatre Llim·f• d i> na un t·elll·u es pecial a lïniri dt> la tf'mporada d' aques ta formació. El dohle concert inaugm·al tindrà lloc¡.¡., dit'~ 5 i 6 d ·aquest mes de no,·emun· a 1'auditor-i dc la Fundació La Caixa , al Palau ~lacay a. 16 556 Ros-l\Iarbà ba man tingut sc·mprc nnu estr eta rel ació amh t•l Teatre Llilu·e, esp «;>ciulment en In fi gum d e l maluunrt Fabià Pujbr¡¡cr·vt·r· i la c·r·eat·ió dr l'orques tr·a estahle (c•ls Jljgams del seu útular, J m,ep Pons. d t>uen molt a resmentada reladó). Rf'lació que ara es tradue i~ cn aqut•,t-, ronrcr· ts, en els qual!\ dirigirà obres d' \rthur Honegger. PaMorule d'été: de \1au.-ice Ra vel, Poèmes de .llallarmé, i de Benet Cu-,uhlancas, Set f'Scenes de Hamlet. La temporada dc I'Orqurstra dc Cambra Teatre Lliut·e t·s prc~e nta novament amb una r·onsicknr ble intensitat d' esdeveniments, sobre la basc -corn assenyala PI llt' U titular. l' es mentat Josep Pon s- d'alxunes fórmules habituals: els <·oncC'rts monog ràfics. els enregist rcwwn ls i les gires com aforma de difusió entre nosaltres dels g rans autors internacionals, la reealoritznció del repertori espanyol d'aquest segle i l'estímul p er als compositors actuals, amb la proposta d 'encclrrecs i la nwlització d'e.5trenes absol11tes de noves obres. En definitiva, tot un idt•ar·i ben explícit. El segon (JL'Ob'l·umu <JIH' interpretarà l'Orquestra dt·l Lliun· com(Hf. n un a suite d e l'òp t'ra Pepila }iménez d'Isaac AJbPniz. ~;rgo n;, tr-ia i instrumentació de J o~ep Sol<> r·. La intc·rpn~tació comptur·à amb la \eu dc Francesc Gar-rigo~a i tamhé la d ' una sopr·urw Prwar·u no determinada, f'l Cor [nfuntil del Conset·vatori dc Badalona i la dh·t•rrió dc r esmcntatJosE'p Po11s. ElrOJW<>rl úndràlloc el me¡, dc d rH•m hn• i pr I ft•bret· n · ofrriJ·à 1111 a ltr·r a rà tTl'C de soliste, de J' OI"(IUC~lnl a mb o Jrr·c~ d e J oan \1bert .Amar·gút., St r· u ,·insky . Stockhauscn, Per· N111·ganl i .hrlien François Zbinclt'n. Un <'apítul a part i d'una importància n·martahlc Í's la si•rie de concerts que uques tu or·qucs tt·u ofer·i r·à a la seu del C!'ntrP dt• Cultur·a Contemporània sota ri títol dc " Polònia en r avantg uarda musica l" . En total ser an tres concc·r·h, t·n els cruals s'interpretaran ohn•,. t•ntr·c d'altres. de Witold Lu to~la\\ ~ky . Kazimier z Seroclú. Tad<•us Buir·d. 1\.arol Sz)'manow::.ki. H t•nr)- k ).Jikolaj Gorécki , GraZ) nu Bac·ewic·z, Krzystof P endereclci. A mé;,. tindnwllrH' difer ents confet·ènC'Ïl'!> i unu troiHrc:la amb Hcnr y k Mikolaj Go r·í·r·ki, oeganit2ada e n col·luhtu·ur·ió prr l'esmt>nta t Ccntn· dc Cuit ur·n Contemporània d c Bat·eelona -C asa d e Ca l'itat i l' Institut d ï -lumanitat,.,. La temporada de eo n c c•r t ~ l'S elom·à amb un programa fill<' e" pre~cntarà el mes de juny ct•ntrat c•n obres de Britten. Amargó&, Co.-igliano i Montcverdi, amb la col·laboradó del clarinetista Walter· Borykrns i la direcció dc Josep Pon!!. P el qur fa a ¡;it·cs, l'Orquestra T eatre Lliur·e aq uest mes de novembre actuat·à a Ludwigs buq; i P erpinyà amb r obra El jfLrdiner de Carles Mimnda, i e l ~ m <'~Ch dr març i abril \'iatjarà a ,c•tzc ciutats eut·opees de França. Bi-J¡.,.;ra i I Iolanda. on intHprctar·à cJjff'r'<'nts pr·ograrnes del seu repertori. • CONVOCATÒRIES XIV CONCURS NACIONAL DE JOVES PIANISTES, CIUTAT D'ALBACETE. Organitzat per Joventuts Musicols d'Albacete, tindrà lloc els dies 9, 1O i 11 de desembre o l'auditori municipal d'aquesta ciutat. Hi poden P,Orticipor tots els intèrprets de piano Cie nacionalitat espanyola que no hogin complert els 27 onxs d'edat el dia 31 de desembre de 1994 i que no hogin obtingut el primer prem1 en altres edicions d'aquest concurs. S'atorgoran cinc premis: 250.000, 200.000, 100.000, 75.000 i 50.000 pessetes. Lo doto límit d'inscripció acabo o les 20 hores del dia 20 de novembre. Per o més informació: Joventuts Musicals d'Albacete. Plaço de Gabriel Lodares, 4. 02002 Albacete. Tel. (967) 22 73 50 -de dilluns o divendres, de 1O o 12 i de 17 o 19 h. PRIJ\fi}R CICLE CO:l\1 ESCOLTAR MUSICA, CURS 1994-95. Or·ganitzat per Paper· d e Mít~oicu df• Cupellatlcs, n càn·ec de Joan Vivl"s i Allwt·t Gmuí. 12 de nove mbre, u lt•l:l 19 lr: .Jolrann Sehaslian Bach, ()er· .Joan Vh·cs. 17 d e descruhn·, u les 19 h: \Y. Amadeus 1\Iozar·t, p<·r· Albert Gumí. Les altres ses~ iou,.. (M·mprc l'li dil'!'ahte a les 19 h ) ser·an: geuct·, Beethoven, per Josep M. Roger; febre r, Schubert, per Albert Gumí; març, Pagauini-Liszt, pc•r Joan Vh•es; abril, Braluus-Wagner·, per Edmon E lgstri:im; maig, Dclm'!sy-Ravcl, pet· Edmon Elgstr·om; i juny, SLt·avinsk y, Sclri:inbct·~ i Bru·tól<, pl"t' Josep M. Roger. P t>r· a ud•11 irrfc)l'marió: Gemma Romany¡r, tel. 801 20 ll (dies feiner·s d e ) 2 a 14 i d<~ 16 a 18 h). CURSOS DE FORMACIÓ PE~ A MESTRES I ESPECIAUSTES DE MUSICA. De l'Escolo de Pedagogia Musicol - Mètode Ireneu Segarra. Diferents cursos i modalitats. Per o més informació col adreçar-se o: Escolo de Pedagogia Musical. C/ Portal Nou, 13. 08221 Terrassa. Tel. 738 79 72. Fax: 784 05 00 (de dilluns o divendres, motins de 9 o 13 h). X.V CONCURS DE JOVES COl\1POSITORS, MODAUTAT DE PIAi\0. Pr·cmi Frederic l\lompou, organit-zat per Joventuts l\lu~i c al & de Burct•lonu. Hi poden partkipur tots els compositors d 'edat no s upcl'ior· nis 35 ru1y!', espanyols o t·csidcnts llins l'àmbit teiTitol'iul e!-lpnu yol. Ll's obr·cs, inèdHes, podt>u spr· d'<·!-ltilllim·c, amb una dw·nda cic 12 a 20 minuts i poden estar o no ¡¡uhdivididcs. EL premi és dotat umh 200.000 pes~e les. La data límit dc ¡u·csentació d ' originals acaba el diu 20 dc desembre. P er a més irtfot·mació: J oventuts ~Iusical s d c Barcelona, LPL 215 36 57. - PANORAMA 1 Tercer cicle de concerts a 11nstitut Francès E l pas¡,at 26 d 'o<'LUhrc t>l Quartet Dt'bussy inaut-'ltrà -amb un inter l'ssu nt programa integral pet· obres dc Ilaylln , Arriaga. Shostakò,iLx i Milhaud- el Ten·cr Cicle dc Música a J' lnstitn t F'rancr~> dc Barcelona.' En efcetc: un dimccn•s e· a d a nu•¡, podrt'm tornur a gaudia· d'aq nt'sla iniciativa culllu·al yne pn·Lrn dinamitzar Ics relacions mubica ls culalano-fraoecscs, tol propidanl la JHTst·ntació a Ba•·cclona d cls mrs d t•stucats r epresl·utants tic les joves gt•npr·u rio ns cl'inthpn:~ts fmn ce~os -sense negligit·, pm·ò, la pat·ti<"ip ut•ió d \dtrcs ju cons agrutRi, per Laut, m{·s <·mwguts a rasa n ost t·a, ni Iu lò;.,.;nt presrucia al c·ielr d<· mÍlsirs t·a t ulans. EI J.H"OJH'r c·onc·erttindnllloc c:-1 dia 9 de novt•mhn•. El Trio dt~ Guitarres dc Pads, inlc¡.,'l·a t pet· Mkhd Sadanows ky, Toshij i lshjj i Thit·rr y Lebre intcrpr<'lar;'\ obres dt• Vivaldi, Bac h , Curulli , Albrniz, Maldonado. Crieg i Khat·haturia n. E l 14 dc desembre, Marie-Josrphe Judt• ens oferirà un intc•ns progr·ama, rrpn•!.enlaliu de Ics scvt·s c¡ualituls: la Sonata mí.m. 3 i els Tres interme:::zi op. 117 de Brahms -(•11986, Mar·it•-J osrphc J udc va c·onrixcr· aqm·st t·ompositor i esdevingui- una tlt• lt's st'ves intèrprl'lS pn•ft't·idc!'!. Obt·ir·ii el segon tdmcstt·t• un cooc<•rt cie grans lïf,'1Ht•s: d 18 de genet·, Alain Madon i Salvador Gralacòs (Jlantc•s) s ' uniran nis joves Jordi Reguant {clavic:c'.mhnl) i Ser·gi Boadella (violoncc•l) per interpretar obres dc Bach, Vivaltli , Tc·lc rnann , Devicnnei Bc·nda. 81 22 dc· fc•hre r·, Philippe B(~rnold - nauta-, Xavier· Phillips - violoncel-, i P h ili ppc Cassa rd -pia- Et·a León, premi Paolo Borciani no-. interpretaran el Trio e11 Ht> '\I., Hob. XV ntí.m. 16 dc H a)dn; l~'lsle ]oyeuse (piano s ol) i la Sorwta per li violoncel i piano dc• Dl'bttssy; Iu Sonata per a flauta i piano dl' Poult•nt•; i el Trio op. 63, en Sol menor, tic Wt·bcr. Thiet·ry Félix -bar·íton ¡,,'l lUll) a dor del p restigiós Conc· un, Reina Elisabcbt- i Frun~·ois-Frhl~ ric· Guy a l piano, protagonitzaran el t'UIH"l' t"t del 8 de mar·ç un pr·ogranu1 irrtrgnrl perobt·es de Schubl't"l, SLt·ouss, Poulcnc (Le Bestiaire), F'anrÍ' i Dupan· (L 'ínvita.tion au voyagc, La 11ie tmtéri~ure). E l 26 d'abril, Min•in JIN·rru ndt•z i Albert Romaní intt'rpn•ta ranruírsi1·a francesa per a un i dos c•luvcd rrs: obres de Caspnnl L<·roux , .JaecJru>s Duphly, i dc• tn·s iJ.Ius tt·es mt•mbn·s de la familia dels Cuupcrin: Louis, F r ançois i Armand- L(Iltis. El 24 dc· maig, el Trio Wandercr· - Vin<·ent Coq , piano; Guillaume• S utn·. vinlí. i Raphacl Pido11.x, violoneel- dedit•nrà íntegrament l'I seu conrt'r·t u Muut·ice Ravel: escoltarem la Sonata per a t•iolí i piano núm. 2. Pn Sol major. la Sonata per a violí i t'iolonce/ Nr no m. i el Trio per CI violí, tlioloncel i piano en La menor. Tam·arà l'I l'ielt• 1•l pianista americà -france•~ Fr·édí-rit~ Chlu. el 14 de juny, iniCI"JH'l'lnnl obres de Debussy, Orcaux, tluvt'l i Prokofiev. Tots els concerts tintlr·un lloe u la Sal a d'Espcctadt•s d<· l' Institut Francès, a les 21 hor·cs ( ~''"'t~J)Il' PI concert del elia 9 de novt!mbn~ . CJUC t•s farà a l'església dc Sant Felip Neri). lnfot·mació: I nstillt t Ft·unet•!! fit· Bat·celona. C/Moià, H. Tri. 20959 11. e Carme Marlincz L o violinista canària fincada o Barcelona Eva León va guanyar el Premi Poa/o Borciani, en el more del Concurs /nternocionol de violí Miquelongelo Abbodo, que ha tingut lloc o lo localitat italiana de Sondrio, o lo Uombordia. Eva León, deixebla de Xavier Turull, va haver de competiramb 14 violinistes procedents de nou països; el premi aconseguit correspon ol segon absolut del concurs. Feia pocs C/ies que aquesta ¡ove violinista havia guanyat el Concurs lntemacionol Ciutat deSària. • L a Ftuulució Cultural de la Caixa dt' T(•rrassa ha programat ruta nova te mporada dc ballet i concertR, que vn iniriar el Ballet Nacional d c Cuba el ¡m....Ral diu 8 d'octubre. Una vegad a m é;, el C.-ntre Cultural cic l'esmentada institució acollit·à aquesta doble mnuifeslació, en Ja qual ocupa m1 lloc rtE'stncat, pel que fa n c¡ualital, la pttn·eJ.la del ballet. En total st•t·nn quinze S('SSions, nou dc Ics quals seran mus icals i sis de balle t. Les nctnnc•ions <l'Alícia dc• Lar·roch a i del t•onjuutJlcspcdon XX, que dirigeix Jordi Snvnll, mnrquen dos mome nts excepcionals d el eonjtmt dc l'oferltr tll' Iu te mporada musieni. Ln seva prf'sl-n cia dóna autèntic to i rutegorin n una o fe rla en t]uè la resta pràc ticam t>nl està dedicada n conjunts estrange rs d ' historial desconegut n t'usa nostra. És el cas de l'Orquestra Filharmònica d e Volvograd, o b~ d<' l'Orquestra de Cambra Talieh, o tmub~ l'Orquestra Nacional d<' In Ràdio de Sofia, dirigida e n 1u¡ucst ('aS per un músic català, Lluís Vila. També cal s ituar e n aquest nucli els Solistes de Cambra d e Cope nhngtr<·n, mentre que l'Orquestra d<' Cnmbr·n d e Bcrlú1 s itua rut m arc en priuci)li més prometedor· d 'uHicic uts, ~Jientre que el duo Nés tor EidlerAngel Soler e ns pe rmetran gaudir d e l'art d e dos exceJ.Icnts artcsruts amb una dilntndn trajectòria o ensn nostra. A part cal fer t>smeul d e In tradicional representació operística a cura de l' Opera de Cruubra d c V nrSÒ'\<ia~ visitant be n consolidat dt• l'auditori te rrassenc, tJUC en aquesta oportwútat oferirà una òpera molt poc prodigada, n signar Bmschino de Gincomo Rossini. • -• ~= " 121 E l ballet T emps i Mites dc l 'Esbart dc Rubí es representa a djver sos indrets dc Ca talunya I Temporada de concerts a Terrassa " E. -~ Esbart Dansaire de Rubí, la formació més prestigiosa entre les que es dediquen al conreu ' ballet popular català, oferirà del representacions del seu darrer espectacle, titulat Temp s i mites , arreu de Catalunya. Aquesta producció. ja comentada a CMJRMC en el seu dia. constitueix un important pas enclavant del conjunt rubinertc i es basa en quatre coreografws, tres de les quals amb caràcter d"estrena absoluta. Després que se n'hagi ofert una. nova representació a Rubí el di.a 30 de seternbre, el dia 12 d 'octubre actnarà et Palautordera i el dia 16 al Pcdcw de la Música Catalana com et acte de cloenda d 'Expocultura, iniciativa promoguda per la Generalit.at. El pròxim dia 12 de novembre Temps i mites es representarà al 1'eatre Fortuny de R eu.-; i el elia 8 d.e gener al T eatre de la Passió d'Olesa de Montserrat. • PANORAMA Temporada de concerts de l'Associació Massià-Carbonell A Comença el Festival d'Òpera de Butxaca del Teatre Malic L 121 es representacions l'tllre el12 i el 23 d'octubre de l'òpera La bl't·va padrona de Giol'(lflt Paisit>Lio van inaugurar el Festi1J(Il d'Opera de Butxaca-9-1, promogut pel Teatre Malic, preci.sament u la seva seu. ,\quest minúscul pt>rÒ aC'IÍII espai té ja una certa tradició en el camp cie /ps representacions opPrÍstiqtws de format petit. Cal recordar l'estrena, la temporada passciCia. de Violeta. partitura de Manuel Garcia l/oremte i text de Josep llaria Carclllde/1: mlleriorment també s 'hilwuien produït representacion~ amb w1 con~i­ derable acolliment de públic. en una història que ara ha abocat en aquest primer festival que neix amb vocació de con tinuïtat. T..a serva padt·oiHI /w estat una producció d el g rup ca tnlii Opera Mobile, especialit::ot en òpr>ra de cambra, que dirigeix Jo un Ant on Séw chez. el qual s 'encarrega lwbiwalment delnHwtatge i la realització escènica. En aquesta oportunitat hom ht' escollit la versió menys habitual del títol esmentat -l'altra és la de Pergolesi-.Jet que si per una banda suposa un cert risc, per l'altra ofereix l'al·licient que es tracta d'una òpera mtLsicolment més evolncionoda qtte l 'hom ònim a, amb uns personatges amb una molt superi~r càrrega psicològica. En la interpretació vocal. clos joves cantants catalans. Rosa Mateu i Josep Ferrer, ambdós omb una remarcable projecció en el camp de la lírica cat ala 11 a. Del26 al29 d'octubre es va oferir Extraonlina1·y womeo, a cura de la companyia Selfmade Music Thea tre. de Londres. Es tracta d'una curiosa obrll centrada en personatges cèlebre.~. de llec/ea rt la Callas. que o pa re ixen ca ricaturit:a ts en u na proposta a ca t'all de l'òpera, el teatre i el cuba ret. La temporada es clourà amb les represfwtarions del 2 n/8 de novembre de l'òpera titulada Y tW tablero, del compositor orgentífincat a Barcelona Eduanlo Diego. Es tt·acLa d'una obra de C(lracterístiques molt peculiars, amb una sola veu cantant i en la qual eL~ quatre instrumentistes també actuen. El Teatre l1alic lw encarregat una òpera a Jordi Russinyolperala temporada vinent. temporada que es confia que pugui comptar amb lc~ presència d'una companyia danesa i d'una italiana i que, fonamentalment. aspirn " ser més ambiciosa que la d'e11guany. • L'organista Mas Bonet al F estival d 'Orgue de Sion L ' organista català Josep M. Mos i Bonet participà el passat 20 d'agost, representant EsP,On}'O, al XXV Festival Internacional oe l'Orgue Antic de Sion {Suïssa). JoseP. M. Mos, que ha p~rticipot en oques~ festival en cmc ocos1ons 1que ho tet d1versos enreeistroments per o la Ràdio de la Su1sse Romonde, interpretà obres de J. B. Cabo ni lles -amb motiu del350è aniversari del seu naixement-, i d' Antoni Soler. Aquest festival és un dels més prestigiosos del món en el seu gènere. L'orgue de la basílica gòtica de Sion data de finals del segle XIV, i va ser ampliat en els segles XVII i XVIII. El seu estil gòtic i renaixentista, però( fou conservat en les reformes. Avui dia és considerat l'orgue més antic del món en funcionament. Lo darrera restauració de l'or9ue fou l'any 1954. Des dell969 s'h1 celebra en els mesos de juliol i agost aquest festival, en què ROrticipen prestigiosos especialistes de música antiga P,er a orgue i conjunts instrumentals i vocals. Així , aquest any hi han participat( entre d'altres Hans Haselbock, André Luy, Christot Albrecht, I'Ensemble Musico Antiquo de Toulon, I'Eorly Music Ensemble of San Diego (Califòrnia) i el Paul Hofhoymer Consort de Solzburg. • mh la intenció de maut••uil· Iu m emòria de ls dos iJ.Iush·(•s pedagog,; catalans, princiJtalmenl o lrm és d e les activitats dels !>CUb dcixt>hlt's dir·cctes i indireclt'S, els quals ja han assolit tul àmbit pluri~enerncional, l'Associació d'Amics i Ot•ixc bJc¡, de Joan 1\la!'sià i Mnl"ia Cm·honell ja ha presentalles activituls pr('vistcs pm· a aquest cUJ·s, CJlH' vnn començat· amb un recital d<' Iu pinnh'lla l\'l. Rosa Llot·cns, que sc c•t•lc ht·ii el passat mes d'octubn• u I'Amlitot·i Eduard Tol<h·à del Con"c•·vutori l\fun.icipal de Bm·cc:'lonu. Els prope t-s concert$ (t(lte tiruh·an Uoc a l'Auditori del Consermtot·i i a l'Ateneu Barcelonès) se t'ml a dtn·t•c d'Antoni Serra, flauta h·avt'bSera, i Montsen·at Cru;ahà, piano (nov••m])l'c); Ric•at·do Martínez i Ge•·m·d López, pianist.cs pt·eutiats en el XV Concu•·s Joan Massià (d esemln·<'); M. Roso Llm·cnç, Joan Massià i Nú1·ia Tm·ull, piano, )lercè Puutí, bOJU'ano, i J osep Calvo, vioü (conct•rt comm<'moraliu del XY anh"ert-ari de Iu mort del mestre Joan i\lru.~>iit, gcue•·); :\liquel Villalha, piano, prcnú Generalitat d e Catalunya del ::\"V Coll(•tmdoan l\lassià (fcbt·ct·); Lam·a Olh (•r dc la Gue n·a, violon<'el (mut·ç); Danit-1 Ligorio, piano, pt·cmiul cu el XIII Concw·s Joan Mnssiit (Rhril); Ramon Portet·, piano (muig) i El<'fh•r-ia Kotzia, gttitnna Utmy). Elm es d'abril de 1995 se f'elf• lll·ut•à el XVl Concurs Joan Ma:.~oià, e nguan y dedicat a la branca d(• 'ioií. Hom pol sol·licitar qtml ...c' ol info•·mndó -per adherir-se a J'A,.."od nd ó o assistir a tul concert tlc tcrminnt- al te lèfon (93) 209 74· O I. • Tit·antlo Blanc ro11tiww "eu clrmsa ", et Sant Petersburg E l t. Pctf'J'sburg Stalc Tht•alrf' o f Opf't·a and Ballet obd Iu lempot·acla 94-95 amb una repr·t•:,pntarió, t'I passa t 8 d'octubre, dd hall<'l Tirem/ lo Blanc, obra que ja va H4' r l'lllrt·nudn en uquest mateix PSrcmu·i 4'1 pnSAHl 8 4l' ugost i que la COiliiJIIflyin ha incoq¡orat en el seu rept>t'Lol'i , 4·nsn Jlf'l'la qual serà represcnlnu u novament t'I dia 7 de novembre. Aqursl Pspectacle, amu ("OI"COgrafia d c ) lii"Í Petukho' i músi4'a d4• la piuní:,la i <'ompos.itora ¡•atalana Ll·onot·a Milà. ha obtingut un b'Tan h it dc· pítblic i també de la ri'Ílira f'~ Jll'­ cialit zada. • PANORAMA L'Espai inicia la temporada ~ actuació del crmtrmtor de la Catalun ya Nord }orlli BarL nuys re, qnP e nguany compleix .~O lt>.~ d e Todl' dedicació artística, i liU' " Penya, Guillermina Muttn, Tot i Soler i Marc Dumncleau ronjignren lcr programació musiccd de l'Espai en el trimestre inicial dt> la temporada. Es tracta d'una proposta basmln en uoms peifeclnment cousolidats en Pl si de In Cançó catalnna, a ls qunls s'afegeix un nom nou, JUorc DurandPau, que representa la l'OIIt.iuu.ïtat d'rma línia 11u•lodista rlt•l moviment. La. presència de Jordi Barre oclqnireix, corn va a.~.~e11yalnr e11 In present.CLCiÓ del cide R amo11 M11 11Wner, director de l'Espai, 1111 acte de justícia. Tomeu Pen·ya. per la .~t>1•a part. siprifico rmlt de les referè11cies més sòlilles de la cançó dels Països Cato/alls del moment. Eu els seus recito/s del 20 al 23 d'octubrt> t•a prest>nlor el seu darrer disc, titulrtl Un a ut·lucada d'ulJ. Toti Soln t~s 1/llllllÍ- sic e:ccel·lenl, molt dotat. molt personal tomin! etila se1•a doble condició d e cantant i de guitarrista. Com semprP, l 'Espai acollirà alLemativamPnl recitals de cançó i de dcrnsa. En ar¡uesta¡wrrel·la destaca l 'aclucrció de j osé 1/e Udaela. una de les pPrsonalitnts més rellenmts q11e lm domti Catalunya en el camp de la dansa. Una regada més serà lo me.~­ trio d'aquest arti:¡ta en el domini de les castcmyole.~ Pl ('('litre d'twa proposta qne di,.j¡,ririi BPrla Vallriberas. Altres actuncious són: In rompanyia JUudance.~ inter¡Jn>tarà Suite d 'estiu; Bu.bulns Pstrennrii la coreografiu Am b els c•alwlls u In ~>opa; Dnnat Dansa, amb el ,çt•n ja conegut Bajo cantos 1·odaclos hay mm salumandrn; Lanònimn 1mpt>rial, q 11 e oferirà l'estrena de In coreografia Eco de silenci, basat eu 1111a partitura de Górecki, i Rose/ami Musical projectarà e" el període uacacional nadofe nc la seua coreografia Cm·a, calla!, espec ialment dPrlicada a la main o ela. • Clàssics a la Cova del Drac , nou cicle de com'ct·ts n concert o càrrec del Trio Wether, el passat 18 d'octubre, va U servir P,er iniciar el cicle Clàssics o lo Covo èlel Drac. Es tracto d'uno iniciativa amb què lo P.Opulor solo, bàsicament dedicada ol món del jazz abordo lo programació de mús1co dà ssico amb uno proposta especialment pensoda per ol seu esP.ÇJi i públic. El cicle compto amb lo col·lobOroció de l'A· CIMC (Associació Catalana d'Intèrprets de Música Clàssica). En lo programació d'aquest trimestre participen l'esmentat Trio Werther; el pianista Jordi Masó¡ el percussionista Ramon Alsino; el duo de guitarra i flauta travessera Xavier Coll i Montserrat Goscón; el pianista Jaume Fàbregos; el guitornsto Joan J. Henriquez; el duo de saxòfon i piano Miquel Bofill i Dolors Cono; i finalment, Elisenda Cabera -mezzo-soprano-, Carles Forreros -tenor-, i Montserrat Cabera -piano-. Els assistents ols concerts poden gaudir del mateix asseguts davant uno taulo i podent prendre una consumició. • _..f •ra: Del seu afüu. 3 S1•a. Kathleen Battle D•lusfre dat•rera representant de la figura de divu de la líriea Esf.i mada amigu: r a falta de la relaeiú-nj tan Holsinsignilïcant-converteix l'encapçulamr nt d'aquesta carta , L !JliC' mai. en un simpl<• i fn•clexc·rC'iC'Í formul al'i. Falta mfs cic rt'laeió amb tota st·gu l·t'lal <·a usada pel seu capteniment de no voler mantt•nir· tap contacte amb una premsa especialitzada blllTC'Ionina. que hauria atorgat a la SC\ a prt'sència una att'twió molt i molt més ri ea clc.>l que és habitual a <·a~a no~t1·a C'n el món de la música. Aten ció basada en, almc•np, aqucst:l; dos tip us clt• romponen ts: categoria t·c•c·mwguda i trajectòria artística excepcional, i tnmbé - mutis no gens ncgligihlraud·ola ri' una forma cic- comportament per·sonnl, r.~­ traartist,ic, per tant.. qut• li ha ulorgaluna altt·u " 1'!1mn" uo exempta d'atractiu. o molt especiaJnwn t att·arti va pet· als miljanR el<! comunicació. Pt•r·meti que m'expliqui. Segons lm; males IJt"ngüí's, sovint tan ' 'eritable!i, vo;~ti- n·h indica. conscient o inronscientnwnt, la fm·ma d'ac·tua1· que centra la figut·a. tan \-Íncularla a la hi!'.tciriu dt• la Ürica. cl<'l divo. o. en el seu cas. de la diva. Forma d'actuar que e, tt·aduei."X en sortides rle to molt rontrastades. que c;e cí'n tren en la solnt·,·alonu·iú pe nm nul i que menen a un tipus d'actuacions qut• vun dl'~; de defeccions sonade11 dc rcsponsauililats artístiqlt('S a exigències sohrcdimcnsionadament cu 1n·if'insc-s. 1 p osats en aqtw!\l lllllll, IWI'ltlt'ti'ru 4ue deixi ben elm· que vostè en acrtwst st•nlit ens va decebre molt. E-xcc>pte p el que fa a a'illu 1·-¡w dc•IHmitjans clr ronmnicació en les llargu es hort'~> pt'i-\ il•s al con cert en qui- va trepitjar sòl harceloní. <'I ~t·u t·apLeniment Ya ;,er d ·nllò més alhmyat del conc·rptc• ·'didsmc'' a què- m l w t'<'ferit. Discn•rió uhsoluta. clis¡Hl!'.ició natural i tit•n- zilla a col·lahont r u IH ho na ma t 'All del com:t'rt i dt• mostració, damunt l' herni t·il'lt• dc•l Palau, d'unoncti lud més que riP cliv11 clc• ¡wrsona CJIIC? rs clesviu ¡w1· guuuyat·-se r afrc~te cid pÍihlic. SuJutacio na d'humilitat cortet~aua clavant cid n·i púhJic. mni oblit rlels t'l:ipC?rtadot·!l qtt<' es tt·ohaven uln rwnombra a les gntd!'ric•s tlt' l'orgue i t•spll·ndicla gem•t·osilat a l' hcwa cic• regalar bisos a la fi del eom·ert són imatges exarte<~ dc• la seva forma dc pt·oct'diJ·pn c·l conrt•rt que ens ocupa. La seva actuació \a c·sta r munc·ada. per tant, dt·l eoruplemenl de sobrcuet uudó. d ' ucot·d amb la fama. I {>s cp1e veurà. st>nyora Battlc•: eh. afeccionats a la líl·ic·a... els dc sem pn•.. pe•¡· c•ntt·ndrc·'m, malgrat c¡tw no gosin clit·-ho oLc•rtunu•nt, tr·olwn a faltar t•ls f'XC'f•sso~ divístics. La figun• dt·l divo <·om a conseqüència d ' tm procés soguTamen t inrxorahlc> i bàsieament su tisfuc·tud , està desapan•ixcnL I 1wr això la ~;eva prcHi·nc·iu, t·om a imatge d ' un prohaJ1Icm<'UI epígon de la m atrixu i al·ludida figura. dC'manuva dosi¡; c·onrrctes dc vivf.nc·ia ,l'~'~' re\'~ar nostàlgit•-, anucTilnicJUí'!\ h f'n farc·i¡[('., d e mOL·bo . Jo. al marge dc la con,tn turió del-. fets a què m 'í'stií' refc>rint. em pcrmc·to, en tul c·u... agrair-li la M'\ a at•luac·ió artística. e.,pecialnwut la dP Iu be.gona mt'itat , amb la molt st>ntida intr1·pretadfJ d<·l'ària '·Dieu que! pdaon ..... de Romeo c•t Julietle dc Counod i Iu sc'\ U traducció ideal de lrnws hrnHilcrs de Villa-Lohos. l , no ral dir-ho, alguns <I Pis !lc-us bisos. Dccididamcnt.l'l " morbo· ' di vís I ie el va dl'i xat· a l'ultra von•r·a dP I' Atlàntic i va sc niT l11 nost n r mPditc•nanitat amb l 'c·~cc-1situd d 'un art absolutumt•nt impo1·tant. Vet aquí una prova de r especte i d\·stima c-nvpr·¡, els nostr <'s aft•ec·ionats q ue mostren all() mí·s 'al uós de la se,•a ima tgt•! Dt•l seu affm. Jaunte Cotncllas e 121 AGRUPA(:I Ó MÚTUA PREVISIÓ ASSEGURADA PANORAMA CRÍTICA Esperad a Katltlee n Battle per X. CASANOVAS·DANÉS P alauCcnl ha cncl'tat d cicle ] 99-l-95 amb una dc les pt·esentarions mí-s esperades dc la t<·mpoeada, la cJc Ja soprano nord-america na KuLhleen Battlc. La cantant de eolor va fer el delmt professional l'any 1972 amb Thomas Schip¡wrs. ~'a. doncs, quasi W1 quart de 1wglc que es mou pels escenat-is. La bCVO fama d':u·tista t·efLDada ve dc lhtn) i, en vcI"Ïtat. el seu perfeccionisme d(·mostra una d epuració que només possibiütrn molts anys dc dedicació i l'c~pc­ riència que en deriva. La cantant, que aplica la més gran sofis ticació a la pt·csència csd1nica, vu dedicar la primera pat·t rlPit·rC"ital u ducs peces dePur·cell (rcmodr.lades pet· Brillen fin s a afa:isonat·-h·s c;om a dm•s cantates de Haydn ) i nouliec/er dc Schttbert escollits per t"{·<·órn.•t· una àmpüa gamma d"rxpr!'s,ivüal. Les par ticul aritats de 'eu i ti·l'nica - timbt·e s uau. lluminositat dc•l re¡,ris- trc central, nntadó de notes agudes, apa.rent frahrilitat- rs 'an ft>t· paleses des del pt·im<•t· momc·nt. amb un cert grau dc frixuh'Ut•su t•n Ja ¡·espiració (que condieiona va la intervenció suhmissa orli p("(u l) i u nu exquisidesa e n el fraseig tl"ihuliit·ia tl<· Ja fórmula Schwarzkopf. Una mica freda. per tant. Però t•r·c•t· que t'S va eonJinnnr una <trtista en directe que Hanlr més intet·cs8an t que lo seva compatt·iota Barhar·a llt•nddks, amb la qual mostm c·oncomitiincies a l"hot·a de renunriar al t"l'fH·rtori lírico-Ueuger i ah. papen• d<• soubrette. pet· concentrar-sc e n la intimitat dcllierl i dosificar Jrs innu·sions en r àmbit de rs l'òpera. La respo~> la del públir va set· de mera cortesia , massa frccla , al meu entendr·e, Jll't" pr·c·miar l' c·lahora(:ió aplicada a lt:"s cu nçons de Schubert. Et·a previsihlr, Jl<'n) , d devrssall d · a}Jlaudimcnls que• 'a .. useitar Ja scgona part, intc¡p·ada per una música més ,·at-iada i e'punsh a. amb cançons dc Richanl Strausb i \ "illa-Lo- hos i u nu ària del Romeo i }ulieta tl<' Gounod. I. no cal dir-ho, u lïwt·u grutu dl· lr;, ru·opines (opta·eta. cspil"itual-. i l'inevitable Sumnwrtime), quan una majo ria d'assis ll'nls va n dt•mu,tr·a t• <·ntusiusme i rcsprcle sulïrit'nls p<·r posar-sc ut>mpt~us. Lc·s quulitut¡;; ulïligranadcs de l"at·Li!lto r r·c•n (p¡¡ ntatt•ixt·s, i per tantes pot infpt·ir qrw massu ussis te nts rcweeiont'n uhuns a l'<·spcctuculuri tat mclòdi<·a o a la vistositat (i rsforç!) d'unes OOJ·illlre-. fWt"f<•ctament executades mfs qui' u l'intimi~mc propi del /iee/ o u una d<·t<•t·minada manet·a de ¡·untat· t(IH' n•dumu una tradició vienesa. Holwrt Vir:,'Tlole ü va ft•r eostut amb Iu dignitat que SP. suposa c>n un c(p(s piunist!'H UCOmpanyants lllP~ t"l'llc ~Vtl iiiK do'l monwnt, pt't"fl nlho t·a amb 1111 <"s<·rcix dc discreció. Sot·tosumrnt, u l'hora d e cantat· Villa-Lohos va snrt it· rlt' la closca per il· ht minar ri panoruma umb re;;ultats multi<·olm·s. Pt·r· u algú que no so,in tcgi In mÍlsit·u dàs~ica bt·asilera, van ¡,¡•r un;. minut¡, d" encís. PANORAM A CRÍTICA Bona presèn cia el'intèrp rets cie casa al Festiv al ci'Orclino .. pe r NONA AROLA I VERA E 121 ;;¡ ... ~ • t i I clan·¡•r Festival lnt<•r·narionnl de ~[úsi cu d'Onlino, a \ ndorra, asbolia enJ;IIUil) la srvu dotzena cdieió i pot~t·r· 1w r aquest mot i 11 c•s p r csf'n tuvn H!f llt'Sl any arnh tll ra p r·ognumwió r·nmp lntam{'nt eonsolicluclu i ben equ ilibnula, en la qllalt•s podia t:rohat· d<·N d c• I ballrt que obriu l'I Frsth·al. amh Iu pa r·ticipació de Cristina Hoyos . que hi pn~senta' <r el~ ~l'liS Caminos n11dafrtces i que assolí un èx.it ro tu u cl de públic en els do:. clics dt• Ja sevu uc· t mwill, fins als c·onc·c•r·ts orqut>St mls dl' formar·io ns dt• pn·!iligi com la Seollish Charnbel' Or·c:hr:.lJ·a dil'i¡,oidu p c•r Antoni Ros-MHbà o formacions m~., pr·operes com l'OL'<flll'~­ tra Nal'ionul dr Cambr·a d'Anclnrrn, d Cor dc Cu rnh ra del Palau dc Iu ~1 ú­ s ica Catulnna o la no arHLnriadn pr·rsèncin rlP I'OI'CI'ICSll'll Simfònil-u d c•! VaJJès. Tanmateix, es pr·evcia també l'actuació eh• figur·es importants din~ dels cin·uit~ mu;,icals. com (>~ el l'U:. d e Jordi Sa,·all . .lune And!'r·~un o Nan·iso Y l'fit' S. J..: ofer·tn. dom·&, nu podi a ser· méos lempt a d ora. ja que', a més, teniu Iu vi r tut de compagin ar· per fcNunwnt g(·ncn·s i estils. drs ri PI ballet a hr t"imfonia, pas ant IH't' la música dt· r·¡unlu·u. el gènere cor·al o r antiga lllÍt!>ÍCa fr·ancesa dc Mur·in ~l arais. El pú h lir. però, sembla qtH' no acabà cir va lur ar r esfon; i l'cneer l. dels organ itzadors, ja qu¡· tret dels dos pl'irnr· r·s d ics, amb el hall!'t, i del con cert de cloenda amb r orquestt·a del puis i Yrpes -s~>gm·anwnt ri;, dos di(•s 111~1. donats al JJuïment pcr·:.ona l del& n~si ~tents a Ja platt·u-. la rest a de dies r ass istència popular fou força minsa. U n e n ·ur·, suns cluhtc, pl·t·c¡uf. els qui es prnl<·r·cn e l concer·t drdic·at u Mru·in Marais ofer t per· Jol'di Savall a la viola eh· gumha. Miebucl Belu·inger al duvl' i Rolf Lislevand. tiorha i guitarr a . e~ pr·rd er en un deL, millnrA concert¡, d'aqnrst gf.ner e i d ' uq11t'~ts intèrpt·ets. Savall , mesl r e in diHc·utible cl'aqu csl instr·ument, o fr:I'Í <·n tot moment u n so delicat, pE'I'feeH', beLlíssim. s<·rnpr·e d'afinació impecable. i no solament això . s inó qu¡· of¡or·í un es ve r·sion'> 1le la Suite d'un Cou/ Etranger, Lubyrinthe, Les Voix llumaines i )¡•s Folies d'Espcrg11e completamen t magistrals, tant l'li l'cslil - L'OI'que stra cie Cambra d'Andorra i la secció fe menina d e l Cor de Cambra de l Palau cie la Música Catalana, dirigits pe r Jordi Casas d e r execu('ÍÓ ('0111 també en la inten ció. :Més qm• humana, la \'l'U dr· la viola de gum ha de Savall f'Sdevi ngué: divina. en llltn ln srva calidesa i har·monin. Hl·ntpr·r viva i vellutada, enmig d e I'adit•nt acompanyament ara del rJa, c. u ra dc• la guitana, unt dt•la tiot·ba. L'altra dilida i melodios a '<·u que s'espera va al Fes livnl, Ja dl' J u ru· An derso n , no .-ns ol'er·í, en canvi, lctl scves delícicJo.: la Li pica i tòpit·u "malaltia ;,oLLada' ' tan freqiirnl cm e ls cantant!> e~ com ·rr·tí en aqur'<ta oc·asió en "opl' raci ó sobtada". mulgral que c•ls t·crtificabl mèdics t'l'lJUcrits pe r l'oq~u nilzació no aeaJHu·c·n d '¡rclarir el motiu d'una tan im posposuble irrLc·•·venl'ió quir·ín·gil'a. Això obligà l'ls organitzadors u tt·ob ar amb molts poes dies de mar·ge Llllh int èrpr·et!> adients ]lCr s uh~>tituir· <·ls que a!'aJJaven de eanccl·l at·, lu:,c·u n o gens fàdl e rr un termini tan cur·t i ti'IC fa difíl'iJ de valorar l'encrt·t u nu dt•la substitució t¡uf' al final es p r oposà: l'Orqrres tra Simfònica del Vallès rn un pr·ogramu Ovot·ak. L 'o¡·quc•str·a. tol i q ue er· a ja c·oncguda a \ndon·a pels concrrts d<· ~a l ­ sos que uc·o¡,t uma a oferir pt't' :'luda I, no acabà d1· des pertar l'e ntrrsius rnc del públic, q uf' h i assistí for ça en compta-gotes. La formació ~imfòni­ ca. que ha passa t per m omc·nts d'incertesa i clil'ic·ultat, sorpnmguf. força favorahlern<•n t , sobretot per l' t•ntusi as mc amb cruè tocaven els seus c·ornpom·nt,. 1wr·ò quant a Ja v<·r-.ió musical dc' lrs obres dc orúk que ofel'in·n, ko tu la direrc ió dc .J m·di Mora , la Suite Txeca i Ja Si11!(011Ía del No ttMó,, cal dir· qu e l'or·cn un xic feiXUb'1H'~ i marwatles dc liris me, amh una IN·tura massa nota JH't' notu i sense unu dimt•ns ió d e totalitat , fin¡; al punt que•. Jll'r' exemplc.les pausi'S. els s ilenci¡,. c r·en poc integr·at~ din!. la cootinuïtal dr la rniÍsira . El so, pr·ou rcebJt 1'11 a lgunes seccinns , fo11 en canvi p oc nohl e en la secció dt• r·onlu, sobretot a l¡¡ violins, i Ja corda gr·rn res ultà, <'~>pecial ment a la sinrforria, massa l'J>.Cassa. Aquesta so rror·ita t gener al millor·a,·a lleu geramen t <•n els temps len ts, pe rò so \'Ínt ho l'ciu t•n bcnefiei d'una r·f'rta monotoniu rlt• la línia ge rwr·al. En dc"fil1itivu , que potser· la ve r sió de les d ucs ohr·cs esdevingué un punt JJHUH:ada d'aquPIIu n>tunclitat i cmhr·unzida que Ja mús ica dc Dvorak ens fa espt•t·ur. com si l'n 1111 !'rr·t sentit hi man1¡ués la presèn!'ia inl'xc usable. en aquc t cas, r lt~ l ':ln im a txeca. O és qtH' potser, am iJ l'I fc> l rl 'aquell ca n vi I un so h- n, PANORAMA CRÍTICA i tat a la programació, lïtnimu cl'AnLOnln Dvot·ak no s 'hav ia assoUl'ntat qnP li tocaven la seva Simfonia, i quan ho sabé i ~rn·ibà, l'oi'IJI.H'IHn1 ja era uls bisos i tocaven les inevitables - i ben atlients- Dcwses es la ves dd <·om posi tor, qur f01·en IPh !Jf'rt'S intr l·pr·e tades amb més passió i convcnl'imeot de tol el prog•·ama. Pel que fa al cooccr·t dl• cloenda. cul dir que es constitui en un met·cst·ut i emocionat homenatgr ul'insigue guitarris ta Narciso Y e pes, a qui sempre és una sort poder srn tir rnc·um, ja que darrerament Ics seves actuacions són força escasses a cuusu del delic·ut estat dc salul. En nc¡uestu ocasió Yepes participi! com a solista en el Concert per a guitarra Pn re nwjor de Castelnuovo-Tcdcsco, j l'ocal' iÓ propicià també la p•·e¡;rntac·ió u Andorra d el seu fill. I gna cio Y cp es, com a directot·. De planta impecable i elegant, demostra un bon domini de gest director, que sens dubte uninl ugufunt m(·s autoritat amb Iu pt·àcticu i els anys. Ofel'Í, juntament umb rOrques tt·a de Cambra d'Andorra, de Ja qual és concertitto-director el violinist a Gc't'UJ'Cl Clnret, 11110 con·ecla interprcttu·ió cie In deliciosa Pastora/e d'Éte d 'Artlaur llo11eggc'r, un acurat ncompan yn nwnt del concer t dc> guitatTa, i 111111 prou notublr versió del Swbat Ma ter de P e•·golesi. el qual es veié fortauwnt dcslhüt per la participació soli~>t ie· u, la soprano Victol'ia Manso i t•spedalme nt In mezzo Cm·mrn dt• Luc·us. que de cap llHUlet·a no eren ui nivc.'ll ofc•t·t pel festival ni els company¡; dc· rcptu·timent. L'obt·a es féu numés suportable pe•· la bona fon111.1 Cf111', l'li cunvi, demostrà l'orquc·stn1 d'Anclorru , qu e indiea ja umt conjunt'ió i una p et·sonalitat pl'Òpies, amh un bon equilibt·i entre seccions i un tn·huJI de fons qur es nota acurat. I la n·•·sió s'a1Tocloní amb Ja parlicipurió. ('11 aqu esta obn de P f•r·golcsi, dc• Iu Sl'tTió femenina del Col' de Cumh•·a del Palau de la Música Catalana , c·onduït pl'l' Jordi Casas, lJUC ufngí In st•va veu dl' contratenor a In vcw,ió. Tot i ser la pri- men1 't•~acla que la secció fenwninn cant u' n .;;ol u, l'Ol dir q u e• s u pt•t·n r·c•n Iu pro\ u uln¡wl'fc•rc·ió, i fi ns i lo ttin gtu• t•t•n t•l mi'-l'it tle no deixar-sl' t'lll'rtlnr JWI' h•s c·ontinuudes d<•snlïnnclc·s i cu lats eh• lt•s solistrR , t·osu c¡ut• fou molt d'agl'air i que d~mostr·u In hmw JH't'PIII'IIl'iÓ i Jll'ofcssionaHtul de l'ngt'UJillt'iÓ. El Ft·~t h n i d'Onüno, d' a ltnt hun da. m·gunit7.U també una ~hit• tlt• com·c•t·ts cledil'at¿; als jovc•s taiPnls. qui' st• n•lo•hren t,'l'atuït amenl a l'c·~>­ giÍ>sin JHHTuquiul. Fou el t'Ull dc• In scRsiú o ¡wrísliC'n qut• ens oferí t•l ll'nnr Sc·n1fí Milun , arompanyu t )11'1' Mn•·i1111 Vallcorhu. La \TCU {•s impol'tant i f<H·~·n tn•ballnda , i la línia dl' runt IH'Oll uc·urada. Arn cal IHHn(•s qur uqut>st jovC' tC' no1· drcideixi si 'ol fer o no Jc•lt·cult la seva pt·ofr~~ió. En l'c•sum, i pt•t· acabar, ali gllt'llt c¡u t• l'll'onjHnt fou p r ou rN'L'\il )11'1' u un FeHtivul que uny t•et·a uny Cb I'Oilsoliclu t•n positiu i al qual tlcs itg<•n1 In millor so rt possible en la J~~'Opc · •·u ccli('ÏCÍ ... , I[II C IH' l'à la IIÚI11Cl'O ll't'tl.l' ! PAlAUf-r-~ ~ ~ 100' IV TEMPORADA DE CONCERTS 1994-95 Palau de la Música Catalana 24 NOVEMBRE'94 dijous, 21 h. ORQUESTRA SIMFÒNICA DE GALTCIA. SARAH CflliNG, violí. Dir: VÍCTOR PABLO PÉREZ. Bauclot, Vieuxtcmps, S h ostakòvitx. 5 DESEMBRE'94· dilltms, 21 h. 22 DESEMBRE'94 dijous, 21 h. FILHARMÒNICA DE SANT PETERSRU RG. Dir: YURI TEMIRKANOV. Borodin, Bt·iucn, Txaikovskj. ]ONDE COR DE CAMBRA DEL PMC. (Patrocinat pl't' Fundtwib Caixa de Cotalttnyo). R. MANTON, sopt·ano. N. ARCHER, tcnot·. S. ESTES, baix. Dir: EDMON COLOMER. La Creació, elf' lla y<.ln . 30 DESEMBRE'94 cüvendres, 21 h. THE KJNG'S CONSORT. Dir: ROBERT KJNG. Biinclel, Ramean. PANORAMA CRÍTICA L'OSC es presenta amil fa Novena L'assaig general al Palau Nacional l 21 ;, ...e 1ii· b'i ~ 24 564 perX. C.-D. Or·cJIWStr·a Simfònica dc Hun :rlona i Naeional r~e Catalunya va escollix I'Omr.c dc S!'tcm br·c per n Iu seva JH'c•sc•n laeiú com a primer·a ot·qucstnl drlJ><tÍs; l'Onze de Sctemhn· i en utt mu r·r i amh una obra no menys signilic·atius: t'I P¡tlau Nacional dr Mnn ljuïc i la Novetw dc Becthovett. Aq ucr:. t "Concer·t de l'Onze dc Setcmhrc" serà pc>riòclic. però es farà a ahr·es indr·pts dc Catalunya seguint tnu•s tlirccti'Ïus descentnilitzaclon•s que hun motivat la rt>definició dt> l'orque .. tra. A manca dc• titular, d concertador va sc·r· Fntnz-Pau l Derkrr. ri prepar ador· que va ittstaJ.lur l'cx-OCB en unes fiu•s inqiicstinnaJJlc>s d'ex:igènc·ia intc•r·pr·c·l¡lli va (i pr·og~·amadora); un cli r·el~lor· q ue, en lcor·ia, ctt coneix t'ls r·c·ssorts més eficuços pc>r fer-la son ur amb pl·r·sonalitat. Conccr·t " furt daeional", dottcs, tJUC vu passar , aj las !, umll mÍ's pcma que glf~t·ia, mediatitzat pc•r· l'evident migradesa del r·c·sulLu t ur tÍHtic (que 110 social). Ac¡ucHlH vu lm·udó dc rii'C'rpció és extensivu u un dir·cctor· que es va mostrar· mussa rutinari, u l'orqucstr·a i aJs solistes vocal!;, pPrÒ cal excloure 'n Iu nodridíssima massa coral, l'únic c•lcnwnt qur podia srntir-se L' conforta ble Pn la imnwnsitat rJp] Snló Oval. En el primer conrer·t cie Iu _nova etapa, l'ORC - fJU e presentava Angel Jcs(ts Gru.·clu com u nou concertino de luxe- va sonar com uuu honesta for·mació de nivell pr·ovinciú, tímid a en els moments més al'l'isc:nts, puf' expansiva (i no sols per Iu inudcquuc:i6 acústica), amb unes sc•c!'ions de fusta i metall correlativament pr·e pottdcrants i una per·cussió cxcl·ssiva. En aqueUs passatges del "Mol to vi' UC'c'' en què fustes i cordes s'alterm•n en un enlrellat d ' un n ·Ucu sonor· molt viu, violin!., violes, violoncrh, i rontrabaixos van sonar· amb fc·ixuguc·sn. amb desinterès. MuJbrt·at r ac·titud ht•Uugadissa i la batuda rítmica que li és característica, fins aq 1ú Dr<·kcr· dil'igia amh cautela i poca ambició uns mús ics desmotivats. En elter·cer· movinwnt no t·s vu assolir la desitjable tensió lír·icu que ha de fer de contrapès de l'cxpunsivita t· del final simiòuic:o-voc:al du l' ohra, però la versió va guan ya •· notòr·iument en corr·ecció inlc.:t'JH'ol.uli vu, com si els músics venc;e¡¡sin la dific:ultat per escoltar·-se ells 111a lrixos i, pt:r· tant, a coordinar·-sc. L"'Adugio moiLo ecantabilc" vasnnat· ambsoltt'sa i una elegància exempta d'èmfu&i que el connecta va amb Ics dcb'Íf'S d l' Iu Pastoral. Arribats u <HJllf>K I punt i amb una or q'tlestra j a més confiudu, l'"Odu a l'AJegriu" va obtenir des del principi el ptmt de desfer·mamenl i tumultuosital apa r·ents que r·edama. L' immens cor , l'integraven l'Or·feó Cata là, la C01·ul Cànnina i la Polifòni ra dc P uig-reig, amb els seus intc>g~·ants inler·cuJats per tal d 'obtenir· la m àxima homogeneïtat. Enlair·a t en l'<·sr·ali nata que delimita l'hcrillcid<· fins gair·cbé t'nvair la galeria super ior·. el seu so va palesar , a més d'l•ntusiusme. potència i qualitat, una sumptuositat propiciada per l'estratificació ver·tical de ]es veus i l'c•nQl·me distància r especte a la platea. El seu cant va dignificar una Novena a Iu qual l'onruestra no feia justíc·iu, malgr·at els grans aplauwments. E ls solistes van fer el que vau pociC'r. Carme Hernande.z, una soprano q ue darreramen t ha assoli t la notorietat que li cor-respon, acarava amb c·oratge pr·ofcssionalíssim una tessitura massa aJta per· a ella. E l barí tou Vir;cuç Sa t·d iner·o va cantar· <unh Sttfici ència i bon coo tr·ol en l'emissió vocal. Per· contt·a , la conlntlt Montserr·ut Tor·ruclla i l'excd·lent tenor q ue és J oan Caber o, fins ar·tistes tots dos, es van anuJ.Iar· en haver· dc forçar allíntit uns nútj aus vocuJs que requer·eixcn tota una altra idoneïtat acús tica . PANORAMA Deu anys de música contemporà nia a Alacant per JOSÉ GUERRERO MARTiN ... J a són deu. E l feslivallntcrnacional d e Música d 'Alacant ha aconseguit complir clos lustt·es, i això malgra t que , com di11 t'i seu direc t o t·, t' l rompositoe Toma s Ma t·c·o, s i a Espanya cr ear ja és dificil , més ho és q ue duri. I deu anys ja és un prdodc· d e tt>mps respectable en un camp de la cultu ra tan poc valot·at a casa n ostra com és el d c la mús ica contemporània. Sota el doble s igne dc l'aus teritat i de l 'intent de mantenimen t d ' un nivell a lt de qualitat es va inaugm:ar l'edició aetual, q ue va tenü· efecte f'n tre els (liumengcs dell8 i 25 ell' Sl'tembt·e. La reducci ó del pt·ess upo s t a ssi gnat al Centt·o para la DifuAÍÓn el e la Música Co ntcmpor anca (CDMC), organitzador dc Ja mostra , va obligar a un •·ealisme guiat pels c riteris de sensatesa i d ' assoliment d e la màx ima r·endihilita t dels recu•·sos emp rats. Aqu est desè anivet·sari va havt'r dc p r escindir d ' una m~s àmplia i esp ectac ular celebració, pl'imet·, i fins i tol d'u na -en pl'in cipi- prevista p uhl icació, t' t'S um d el que han estat aquests deu anys, des¡n·és. La •~ealitat i la crisi , doncs, manen. E l p t·cssupost del ff'sliva l et·a al voltant dels 60 milions de pessetes (dels qu als el CDMC va aportar un s 50 i la r es t a f'ntr e la SGAE, l a Ca ixa el' Estalvis d el Meditcnani i l 'Ajuntament aJaeantí). T omiís Marco, que basa la supe•·vivèn cia del festival en el fe t <[Ue e l r t'geixi M e l futur un patronat o fundació que el prese~·vi de Ics vi cissiwds polítiques, deman a una majot· a po•·tació dc la Gener aJ itat Valenciana i una Crlst6bal HaiHter contribució, fins ara inexistent , de la Diputació d ' Alaeant. Malgrat tol, va assegurat· la pa rticipació de l'On¡uesta Sinfóui c:a de Madrid (dirigid a per Ct·istób a l Halfftet·), Orquesta d e Camara Reina Sofía ( director: Pc·t<'r Schmel zer), Orquesta Sinfónica del Principado dt> Asttu·ias (d ir ector: J osé Luis Temes), i la Base] Sinfonietta (directM: Arturo Tamayo ). La Co1·al Polifónica de la Unjversidad d c L<~Ón (director: Sa mu e l Rubio), Ars is Ca mera; Santi ago d e la Ri va (violi), Àngel Cago (piano), Ensemble Musique Nouvc·ll<' (eli n'et or : Michel Fus t é-Lambezat ), Rohan de Sanm ( violom~<'l ); Stt'~ano Scodanihbio (eo ntrabaix), Angel Soler (piano) i <'1La hot·a torio de lnforma tica y .Elect•·ónica Musica] (LIEM+CDMC) eompi('Lat·en el ]lanorama inte rpre ta tiu , que va garantir Ja presència dt>ls gèn eres més diversos de la creació musical contemporània , malgrat que aquesta vegada l'òp('1·a c·ra absent pel fet q:ue l'obra en comanada no va set· acabada a LC~ll1 ps. Per allnt part i com a activi tu l eomp lc me nt ària del f es ti va l , el eompositor· C laudio Pt·ieto va imp artit· un cut·s dt> compos ició i anàlisi. llome n atge, d'a lgun a matwn.1 , a qui enguany compleix !Wixanla anys d 'existència. Pet· això, d t>l mateix Clauclio P 1·ieto t'S van in teq1retar d ues obt·es. 1 ogens mcnys que 24 hau estat lc¡; l'!;Lt·encs absolutes i vuit les t'Strc>nes a Espanya. Altíssim nivell , donc>s, d 'obres inèdites en u n festival (Jll l' ja és t·efer èucia obligadiol en el panot·ama de la música contempot·ània d els darrer s anys i a pa•·adot· privilegiat de la músic-a espunyola davant l a 1·esta del món. En gene ral , potser ]a sen sació que• n'hem tret, d'aqu esta desena edic·ió, É's que el nivell nútj à de les obt'('S ha estat més baix que en an let·ior s edicions . A això hi ha routt·ihLüt un bon n01nbt·e d 'o- PANORAMA ., .~ ... • ~: 3 121 26 566 hn•s, moltes d' dic ~> d ' autors joves, fet que sorpr('n rncu a·n mf•s, am~oradcs en <'S lèLiqut~s més Jli"Òpit>s de fa quin:Ge , vi nt o més anys, i també composiciom¡ en k s t¡nals el fil condu ctor 110 l's cup altre que la r ecerca d ' efec tes i sons sense cap discurs o pa·o<"és narratiu. P er ò també s'ha d(' dit· que almenys mitja dotzcua d'obres - tampoc no cul espera a· més <l' un frs tival de cr('ació aelual- poden considerar-se dins dc pa rum et res qnc en garanteixen la inrlnsió , ja d 'ara endavant, en ela·c·¡wa·tori a tenia· en comp te . Entrt' elles. a parer· nostr·e , en prinwr lloc les es trenes absolutes df Mural sotWIIle de Cris tóbaJ Halfftea·. i Cape Cod de Luis de Pablo. A Mnral sonant e, homenatgt• a Antoni Tàpies, Halffter aconseb'llCÍX un resultat de difícil i assolit rqnilibri , de fa·aoca potència sonora i colol"ista, així com també d ' utilització mes tr-ívola de les vossibilitats oa·ques trals . Ens tr·ob<'m davant d ' una composició dt' gt·an abast. amb vocació de perdm·abilitat i con s is t ent balanç esthir. Una obra en la quall'ioconfornúsmc, la inventiva i el sòlid ofiti s ' uneixen per oferir a quj l'escolla moments de gran delec tança. Tàpies l's el punt de pat·tida , pen¡u è Ha1Jfter -en un llenguatge musical que domina- ta·as lladi les seves sensacions i emocions al terr eny dels sons. Aquí, mitjançan t un joc de ten ion , colors i timbt·es , sàviament d osificats, sedueix ]' oient p er portaa·- lo altetTcny que li és propi. ¿Qui tem la músi ca contemporània? L ' Orquesta Sinfónica de Madrid, sota la direcció del mateix lJalfftcr. ens ha demos trattam})é que, per a un adequat apr·opament a la mús ica del nos tre temps, calen interpretacions d ' aquest nivell , rigoroses , pulcres i no necessàriament avorrides. Cape Cod, obnt ma gníficament interpretada pel grup Vox Nova, que dirigeix icholas Isherwood, s' in se reix en L'e tapa que Luis de Pahlo està dedicant a les composicions pet· a v<·u humana , però ens va sem bla a· molt més r·odona , més s ugges tiva , més A dalt, Tomós Marco. A baix, Ernest Martinez lzquierdo atractiva p er a l'oient mitjà i més equilibr·ada en la r elació tempscontingut que les obres immediatament antt'riors dins d"aquesta línia. Cal afegir, clins d e les estrenes absolutes, .José> Luis Turina, el crua), partint de Quevedo, se suma al grup d ' obres destacades amh el seu TtwLLLio de la mariposa. molt ben excrutada p el conjunt Aa·si&Ca mera. També Fons Vitae, de Jrs ús Rueda , manté un eleva t nivell expressiu, al·ludint en aquesta ocasió a un llibre de Salomo n lbn Cabirol (10211058). Més rfrclis ta que profunda -encara que p er això mateix pugui funcionannolt bé de cara a un especwdot· mitjà- és l 'obr·a Eppur si muo ue, en la qual el autor, José c ...·cía Roman , fa un horuenatgt' -amb tota la intenció del món- a l'ara rehabilitat Galileu. La desinhibició , la frescor, Iu soltesa i l ' humorística faula va n an·ibar al festival alacantí de la mà d el barceloní Albert Gaa·cía Dcmcstr·es, el qual embotit en un frac del mateix Pavarolli -<'1 seu mcsta·e dc cant- i acompanyat dr la sopr·ano Patrizzia Bicid~ , va posat· en escena Lm divertidíssim text, rn el qual el cas tellà, el c:a talà i l' italià , sense solució d e continuïtat. en s ana ve n informant dels acudits de l ' autor. Tot això a d t'quadament servit pt't' l' Ot·questa Sinfónica d eAstw·ias sota la batuta d e José Lui s T emes . Ac¡ ut•s l és un gènere en el qual veiem esdevenidor pet· u Car·cía Demes tres, a condici6 qu e s 'lli. c:mtlri, cosa q ue ens ha comentat que farà , la crualcosa r edundar à a més a més en un gr·an desen volupament de la part musical. Entrr les obres que no eren <>strenes, van interessar· parti<·u- PANORAMA lat·meut 1Vlúsica per a un .festival d'En1es t Martínez lzqui r rdo; A-ronne, de Luciano Bet·io (magnífie<unent interpretada per Vox Nova); Oleada de Ra món Bat·ce i Tríptic de Setmana Santa d f' Joa n Gninjoan. Quant a la r esta, es van presentar pt·oduccions r ael iofòuiq ues (de Javi<'t' Da ri vas, Cad os Villasol i Philip Corner. r espectivament), a mb m enys intc t·ès de cara a l 'oient que IJndubtable atractiu que h au d(• snposar en Ja seva ola h o r·aeió per a ls seus a utors . I el mateix s ' ha df' dit· de l a música el ectroacírsti<:a , a cà rrec aquesta vegada d c Labor a lot·io de lnformatièa y Electt·ónic a Musical d e l CDMC, a mb o lwes de Fraucisco Otero, Rafael Liñan , Patri Bm·gan i Francisco Gue tTero. En aques t ten cny, sego us que sembla, ens mantenim e n un llarg compàs d 'espe r·a. Esment d estaca t m e r e ix e lr·ecital qu e la mezzo-soprano ca- t alana Ann a Ri<·<· i 'u oferir , en l a jornatla dc c loenda, acompan yada a l pian o pC't' À ngel Sole r·. Va ser un de ls m o men ts cu lminants cleJ fes tivn l. A mb gt·an domini d els esti ls d e <·n dascuu dels autors interpre tats i u n a prof essi onalita t digna d'imitació, u lt t• a n n g t• a n 11 e n y o l'i u n o exempt cl' e lt'gà nc ia i dis tin ció. la cantant (acompan yada al pian o per Ànge l So lt>t·) HI oferir obre s d e S e h i.i n lw r g , B <! t· g , Monlsa lvatge, .J oa n Com ellas, Manuel Valls, J os<>p Casanovas, J osep Ct•Hós i Mestres Quadren y . A Oleada (melod ra ma d e Ramón Bare<') , peça que va provoca t· l't•nt us iasme del p úblic, Anna Ricci va ft·ega t· e l s u bl im. i Trípti c de Se tmana Santa de J oa n C ninj oan (a l piano el mate ix autor) , va d emostrat: que l a m eR Lria r espon a qtti la m er eix amb tre lndl i t alent. Du es ohse r va<· ions mrs . La , pintnt·a i la litet·a tur a va n st• r JH'I'St•nts rt<' forma continuada t' n aqtll'Ht ft•stivul com a punt de JH ll 'tid a o ck n.flexió a partit· dd qn a l e l com posit o r Ira materialit?.tH la s eva o b nr mu s i e a 1: T ho 111 a s B<'rnhanl. Cancion et·o dc Palacio, mnn¡ués cie antmana, Dalí, María Zamht·ano , Tàpies, Q tH' ' c•do, Jlm Gabit·ol, Wïlliam Bot·roughs, Ceoq,;c Santayana , S tcfan Geor ge', Apol·loui de Rodt'H, Sa lva d o r Es pri u , Có n go ra ... Provt'R cl ' un evident m ó n int t•r düwi pl inuri . J una co ns tat.uci6: els r lussies clt·l segle x, m<·str·es ja indi s c· uti b its a p a rtit· d c.' ls q uals:. ' ha compost tau la música , con timwn mante nint eJ nh r ll <'11 situ ac· ió cl t• JHi vil egi : Banók. S tt·a vinsky, Messiaen , Scels i, Bc·t·io , Sc·ltHnlw r g, Be r g, ctlnl in u t' li csseul n ·fc•rt- n eif'S convenic•III H i ohü gud os per sabet· d 'on Vt'llim i on som . A Ahwun t van fign n1 r c utrc• e ls t r·ioml'adot·s . , AGRUPACIO MUTUA FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ-PALAU DE LA MÚSICA El protocol de col·laboració com a Membre d' Honor per a la Temporada 1994-1995, el van firmar el Sr. Joan Franquesa Sastre, President de l'Agrupació Mútua, i el Sr. Fèlix Millet i Tusel l, President de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aq uest patrocini l'Agrupació Mútua expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cu ltura catalana. PANORAMA Música i disciplina per al futur dels ioves músics catalans 121 A poc temps d'encetar el tercer stage -aquest desembre, al Maresme, prop de Mataró-, la Jove Orquestra Simfònica de Catalunya (JOSC) ha saldat el seu segon encontre amb un èxit rotund. Aquest segon encontre, d'un total de cinc, tingué lloc del19 de juny al 2 de juliol a l'alberg de Santa Maria del Mar, a Comaruga. Nosaltres vam compartir unes hores amb la vuitantena de joves músics i els professors "embarcats" en aquest projecte pedagògic que tan bon acolliment ha tingut i tan bons resultats està donant. per TERESA MARTINEZ tpJesla primera aventu•· a d e I a JO SC e s t à plan tejada al voltant de cinc encontres o stages (el primt•J· el set<·mbr·e de 1993. dos aquest L994 i dos rany que ve) en 4uè han treballat i treballara n Ics difc•·entcs èpoques musicals, q ue són , n~spec ti vament: el classicisme, c1 rom anticisme prime•·cnc, t'I t·omanticisme pròpiam{'nt elit i cltar·dà, el segle XX i el h<u-ror. El din·clor· d 'orq~u es­ tnl Josep Pons, ànima d 'aquest ¡n·ojcctc i dircctot· artístic de la J OSC, ens expl ica que com es pot veure, es tracta d 'un cicleformatÜL el fil contluctor del qual és l'estil lltusical en el,s diversos p eríodes. Així, comencem, històricament , des d 'una. orquestra 1nés petita cap et LUW de més g ran, f ent el mateix recorregut de la història de la nuí,sica, encara que A .,..____,i1 -------' ~ Paul Dombrecht I una alumna amb unn excepció. En el bcuToc, continua Pons, no estel. constiwïda l 'orquestru tnl i com la coneixem ara. Malgrat tot, és una èpocn qt¡e creiem que hauíem de trebnllnr i per nixò ho farem al final. Aleshores serà wt encontre especinl en el sentit que hi luwrc't molts instruments que no a pareixeran i que no hi haure/ en LlltCL orquestra de dimensions simfòniques. l-laurem de trebaUar config urant petit es formacions que profiutditzin en Bach , Hiindel, etc. Durant dues setmanes 80 nois i noies, joves mÍlsics Cll lalans - alguns de les liles i del País VaJt•ncià-, estudiants dels darren; cursos als conservatoris o qu e ja han acabat, b an esta t imme 1·gits en música .i seguint una clisciplina. D isciplina és, potsc1·, Ja parau la C[Ue més signüïea t té en aquesta experièn cia. L ' acompanyen sedosita t, rigor, organització i nivell. T ots aquests adjectius han es t a t a t ot·gats pels mat e ixos alumnes. La majoria d·ells són a la JOSC des del principi. Aquesta vegada sen 'hi han incorporat d e nous, a més dels oients, conform e a l'ampliació de la formació oequestral d 'acord amb rèp oca a estudiar. En aquest segon encontre freballem molt millor i ràpid. L 'orquestra té més bagatge, diu Carles Fibla , v ioli concertino de 1n JOSC , d e 22 anys. Carles Fibla estudia actu a lment a Lonrlres . Malgrat tot, ha volgut participar a la JOSC . Aquest projecte està molt ben plantejat i el trobo molt interessa,nt. He hagttt de deixar coses a. fer CL Londres p e r ser aquí. És una experièncin no·un a Catalunya i crec que és mag nífic PANORAMA poder participar-hi. Raquel Cut·cía, violí, de 22 anys, eoincideix amb el seu compa n y: Crec qne ln ) OSC està molt bé. f comparant aquest encontre amb el primer, aquest ha potenciat més els g rups de cambra i el fet de tocar da vant el públic. t'ambient és més tranquil i còmode, perquè tots ens coneixem més i el I re ball és millor i més ràpid. C om di u aq uesta jove violinista , els gntps rl e c umb1·a s'h an potc•wia t. El lr e b a ll de Stage s 'o,·ga nilza e nto rn dc grups de cam bra a gr upa n t les diferents fa míl i1·s d ' insLt·uments, i a ssa jant amb J'ot·questra al final dc la j ornada. -C•·eieu que aqu<'sta c·xpct·ièn cia u s donarà prou clements p er poder t robat· una feina segw·a e n el f utm·? - Parlant clar, d 'ent rada , pel que Ja al currículttm, ja ('( dó na molt , ¡·cspon Raqu el CHt·!'Ía. Però corn a cosa personal, a nivell d 'etLsenyament, crec que és bàs ic. 1lprens moltíssim , tLO sols pels professors, que són fantàs tics, sinó que aprens a tocar amb orquestra i tot l 'en t renament que això comporta és molt important. Tot plegat és molt posit iu a l 'horn de poder aspirar a wt Lloc de treball. -És a dir , q u e estare u ben aviat en condicions dc compe tit· amb al tres músics, fi ns i tot d ' altres llocs . -Sí .. . Les coses semblen que nrufuncionen, düt Cad es F ib la. Però no tot depèn de nosaltres. /?a falta també que hi creguin, en ln nostra feina . Però l'experiència d'orquestra i, sobretot , t.reballar-ho bé, és importa.nt. És l ' hora de donar un tomb per les ins tal·l acions de r albcq;. Es tncta d 'un edifi(·i p rou gran, encara que hi fa falta una mica d'endreça. Té un jardí enorme i un auditod acceptable e n la seva capacita t , per ò m olt desmanegat. AUà és on assaja l'o np1estra sence•·a. En les difcnm t s sal es de l ' a lberg, q u e h a n bat<~jat amb nom de m úsics i compositors p er a l' ocasió , lú estan treballant els grup dc cambra amb els professor s. Durant unes hores se sent música pet· tol a n eu, Út1s al jat·d.í , a l'om hnl , }H' J'Ò, pct·què avui -30 d e jun y- fa molta cnlor· a Coma-ruga (un termòmetre digital cle carre•· •n arc·ava 39 gL"aus). Avui és el dun' J' rlia q ue hi són els professor·s. Fins aJ dia 2 de juliol s'assajarà in tensament amb r orquest ra a les onll·cs ric Josep Pons. Visitem difeJ'(•nts grups d e treball. F inalme nt t,•ns atu re m en t'I de pet·cussic). e n el q ual ja fa un pareU de d iC's q ue el professor ha h agu t dc ma •·xa1·. Malgnll tot. els se us dos alum ut·s, Robet·L Armen gol dc 24 an ys i Johnath an Coll de 23 an ys, t'Htan treballant de valent. J o h n ath an és eJ primer cop que participa a la .)OSC . El S tage estñ molt bé, sobretot està molt ben organitzat. amb uns professors molt bons, explica Robert. Es t.reballn molt, m.assa i tot; no ens qtt<>den g aires hores per estudiar individualment amb tantes a ctiv itats, cosa. que està molt bé, p erò. Penso que és una feina compfewment n nivell europeu. Deman<•m al Robert q u e compari el JH·im c r S t age amb aquest: La diferència rau en el nivell dels mateixos alumnes, que ha pttjat com a conseqüència de la sevu p ròpia evolució . Pel qtw fa al nivell d 'o rganit;;nció , de professorat i de repertori, és el mateix i mag nífic de sempre. 1osaltres estem fent un gran esforç. Johnathan <'ns <'xpüca la seva prime•·a imp•·cssió: És el primer cop que sóc aqní i m 'ha impressionat molt, perquè, en general a Catalu11ya i Espnnya, es troba a faltar a.quest ambient, de m!Ísica a totes hores , cfosses teòriques i pràctiques, pr~fessors a l'abast, orquestra ... Es un ambient resultat d'una iniciativa molt bona. Treballar amb orquestra és també rwa rfe fes d esco bertes principals, i robjectiu .fi.nal, d e la ] OSC . I d iem " descobertes " perquè si hi hCL alg una cosa que s 'ha vingut mantenint des de fa molt de temps en L'ensenyament és la m entalitat de solista. La p ercussió també pateix aquest mal? També vivim nquesta men- tafitat educada al consercrrtori , diu HohC'rt ¡\ rmcn gol. A lPslwn>s, o fa rt•(l/itat t•eus que no pot St'l'. 1~1 m f.s colu•rent é.s pensar f/111' es pot eMfevenir solista despr{ls de passar Jlf'" orquestTa i cambra. Però aba ns no . .Tonat han aft•gc·i' q ll<' fa .falto d'orquestres com la }OSC <;s el que potser Jo que fW.~­ sin aquestes coses . Robe rt t'l't'li que t'I niH·ll tl't.-nscnyament q 11c• aporia Iu JOSC els dota~·à d ' c•lc' - men ls H11 lïei1•n ts por s<·•· 111Í1s ic·s c·om¡H•Iil ills. E ll h o té mo lt c lar: Aquest a inicia Li va és fJ <' I' a pla li dir-/a , i què continuï.fent-se dunul/ molt d e temps. Totes iHJ ll t>b t es para ll lt• ~"< d1• lloança !-.Ón t•ent pe r cent !-li JH't' J't's. T no !>Ol!-. bi ha un amhit•nl mm.ic·<tl i dt> companyonia , si nc) t J IIP tothom h i està fo•·ça t· n ~n·s­ I' U I . \.a cl u d ia , excep te d d issabte - CIIs diu meng(•s són els d il's ll illl't•s-, hi hu t'OJJCt'J'lal vesp n ', I a n t ell- pnlft•stw r s <"Om d 'al umnt'H, u J'a udi 1o 1·i Pau Casals, moll a Jll'OJl d1• l'allwt·g. i\l'l'iha J'hot·a d e dinar·. El !-. noia i noic·s no es f a n pn·ga r i omplt• n ¡• J g•·an me njador t•n 1111 ob ri •· i tann11· d'ulls . Amb la malt'iX<I nlpidt•sades a p a r·cix cl 1111' 11ja r· dni ('U I T e tó que eltn1ns p o•·tu. El nwnú: HnHi nid a df mongt•tes scq u cA , b is tec dc porc amb JH'})I'ot '1•nl , poma , paí ai b'lHt (l'I c·ufè, a la mà quina ). Dut·ant t•l primer· plat s 'a nun cia qu e aquc•ll '<~ S JH't'. al jardí, es fa1·à la foto dt• famílht. La notícia ha l'stat at'ollida amh u n gnm xivalTÍ. Es aqu<'St segou encout n ·, s'h i ha u ufq5it no u s profP.SROI'H. Així, als que j a hi van particip a r al pi'Ïm<·r S((tge, t•l sete mbre dc• l'u n y L'Aventuro de lo Guitarra lo Aventuro de lo Guilorro The Adventure of the Guitar l PANORAMA 121 . 30 passat (Josep Pom,, Ric·hanl Luhi -violi-, PauJ Cortt>st· - viola-, RoC'l Dif'lliens -vioJonc·<·l-, Andrt•w Ackerman -con t rabai x-, Paul Dornhrecht -ohoc\-, Jaume Cori a dc llas - flauta-, Ca des Riera -clarine t- , Josep Bo n ·às - fa got-, i Bene t Casablam·as - anàlisi-) ara hi han coUabot·at: a\·ic••· Bonet - trompa-, D ouglas P t·ossc r - t rompeta-, Mam·ten 'ander Valk- pe r·cussió-, Pt•n• Bar·dagí -violi-, i el filòsof i p<'d ngog Rafae l Argu llol i el vio lin i.sla Jan Buty per a les nov('s St'C<'Ïons d 'l·stètic¡t i rela.xaC'ió (Tf.c ni ca Alexander), respectivuml'nl. Pc>r al ter cer stctge ~s comptarà , e nLt·e d'alLr·es. amb J oa n Enric Lluna - clal'in et-, Rica rdo Case•·o - trombó-, Toni García -contrabaix-, Àngel J esús García - violí-, Lluís Claret -violonf• c·]-, Enric Santiago -viola- . i Xavier Joacrtún - percussió . El viola nonl- umt•ricà Paul Cortese està entusiasmat amb el pt·oj ccte de la JO C. En un català pe..fecte ens comenta qut> estic molt content de fer de professor en aquest s tage perquè és un proj ecte molt important p er millorar i augmentar el nivell de tots els instruments. Per a mi és una feina molt gratificant, perquè els meus alumnes responen molt bé. Pa ul C01·tese. ex-membre de l'actual OBC i profcssot· als conserva toris de Badalona i Cet·vera , ho té molt clar quan di u qur aquí, de talent, en sobra. El que fa falta és disciplina. I ho compara amb els Estats Units. Allà hi ha twa disciplina cie trebcdl molt fo rta,, a l'igual que a molts altres puïsos. Aquí enfafnlta. I els en dónes, i ds nois responen perquè tenen ganes de treballar. Cortesc. que està molt engrt>scat amb acruesta tasca pedagògica -si més no diu que per a cU ensen yar és un element enricplidot· i una fa ceta imprescindible per ser· un músic complet- , explica q ue a Espanya fa molta fctlta també e l costum de tocar amb orquestra. En aquest sentit, el progra ma de la ]OSC és absolutament imprescindible p er acollseguir un bon nive ll d 'orquestra , p e rquè el A cla sse amb Ro e l Die ltie ns 90 o/o d'aques ts joves es guanyarà la vida tocant en una orquestra. Aquesta fo/ta de costum és un problema del sistema d 'educació musical. El vio linista Pet·e Barda gí -també d e l'orqu<·stra del Lliur e- ens fa una valora l 'ex'}lerièn cia. Tothom que ve aquí s 'adona que està fent alguna cosa que no pot fer normnlment en l 'àmbit professionctl. Com que són estlLdiants , no poden accedir a una orquestra professional ni tampoc tenen w ut orquestra on formar-se bé. Potser tindran una orquestra cle bolos omb pocs assaigs, poc rigor ... I aquí tenen temps de fer les coses comfan, o haLLrien de .fer, els bollS professionals. Potser tenen una visió m assa maca del que després serà la veriLCLt. en el sentit que no tindran tant de temps p er assajar, tantes motivacions per tocar ... Però, de moment , és la cosa ideal del que hauria de ser. Si els professionals poguéssim treballar amb el temps i la profunditat amb què s 'ar riba a treballar aqLLÍ, les orqttestres sonarien molt bé. Després de dinar, de tres a quatre. hi ha l' hora d'estudi p er sonal. Hot·a que alguns, sobr e tot ja a les acaball e del stage aprofiten p er fer una t•emulladeta a la platja. D 'altn·s tornen als instrum en t s i d ' al tr es aprofiten p er veure les fotografies que Fe'\ran Bor ràs el s ha fet al llarg d ' aqu es t s dies . Tot s fan elogis i apunten les còpies cp1e en volen. La JOSC <>sdevé, ara per ara , una "competència'' de la Jove Orques tt·a acional d'Espanya (JONDE); <>ompctèn ci a. p e rò. cn t ('Sa e n el bou se n tit d e la paraula. Evidentment, és 1w.{et que la ]OSC competeix amb la )ON DE en el sentit que ara hi ha una alternativa per als joves catalans a la formació que dirigeix Edmon Colomer, comenta Josep Pons. Però no s 'hi ha d 'entendre cctp concepte de rivalitat. Ans al co ntrari , personalm ent vaig consultar amb l'Edmon diversos asp ectes a l'hora d'estudiar el projecte de la ]OSC. Josep Pons admet la falta qu e feia una iniriativa d 'aquest tipus i pondern els res ultats immediats sot·gits ja des del primer encontre. Individzwlmettt, cada noi i noia ha millorat molt. La informació qtte va ll rebre els ha obert els ulls i, pe r tant, ctr a en qüestions d 'estil estan més informats i es treballa molt més rètpid. En un any han crescut moltíssim. Pel que fa al trebnll col·lectin, també hi ha ·uns elements molt adquirits. El primer assaig, la primera lectura , han estat considerablement millors. Com diu el mateix Pons, tot ajxò con v<wgeix a demostrar el cruP s'ha après, clonant l'opot·tunitat . als jovrs músics de m esurar -SC' davant el públic en sales i auditol'is de prestigi. Així, aquest segon stage ha culminat en tres con cer Lo¡ : al Palau de la Música -7 de juliol-, al Fe tiva] de Torroella de Montgrí -8 de j uliol- , i al monestir de San tes Creu s -9 de j uliol. El p rogt·amu que s'hj oferí fou integt·at per l'obertura den signor Bntschino dr Rossi ni , el Concert p er a violí, op. M d e Mendelssohn -el jove Ser·gi Alpiste en fou e1 solista cotn-idat- i la Simfonia nlÍm. 7, op . 92 de Beethoven. TEM A J a els antics van concebre una m{tsi<'a d'Estat. Res més or~ainal i més senzill d'explicar: si la música exerceix una acció podet·osa re els espet·its, serà un mitjà infal·lible per produir Cf>rts estats d'ànim i per crear uns sentiments concrets en els individus; esdevindrà, doncs, l'instrument per excellència de l'educació i, per això, cal que sigui reglamentada per l'Estat com a instrument de govern. Aquesta fou, a graus trets, la concepció dels grecs. Dirigir, l'cglamenlar, manipulat· la música des de -o a conveniència de- l'Estat presuposa el reconeixement de la influència de l'art rleJs sons sobre els ciu taclans. Aquesta creença ja és vresent a les civilitzacions més antigues i, d'alguna manera, s'ha conservat al llarg dels segles. fins als nostres dies, amb uns fonaments teòrics que, lògicament, han evolucionat. En efecte, Plató admet que els modes musicals posseeixen el seu propi "ethos" o cat·àcter moral, que expressen diversos estats d'ànim i són capa~:os de tt·ausmetre 'ls als ex ecu tants i als oients (així, el mode dòric és aqueU per mitjà del qual es pot reconèixer i formar un ciutadà ideal i perfecte); al segle IJ, un Pare de l'Església, Climent d'Alexandria, s'expressa en aquests termes: "només podem admetre harmonirs modestes i decents i repudiat· els acords efeminats i sensuals . .. el seu caràcter rebuscat porta a un gènere de vida enervant i refinat, mentre les modulacions greus inspiren la temperància, impedeixen el llibertinatge i eviten l'embriaguesa"; un dels trets essencials de la música barroca rau en la seva capacitat per moure els "afectes", les passions; i qualsevol pedagog qualificat dels nostres dies -sigui d'llongria, d'Alemanya o de Catalunya- contempla l'cnseu)<llllent adient de la música rom un mitjà pri' ilegiat per dt>scm olupar la sem,ihilitat i determinades facultats de la personalitat humana. Simplificant molt la qüestió, podem dir que avui considerem obvi que un govet·n democràtic pt·omogui una política d'educació i incideixi sobre aspectes artístics, menlt'<' ]{'S seves directrius siguin encaminadeA a protegir uns valot·s culturals indiscutibles (i no responguin a interesso!'! particu lars), no coac·cionin de mauet·a hal'l'oont La llibertat de la creació artística (un conc<"ple relativament tardà), i les scves de<:isions puguin ser objecte d'un lliure debat, tant estètic com políti<•. Fins i tot deixant de banda la qüestió, se~pre ambigua i espinosa, de les relacions t'ntrt' l'art i la moral. hem de considerar l'abast teòric i bàsicament utòpic de les concepcions platòniques expressades en les Lleis i La República. Però el noslre segle ha portat a l a pràcti ca l a realització d'algunes d'aquestes u t opies, amb la tergiversació i el menyspreu més repugnant dels valors bàsics de la nosn·a civilització. Les accions coercitives del nazisme i del comunism<' soviètic sobre la creació musical no van rf'presf'ntar només un malaura L episodi dc conseqüències estètiques negatives en el camp musical, sinó que són només una part d'un dels episodis més sagnants i cínics de la història del nostt·e segle. Per això, repassar aquesta històl'ia encara rel ativament recent representa a lguna rosa més que un exct~cici d'erudició: és un homenatge a les seves víctimes i als valors artístics que no van poder desenvolupar de manera plena i normal, amb el desig que ja no sigui possible la repetició d'uns fets tan execrables. ., .f ..• .,~= 121 -l :;I ~ t TEM A De Plat6 a Stalin: camins de la censura per JORDI LLOVET primera vista , sembla una exageració posar c•l¡¡ noms dc Plató i d c Stalin d e costats i es tracta d 'establir una correspondència c·nln~ tol s dos dins l'àmbit de la història d c la c·ensura. El pr·imer és, sense cap m ena d e dubte, un clols fil i'IHofs fonarn c~ntals dins la història dc la filosofia , fundador· de Ja n·adició idealista i un d els pcnHadm·s Cfllr. mé~R gr·an transcendència han assolit en el panot·ama dc la filosofia d'Occident. El segon és un lwnw d'indnhtahlr r·elleu en la història polítiea dc-I segl€' XX. protagonista d'alguns dels episodis més impurtunts de la història de l'Europa contemporània , però d'un r elleu mígraclíssim si es mira des d<• l'òptil'a de la hi!!tikia del pensament. Tot allò q ue en Plató é:. feble des del ptmt de vista tlds ac·omplinwnts en c•l camp de la política o dl' les transformacions hi<:; LÒr;ques. és res o gaireb é res, en t>l eus tlc• Siulin, ¡wl t¡Uf' fa a la transcf'ndència de l a seva '"filosofia" -si és que es pot parlar d'una cosa així rc>s pec·tt• a un dels homes d 'aeció, juntamt>nt amb Hitler, més sanguinaris que ha donatla història del nt>Rtrt• continent. Tanmateix - i deixant ben clara aquesta petitio principi;,.., si ens C4•nyim a la idea de la censura sohn~ les arts, l a literatura, i les més diverses manifcsLacion!! estètit¡ ues que sém del cas en cada un dels dos pcr·sonatgcs, descobrim que hi ha, en efecte, m és tl' un punt en comú, no tant entre les dues persones i la globalitat del seu "pensament'', com entre llur r~s pec ti va manera de concebr e i de formular la intcrvC'neió dels poders públics en e] clos de r activitat artística. P er· h é que tots dos -Plató i Stalin- van formular· una part impot·tant de la seva .. teoria estètica., sobre• el rerefons d ' una preocupació homologable per r estabililat de la "cosa pública" -de Ja República d 'A tC'nes, c•n el cas dc Plató, i de la Unió de Repúbliques Soviètiques en eL cas de Stalin-. una primera aproximació a la qüestió en un cas i raltre ens mostra , Lot seguit, una pila de diferències substancials . .En e fN· to: Plató , d 'enh·ada. no posseeix, en rigor, Lma sola visió de l'activitat artística ni tampoc una Hola iclc:a dc• lc~s vineuladons entre art i soeietat. Els diàlegs dc la primera etapa, o "socràtica '', del filò!!of elf' Grèciu , eom ar·a I ó, presenten un aformulac:ió de l'at·t - l'ut litl'rari , en aquest cas- que tenen poc a veure amh le,; seves mateixes formul acions meloses en diàlegs més tardans, com és ara La Replíblica . A ló, t•fcetivarrwnt, Plató admet sense cap inconvenient el caràcter posseït, en certa manera "alienat'' A 121 572 dc~ l'art dels pcwt<>s, i així fa dir a Sòc-rates: "'Tots ds bons poc les èpics diuen llurs bells poemes no pas per t'Ít•ett' tl' una art [és a dil·, una "tècnica·'], sinó inspira ts o posseïts. I els b ons poetes lírics igualment; talrnt~n l c·om els coribants no dansen amb el cap clar, així mateix els poetes lirics fan llurs belles poesies st> ns<~ tenit· el cup elm-, ans només quan hao posat el }Jf'U cm l' hat·monia i el ritme, en tren cu l'en tusiasme bàquic , i possc'its, així com les bacants treuen dels dus ll<.'t i mc•l quan estan posseïdes, i quan estan sen~nes n o, així ma tei.'\. passa a l'ànima dels pot>tes liries . qnc és d que ells mateixos diuen'· (ló, 533e-534a). Aquesta "alienació" -<'Om ja h em an omenat el fe t-, nu és pas com·ebuda pel jove Plató com unacosa nc~gativa. sinó justament com el senyal positiu que un poeta ha t>nlral, per dir-ho així. ' ' en sintonia'' amh c·l de¡;igni tlrls déus, amb la seva voluntat i amb la seva manera de procedir quan es tracta d'aconseguir ohr·c·s d'art Litt't·àl'ies que puguin eommourf' l'opinió p úhlic-a i. encara m és que això, l'ànim dels oïclot·s. En certa munm·a, aqtwsta relativa " pèrdua dc la intcl·ligència sobirana'' de què és objecte tot poeta inspirat pels t'fcetes mateixos de la inspir·aeió, és quelcom qur no molesta el Plató d 'aquest diàleg -e] més dar pd e1ue• fa a aquestes qüestions-, sinó gairebé- Lot el contt·m·i: el poeta qu e és capaç d'alienar-se d'aque!'lta munt>ra pds efectes d'una possessió del que és d' Ol'dt·e diví. aqttest ha de ser considerat, sen· sc cap dch.a dt~ rec-el. eom un poeta h onest, l'fic· a~ i útil a la comunitat: "'Per això el déu els lleva la intelLigi>ncia, pt·enent-los prr ministres, com als profete!i i als endevins inspirats, perquè nosaltres que els sentim eomprenbruem que n o són ells. a qui manca la raó, els que diuen aquestes coses de tanta vàlua. sin ó que el d~u mateix parla i se· ns fa sentir per mitjà d'ells,. (ló , 53·1c,d). Dt>ixant cie banda altres consideracions platòniqu<'s qnc no vfnC'n a tomb en aquest excnrs r elacionat amb la idt>a de la censura -eom les que trobaríem als diàlf·gs Fedre , Fedó o Cràtil- , l'evidència textu al és que Plató va acabar les seves consideracion s sohrc Ics diverses formes de l'a rt d el seu temps - pocsia , pintura i música, especialment- d ' una manera f01·ç·a distinta. En efecte: quan va entt·ar de ple en les observacions d ' ordre polític , comés ara el cas de Lc~ República o dc /,es lleis -tots dos diàlegs de l a dat-rera etapa de la seva vida-, llavors no es va estar de fer passar al flavant l'on1rc d 'idees tfU C li srmb1aven preeminents o. per clir-ho més exactament, les més TEM A Lenin va respectar i fomentar la producció del gran art d' avantguarda "'s que havia naacut, per Influència europea, en e ls anys anteriors a la Revolució d'Octubre; Stalin, en canvi, el va arrasar uq~ents. Si del que es tr·aclava t'ra d'aconseguit· la fot·ma més perfecta dc rep(thlil:a -és a dit·, de rc¡,riment de la cosa púhli('a-, llavors tot s'h avia de sotmetre a una llei d 'eficàeia i de rendibilitat; i l a resin deleR consideracion s - de ca t·àcler emotiu, psicològic, etc.- que havia tractat a l 'inici de la seva obr a van quedar arraconades en fa vor de les que asseguraven millor la hona marxa dels afers públics. Així és com a La RepLí.blü:a upunta un Plató censor, un Plató que veu amb recel rt'rtes produccions at·tístiq ues dels homes q ue, en funció de la seva essència -és a d.it·, en fun ció de la st>va pròpia condició d'obres d'art, pelfet dc ('O usis tir en produccion s espirituals que poden sembnu · desconcert enl'opiníó gcnt~ral (la doxa) o desordre en les passions d f'ls governats- convé que siguin revisades, controlades i, si cal , censurades i fïn s i tol prohibides. Així, amh el pensamt>nl posat sempre en l'educacio del poble i en la bona mar-xa de la r es publica, Plató afirma ja alllihrt> 111 de La República: ··Cal, doncs, segons que sembla , vigilat· aquells que expli([UCn faules, i pregar-los de no CTiticar gens ni mira , !l'una manera simplista, les coses de l'Hades [és a dir, les coses delmés e nllà, clt'l domini dels déus], sinó més aviat de lloar-les; pl'rquè allò que escrinl'n [ ds poetes i els dramatw·gs] no són coses veritables ni útils als futurs guerrers. [ l , després d'anotar u n seguit de passatges h omèrics:] Per aqu ests passatges i tots els de la matei>.a mena pr·egarem Homer i els altt·es poetes que no els semhli malament que els ban- dq~em [de la República]; no {•s pas que els manqui capaci tat per a la pol•siu, ni q ut• no siguin ca paços d'afalagar l es m·t-HC's dt- l t-~; rnllllituds; però, eom m~s poètic¡¡ n~sulten aquests tt·xtos, menys convé quc> els eFwoltin els n ens i ela homt-R n osc•uts per ésser lliurtlB, neus i homes que han dc> túmcr l'csf'lavutge lll tlA que· la mort mateixa' ' (T..a República, m , 386, 387 ). Més endavant, a lllibn> IV, Plató deixa molt rlur que ni tan sols la múr.ica (o la gimnàstica) n o potll'n esdevenir una ext>eprió a aquesta r.-gl a, amh l' aq;umcnt que, com més subtil{~., una art, més p e r·illor.u resulta: "Cal que aqut'llc; que es fa n càr-rec d.-lr·ehrinwnt de]a cintat vetllin perquè l'educació no s 'a ltl'ri gens ni mica p er cu.lpa d ' ells, que ht vetllin e n totmo~ menl i que, amb la ('tll"a mf.s gr·un , facin pf'r manf' ra que res denou, t·cft•rcntu la gimnàstica o a la utúsicu, no s 'hi introdu.-hi f'lt c·on lJ·a df' les lleis eRtahlf' t·teli. [ ... ]És en aqu<'sl t<'rreny, el dc Ja música, <JlH' els guardians de la llei han cie eonsolidaJ· el seu cos dt> guànlia. Perquè. c!'rtamt-nt• .-1 menyspr!'u cle lf's lleis s 'hi fica molt fàc ilment, sen se que cos n" u do nem: sí, com ar·a nn jor, com si no fessin cap mal. I, certament, aquest menyspreu de les lleis no fa uhnt cosa que introduir-sc o poc a poc i infiltrar-se lenlamt>ot en elc; costums jen lc~s pràc-tiques qnotiflianes; d'allà , su rt enfortit i vassu a les relacions socials; després, passa de les t•t>larions socials a les lleis i a lt>s constitucions amh molta insolència. Sòérates, fms que, al capdavall. ho eapgir·a tot tant en els individus com en rEstat'' (La Reprí.blica. N. 424). .t..• ra: a 121 TEM A PPI' fi. u( lli(m• '\. Cf'tl lt·ant-Sf' ara f'll el ··poeta i mi tac Ior·"· ( q ut! {•s ¡•} mÍ's semblant a allò que a ,.ui dia l'nten('lll JH'I' •· noH•l·listu ''). Plató entra de ple en el t•omp ciC' Iu l'<'nsnra, i <'Scriu: "Tenim, doncs, tot t>l A l'esquerra, un bust de Plató. Ala dreta, el compositor Shostak•vltx, el poeta Malakovskl, el director teatral Meyerholdl elfot•graf Rodxenko, el1929, aban1de l'ascensió de Stalin al poder c( rc>t 11 Cl'Jlslll'Ul' e•[ pot·t a i a com;iderar-Jo COm l'altra 121 TEM A cara dt> l'rH'Livitut del pintor~ :.e li assembla en la mesura qu1• no pnuilll'ix altra eosa que obres sense valor·. cie~> d1·l punl dl' vista de la veritat. i se li assembla , rnc·ara, p r l fc• t qur té comerç amh la par·t interior tlr l'à nima, i no pas a mb la millor. Així, demes, lwns-noR tHJliÍ can rgats d 'arguments per no Ul't·eptar-lo e n un Estat que ba d'estar r egit p e r lleis sàvies, pt>rqut- dcsp f' l'ta, alimenta i enforteix el costul tlol1•nt cie l'ànima , in 'arnüna, d 'aquesta maner·a, d <·ostat nw na ble ( ... ];així: mateix, del poeta imitador dit·<'m f(lH' intl·ochwix un mal govern en 1' ànim a ddHindividu!! en h1mesura que n'afalaga allò qut> posAe<"i"X d'irTacional [ ... ],en la mesura qtie 110 és cupu~· dc prucluir ultra c·osa que fantasmes i {¡uc es tl'oha. dom·s. a una distància infinita de Ja vet·itat'' (La Uepúblin, ~. 605). Com j a hem dit, re:-ulta una mica abusiu. des del punt de \'l P.ta de la hi~otòria de les idees - i fins i tot dt> la lústòria de la idea dc "censura,.- fer ara un salt t>n Ja diacronia his tòt·ira tan gran com el que significa passat· de les formul acions platòniques a l es dc Stalin i del conjunt dels homes d'acció i de pensanw nt de l '~•sfc• ra marxista~ però és cert que, amb matisos, hi ha ulglmes analogies entre aquella fundariona1 lt>oria d e la censura i les que s'ban observat en el nos tn• sc•gle u Ja Unió Soviètica i a tots els p aïsos sotmesos a Ja sr va influència. Per a nihar a Stalin ral, tanmateix, parlar abans UJia uucu da Iu tradició marxista en matèr-ia dc crítica lite t·àt·ia i estètica en general. De fet, allò que Mar:x i Engels van tlcixar escdt sobre la qüestió es pol t·eduit· a una cèlt"bt·t" màxima, segons Ja qual els produc· tes dt' la ·'super-estructura" ( Überbau) d'un poble -com ara I 'art. la filosofia o la religió. segons la concep ció marxista de la històna- reprodueixen scmpt·c. directament o indirectament. les rondir ions (h ad<"s f'n el nin•ll de la ''infra-estructura '' (Basi.<;) . .\.mh altt·es par a ules: sempre són les condiciono; e<·onòmiques, o les relacions de producció. o l~s relacions dt> poder i de submissió ent:J.·e les classes oocials, allò que, en última instància -com Engf'i!l, en f'sp ecial, es va e ncarregar de puntualitzar rcvctidanwnl- determina les lleis de produceió i el sc•ntit atorgat a les pt·oduccions de nivell ··espiritual". Enc·ara aml> parauJc>s més clares: l es lleis ecoHÒmiques són sempre :;obiranes, i d 'elles dcv~n, en un gran de depf'ndènri a méA o menys directe, la formació de les idcolo~;ies i cic tots els fets de l' òrhita anomenada ' 'supra-estt·ucttu·al" . Aquesta llei gen t'ral formulada pels fundadors del man.ibme - la qu al. de fet. va donar te:x.'"tos pt·ou intt>l·ligents. sugg<"t·iclors i respectables per part ~l'un seguit tic Leòdt·s i cr.Jtics afiliats a aquesta filosotïa de la història-, aquesta llei, d èiem, coneix, f'D la postcr·itat marxista. for·mulacions molt diverses i fim i tol conh·adictòries entre si. No té res a vew·e. per exemple. la manera com van desenYolupar les idees fund acionah de \larx i Engels autors com Gyorro Luk:ícs. Bertolt Brecht o Walter Benjamin - homes de llet1·es, tots tres, de proYada formació intel·le(~ tu al i competència-, i la manera com van fer evolucionar i van simplificar les coses els pt·opagandis les polítics pròxims a les grans ÍÍcau.res pròpiament polítiqnc>s dels règims basats en la concep ció marxista tle la històl·ia, com és at·a el cas de Stalin o dels Sf'US portavl'us més si gnificatius : Anatoli Lunalcbut·sk y o Anclrei Shd ànov. Els primers van mira1· d'establir les línies de <Lema l'ClH'ÍÚ cntt·e les dudt•s fornides pels fets històrics o pds condil'ion aments "infra-estructurals" i les fot·mnlac·ions artístiques en els camps més diversos. seguint sc>mpt·e allò que, al capdavall, es tt·oba en l'origen de la filosofia de la història manista: l a dialèctica hegeliana. E ls segons van derivar, còmodament i pt•r· segttit· una via ràpida i politicamenl eficaç. cap a una eoncepció mecànica d e la formulació marxista iniciaL fïns a a.l'l·ihar pròpiament al terreny dt> la caric-atur·a i de la propaganda política m és dest·arada i mt•ys sensible a les formes arústiques d e la modernitat: incòmodes, sens dubte, d'ençà que es van gira r en contra dels models · 'naturals'' a l'estat pur. Els primer!! van acabar definint un marc d ' acdom. i r~'IHTÍ ons, el ' ini1uències indirectes i de re]Jrodu(·cions tn(·diatitzades entt·e la trama de la realitat i la trama dc les formes urtistiques -fm s al punt dc ser capaços d e donat· explicació "marxista" fins i tol a les forme-s més agosarades de l ' art d'avantguarda-; els segons va acuhar fixant, per decl·et, uns suposats modPls òptims i indisC'utihles df' ''reproducció artística del reu! ", i van bandejar, per raons d'Estat. la producció de fm·mes artístiques que moguessin al dcsconcrrt o a la pet·plexitat -que són gairebe la to- talilat d e l es formes d'at·t que escaueu al nostre st·gJe, ahuenys a l'Europa occidental. La intcl·ligència i la finesa d ' un Brecht o d'un Benjamin - també elLukacs de ia Teorin cle [(L not•ella o el Lucien Goldmann estudiós de Pasc·al- no tt·nen, doucs, res a veure amb la ban·ot>da el el~ plantejaments en què va caure la erítica i re~tètica oficialista dels an ys estalinistes. Ni tan sols durant els pocs anys en què Lenin va dirigir la política sovif.tica (1917-1924) no es van conèixer, a la Unió Sm iètira, ds conflictes que immediatament despt·~s. amb StaJin, van sotmetre a la pet·secueió o va11 ohü~ar a l'exili tanta gent de lletres , aetistes i iuld·1cc tual ~;. Més encara: Lenin v a respectar i fomt'nltll' la JWOducció del gran &.r t d'avant~a rua rus que havia nascut, per influèn cia eu ropea, els anys nntm·iot•s a la R evolució d 'Octubre, mentre que Stalin el va a t·rasar. i va Lt·ausfOt·mat· les antigues directl'ius gcnc>rals pt>r a la creació artística en una sèrie clc• Jl(•is inflexibles. i sovint comple tament absurdes. ballades en tòpics populistes i en una pèssima assimilació de la doctrina marxista sobr e aquestes coses. S i hem d'esbossar. per acabar. un pa t·al ·lelisrne ent re la doctrina platònica i r estalinista' (•aldrà fleix.ar molt clar el següent: és cert que Plató pa dava, a La RPpública. i encara més a Les lleis. e>n n om de l'home polític que ha de donar consignes clares per a la bona marxa de la ciutat-estat del seu temps històric; i que, en aquest sentit, Stalin i els Sf'US propagandistes van procedir de l a mateixa manera. J\n hé: deixant de banda que la preparació intel·leC't u al cle Plató es troba als antípodes dc la ignorància cslalinis ta, hem de s ubratllar que el filòsof grer. <~A va prendre la molèstia de fonnular una vcritahlt· teoria e!llè tiea, p er la qual concebia Ja veritat eom la màxima fita que ban d'assolir els homes de govern, i lrs cüvet·scs f01·mes d'art com a ''allunyaments progrc•bsius· • d'aquesta veritati, en tant que allunyamc>nts, elements pl'Ogressivamenl perniciosos per a la clurifi cació de la doxn o de l'opinió social i comtma. Però hi h avia, per damunt de tot. el postulat que d millor gO\·ern d "un poblf' és at¡ut>ll que mé-1\ s 'ap t·opa a 1111 concepte ideal tle veritat. que e" Jïdeul tlt•l t·unt•i"Xt'ment filosòfic: segons Plató. no hi ha millor gowl'll d'un pohlc que el q ue n · cxerccÍ."Xt' JI els M'UI\ Mn is. Pc>r· con tra. en les fonnu laeion~ do('lt'illÒt•it•..., - i t'li la manc>ra òesp()tic~a de porter- lt-:i u la pruc·lic·u- del t·è-gim cstalinista ,la Yet·ilat no entra mai <·n <¡iit's t ió, i l'lolament ho fa, en t>l seu lloc, la consi{;nU o el tc'rpic·. Es va decidir que l'art abstt·ac·Lc, o lu mÍIHÍ<'U JW tonal , o la poesia fut11rista, Cl'en pt·orluch's ll'-t•c·rnhlt•s pel'lJllP rn·ocedien de l a meu tuli tat huq~t'SU dt• I' Enl'Opa u~·r.idental, i d ' aquí es va pa!-!Hna· u lu f'(¡ nuuln ¡;implis t a que, e n consecrüèn cia , si Jn Uu ió Sov i ~ li< ·n hast-~va La seva evolució lústè)t·ic·u t'l'I I 'hq~c·mor1iu dt• l a claRse ohr·era - bàsir.ament una p agt•sia ana lf'a he t u i unu classe obrera encara molt po<' in<ha!ilriu litzud u-, pet· fm·ça h aYia de posseit· um. moddHua·t íst ic·¡,, f'll tOlS eJs tenenys, a J' abast cJ ' OC{IIt'StU ignoràtH'ÍU col-l ectiva i generalitzada. És a dir: allà on Plató aspirava a la\ c>ritut o a la ld~·a. allà Staün va divulgar solamc•nt d \'lmulut. la Presrr·ip('ÍÓi la Consigna. I em·ara m Í''!: Pl a tó no \11 arribar a perjudicru· nin~ú pel sol fet <)ltC' no' a pos· seir el poder polític. n omés va posst'ir la t·aó filosòfi ca; pf'r contra , d ras de Staün . f'n lol!l l-'ls onlrrs pràctics, és el d'aquell que renuncia' olunt ~u· iumt•Jt t a l'ús de la raó pt>l desig in conlt'n ihlt~ i furiós d't·stirur e> ls tentacles del poder fin s alAllo('S i lt•s pru¡·tiqut·s més ideals i més innòcues. No sabC'Im quina m ena d'art, de míuü('a o dt~ JiH·•·atura hauria generat la posad<~ en pdif'timt dt· Ju Leoria pol1Lir.u de Plató, per moll ~[Ht> aJgun<•s dc ltl!! S<'vcs manifestacions escrites ens faf'.Ï.l1 anufm· el uu ~-1 Ucugeramt>nt i ens facin pres agiar f t' nÒttH' IIH CJ11 <', f• om sembla clar, han anibat fins ui nostnl t.c•mps h is tòric; pc·¡·ò sí que sabem, .i molt s eotJH•mpor ullis nostres ho van viure en la pt·òpia eur·n, qui nu dl'' astució va significar. en el terre ny òc lc>s art;; i cld pcnsamt'nt, la passió cega de Stalin pel podet· aln;olllt i Iu seva fèrria voluntat de tenir a lt>s mans, lH'n frrnw;;, totes Ics n~ od cs de r activitat dels homt''"' fins i tot aquellf's que, en r ealita t , rom ja ,.a pt·evenrt' Plató als diàlegs primicers-. ni tan s ols domina dcltotl'at·tis ta mateix. Drs del punt de vista de l'eRLratè\gia i la c·ohcsió política, ga irebé sembla lògic q ue nn mandatari - millot· si Í>s il·luRL-raL, és clar- dicti lc>s llOI'IlWS C'Om un mandarí, p er a la producció arlÍRLÍl'U d t•l !WU país. Per·ò des del punt de vista de la llibeJ·tal rpte Í>s inht· l·cnt a totes l es -produccions espil'ituals clc•ls Itomes, p er fot·ça en s ha d e semhla1· nna hnrbul'itat - i ai.~i va anar la cosa, en el pauoram:.Hlc-.J,arl, Iu uu'ulicu i la litcn•tura oficials d e la U uiÍI Soviè tica t'li aqnell temps- que cap poder exterior a l'm·t i ui t'n•adot· -govern ant , ministre. censor o filòl-iol:.... pugui ar·ribar a donrinar d'una maner·a uhso1ut.Ll les Lleis de la creació artística. !! .i ~ •e~-· 121 TEM A La música sota el lli Reich. Un estudi per realitzar: pautes i reflexions per JAIME VANDOR Q 121 nuls(• vol quo s 'in.tercssi pel pano·r amu de la músicn a Alemanya en tre ]'accés de lliLler ni poder el 1933 i la desfeta d el Reich cll945, sc sorprendrà pel fet que af(lH~sl pt>ríode gait·t>bé no és esmenta t en les his tòrics de Iu rnítsica alemanya del segle xx. Els dotze anys dc r·t-gim naeional-bocialis ta es s ilen cien, o en tol <"aS h om fa un parèntesi al seu entorn amb una obset·vudó com : ''att•scb les convulsions dels anys tr·enla i la suhaegiient gne1·ra mundial, l'activitat musicul, especialment l'aspecte creatiu , va ser més avial r·cduïda, i va recupet·ar el pols a partir de 1945'' ... Al~runa <"osa semhlant es pot dir d ' Aus tria , incorporad a a l'I mpcri per l'Anschluss el mat·ç de 1938. lnevitahlf'ntf'nt , hom té la impressió que. sit>ls autors passen pel' ttlt a4 uests anys d'alienació i dc tragèdia, no és pas perquè no hi hagi res a dir-ne (i és dur que l~ns referim molt concretament a l ' aspecte mus icul}, s inó J.>et·què dir-l1o seria incòmode i podl.'ia no Rcr grat a a lh•uns dels lectors . És (•ur·iós 4uc aquesta actitud no és ]a que han adoptat d s his toriurlors d 'altres camps. La literatunt dc l'rpoi'U 1933-4.S - b en al contrari- ha estat i és estudiad a exhaustivament, ñns al punl que existeixen ins tituts ~>spf'cialitzats en el tema, tant a Alemanya <·om a la Gt·an Bt·etanya i als Estats Units. El que s'h a publicat sobre allò qut> a Alemanya s'anomena Exil-Literatur ja omple a rmaris sencers de l es biblioteques públiques. Quasi el mateix podríem dir t·especte de lf's a1·ts fi{,ruratives (les tendències riquíssimes dc les quals en el nostre segle foren proscrites indiscriminadamf'nt p els idf'òlegs del Reich, rrne les van titUar d '"A.rt degenerat'' , Entartete Kunst), dc la fotografia o del cinema. En els deu volums apat·eguts tms all992, l'Anuari per a la investig(lció de l 'exili, per bé q ue d edica UJJ espai ¡w~>l't>l'f'Ut a ls estudis sobre literatura, tracta tota class1~ dc tcmc,;: ciències polítiques, històriques, rt<l l' ed ncar.ió, filosofïa , drf't , etcètera. Manca, però , el camp musical. ;, Pet· fruè els his toriadors alemanys o aus tríacs dt> la m(lf;ica adoptf~ n un capteniment difere nt al dels invt'stigadot·s d 'altres disciplines? Els autm·s apunten la diferència cruant a l'atenció concf'dida , pt'rÒ (•ap rl 'f'lls no s'a rrisca a donar-n e una explicació. És un fet cert que no fa ni d eu anys que es Caràtula d'un CD de la sèrie Entartete Muslk, editada per Decca v a comcn\'at· a estudiar la història de la música sota el Tf'r(·er R eich, i els llibres gen erals apareguts fins avui no d<'passf'n la mitja dotzena. Cal destacar algunes fites . encara que no es t~·ac­ ti rtf' puhlicacions . Ai"<L t'ls Festivals de B erlín de 1987, ccntratb en el tema ' ·Música suprimida- Compositon; b edinf'f\OS a l'exili '' i , l'any següent, una exposieió itinerant sobre •·Música degenerada" (Entctrtete Musik ), obra del musicòleg Alhrecht Dfunling. Tamhé fou molt important, l'estiu passat, el IX Festi val tlo Música de Schleswig-HoJstein , a Liibeck, Kicl i I 5 pohladons m és, amb 140 concerts, c•n 38 dels quals es vun intcrpt·etar obres dels composi ton; p r·ohibil s sota el Ter·cer R eich. Destaque;m les para u If> s segUen Ls, explícites i programàtiques, de la prescntució dc l'intendent del festiva] , .Tustus Franlz: '"La pN·secució, exili i assassinat de molts mús i<~ s jueus rn temps del domini nacional-socialista és un dels capítols més foscos i dolorosos de la història de la cultura alemanya. És el meu desig f et-vent TEM A presentar- los-hi aquest any una música la interpretació de la qua l no er·a permesa en 1' Alemanya nazi. El nostn· cl1·sig no {·s n omés h onorar els grans -Eisler , Schonbcrg, Bcrg. Webern, Weill. SchTeker, Korn gold-. !Ünó tarnht- re1watar de l'oblit les obres de Pavcl Ilaas, Erwin Schulhoff, Viktor Ullmann, Gideon Klein. l no pas solament per obeir a una motivació ètica. És a ca usa d c la seva vàlua artística que aquesta ltlLihÍea rnt•reix Sf'r interpretada". Aquesta citació obliga a l'aclariment següent: no tots els nomposit.ors esmentats van ser jueu s. D' w1a banda , el nazisml', amb una política cultural maniqueis ta semblant. a la implantada més Lanl a l 'UR SS, pt·ohibiu qua/,se~ol música aliena a les seves finalitats - dode<·afòn.ica, serial, atonal, "Neue Musik", estètiques p oc a<~ecssibles al poble-~ de l'altra , eren milers ds exiliats no jueus, especialment intellectuals, que havien abandonat Alemanya per motius d'imper·atiu moral o, senzillament, per poder preservar la seva llilwrtat de ereació artística, sense que els afectessin les lleis r acials. Da,ant la impossibilitat d'exposar aquí. ni tan sols succintament, lel'1 vastes conseqüències que, per al món rnusic·al, va tt:nir el nazisme dintre i fora df' les fro nteres del Reid1. ens limitarem a apuntar· els punts pt·ineipals que•, segons el nostre parer, hauria de considera•· un estutü mitjanament complet. I. Lleis que' van t'HUHar la phduad'ocupació dels músics, can tants, directors d 'orquestra i d 'escena , prof<'ssot·s dc c:on¡;c~rvatol'i, e te., no ar·is, o hé eonsiderats "enemics d el poble alemany" pet· l es seves dedu1·aeions antinazis, la s<•va posició socialdemòcrata , comunis ta o, fin s i tot, fermament catòlica (2 1.3.1933). 2. Crea <'ió del Ministeri del Reich per a l 'Educaf•ió df'l Pohle i la Propaganda, a ml1] oseph Goel1bf'ls com a titular ( 13.3. 1933) ifundació de la Cambra d c Cultura del Reic•h (22 .9.1933). L'actuació dels dos organismes pet· imposar un monolitisme ideològic, en el q ual totes les manifestacions de l'art restaven sotmeses als interessos superiors del Partit. 3. Obres muHi<·als, l 'e~ecució de les quals fou prohibida a causa d<' l'ascendència " no ària., del compositor. No es tra<~tava només d'autors vius: q uedava a nah·mitzada l'obra dc Mendelssolm , Mcyerbeer, Halévy. Offenbach, Anton Ruhinstein, Mahlc•· ... 4·. Si l'obt·a m·a cantada , la religió -"raça"- del llibn~tista podia provn<:ar la prohibició (el cas de T-a dona silenciosa de R.. Strauss, sobre text de Stefan Zweig). All r·cs vc:gades es fHisav<m en escena òperes o operetes (Leh6r) ometent els noms dels autors jueu s dc111ihrct. En molts casos, la llei no era absoluta; la decisió dep enia dels gustos de Goebbels o de l'afect~ió dc• Hi tic••· a d<•tc' rminaclf't~ obres (La vídua alegre, la seva obra predilecta, es basava en un texl de dos jueus) . 5. Ohn•s mul-i<·all' que nn s'interpretavt>n . ja fm; per la clibsidèu ria artí-.tica dl' r autor (en defensa dc la línia dt'finida c·om a "músit·a ~u na" ) . u per la seva po~ició idcolòhricn antilotalitària (com la dc Bartók. cm i~r¡·at ul1-1 E:-tats Lnits). \l~'ltns <·asos prest'nten ambigüitats (Wd>l'rn. lfindl~mith ) . Finalment, queda" a prmwl'itu la mú..,ic·a del bàndol hf.l·lic· t'nt'mic· (composilo•·s russos dc tol es les èpocrucs). ó. Pi'r·duu, u Alc•man}a. d s seus aliats i d s països que van anat· cail'n l sota el s<•n domini, dels centena t·s tk dil't><:lors d 'ot·que!òlru, músics, eantauts, jueus o no, qut' vun c•migt·ar a partir dc 1933: Ar·tut· St· hnahel , Ouo KJempl't't'r , J3nmo Walter, H~r­ mann Sc~ hc rc hc· n , El'ich Lcinsdor·f, Georg Solti , Wanda La1ulouwska, Ric·hard TauLer, Ge01·g Szell, Toscanini ... 7. L'unomt·nat "exili intl'rior'' d ' a•·Listes c·rcadors que C'H negavrn a SC'r vir els interessos dcl1·ègim i que 'un •·estat· t.ilt'ndosos, o en tot cas escrivien " pc•t· al c·alai' de l't•st•t·iptori". es van donar poc· t•n el món musieul. 8. Enfnmt d ' l'lis, \Hn ser nombrosos els eompan) R de 'iatgf' que no dulllaren a apuntalar· el st>u poder (fi'ut·twii n~lc· r , Ch-men~ Krauss) o aprofita•· les circu m'< tàncies pc>r fe t· carrera (Karajan). Molts es clohl<·gan'n a lc•s f'Xigl·n<·ies de Gocblwls, qu e els gratificava gen<'t·osament - Gieseking, Kempff, Kad Bohm, Pfitznc·•·, Kit·stc·n Flagstadt-, ja que el Rt'ic·h neccssitnva d emos trar que Ja vida arlÍstica continuava igual, c••u:ura que poclríc•m clir, parafr·asejant m1a coneguda dita , que Berlín ja no era a Berlín. 9. En <'I c•us d<• lu c:ançúpopulur·, la sòlida imphwtació dc moltes composicions ori~:,rinàriamcnl cultes en fc•ia impussiLlt· la prohiJJici(l. Potser cinc· millieder h avien es tat musi<·a ts sobre textos del jueu ITeinrif'h lle im~. c•l pot•! a líl'i<· més gt·an de la Uengua alc•manya en els 150 anys transcorreguts des dc la seva mort. El lied " l ch wt•iss n.it:ht was soll es hedc•utt'u (Lorclci)" del <'l'illtià F. Silcher (1838) - la més famo sa de dotzenes de versions deJ poema de Heine que van ser posades en m(Jsica des que el seu autor el va puhüear t'l 1823- continua \U permès. però la ràdio remetia l'() OI si la !\eva lletra fos anònima. També es feien passar per anònimes les lletres dels lieder de Sch ubert :-;olll'e tl'xtos del poeta (d e manera semblant , la ràdit> franquista emetia int<"rpretacions de Puu Casals scnst· •~s mcntar· el seu nom). 10. Emigt·ució i , per tant, p èrdua d ' alguns dels crítirs i musit·òlt·gs m{~s r:èh•hrrs: Thcodor W. Atlor·no, Alfred Einstein, Editn Gerson-Kiwi, Peter Gradc·nwitz , hldsohn , Egon \Vf'llesz, Paul N cL1:l, Cut·t Sachs, O. E. Deutsch (autor del catàleg de les obres de S(·lmherl C l l~~' porta el seu nom), etc. 11. Mai no s'ha com ple tal la funesta llista dels rnr'rsi<'s fH~ •·sc~gu its: t'ls qui fot·en eliminats en els brut•tos o als camps d'c'-Lermini, i els que aconseguiren sobre' i un·. .J. 1!1 ¡: l21 TEM A El Reich necessitava demostrar que la vida arttstica continuava igual. Wieland i WoHgang Wagner amb Hitler i.l e. --= = a !5: ;:;¡ 121 38 .5ï8 12. Vicia musical als guetos de Varsòvia i de Thf'r·csicmitadt, dc•l concert al cabaret. Composicions nascuclt>s als gttc>los. El Rèquíem de Verdi interpretat per músic-s abans dc ser enviats a la mOL·t. 13. Vida music-al als camps d'extermil1i. La música cnm u possibilitat rlr salvació: l 'orquestra femenina c.lc Fan ia Ft1nelon a Auschwitz, la banda de 45 músics dt> Birkf'nau, i l'orquestraquehaviade tocar música clc jazz per als oficials de les SS. ñns i tot oh re~:~ de jueus com Ger·shwin i J rving Bedin (segons les nwmòries del violinista Henry Meyer, més tard mcmbt·e del Quartet La Salle de la Juilliard School). 14. Les investigacions de la Facultat d'Humanitats c.lc la uniwrsitat dc Praga: t·ecuperació de partitures df' jneus asbassinals. 15. Ef<:'c·tcs heut>firiosos per a la vida cultural en aqueUs paÏ!->OS que van acollir els emïe,arats. Des de la pròs¡wra cultura musical nord-americana, ara afavorida en la qualitat dc les seves orquestres, solistes, dir·ectors -sense obvia•· la no gens menyspreable ohra reu litzuda pds rompositors europeus als estudis de Hollywood-, fins a Palestina -on el violinista B. Uulwrman va ftmdar l 'Orquestra Simfònica, tot pmmnl, amh els emigl'ats, els fonaments d'una cultura mttRi(•al avui envejable (orquestra r ebatejada dcspr{•s com u Filharmònica d'Israel)-, o la lasca desenvoln pada 1.>er E1·ich Kleiher a partit· del Teatro Colón cle Buenos Ait·f's. Un altre capítol constitueixen els estudis musicals ètnics i folklòrics que emig•·ats europeus ocasionals van realitzar al Japó, a Palestina i al Brasil. L'autor d'aquestes pàgines és plenament conscient l[UC d seu article és un inventari de qüestions que, exposad<>s d'a<ruesta manera, difícilment poden satisfer nin¡,rú. Però, a manca d'espai, ha pensat que valia la pena de suscitar la curiositat, de posar un seguit rl'inLe•·roganLs, d'assenyalar la complexital dc la qüestió, la seva amplitud geogràfica, el prohJf'ma de lf's responsabilitats, i de remarcar fïns a quin punt el nazisme va representar un cataclisme, I amb~ en t'l camp musical, per a ]a cnltu1·a europea. Han passat cinquanta anys i amb prou feines ara la tasca d'investigació comença a donar alguns frui tii. Si, malauraòamf'nt, no hi ha cap llibre en els idiomes pcninbulars que tracti d'aquest tema, ni tan sols parcialmcnt, 1 sí que hi ha la possibilitat de seguir r rdic·ió dels discs que es proposa editar la casa Dccca! en la seva nova sèrie Entartete Musik ~'lúsi­ ca df>generada). col· lf'cció en la qual ja han aparegut ducs ò¡.~crcs, ./on ny spielt auf d'Ernst Krenek i Das Wunder der T-leliane ò'Erich Wolfgang Komgoldl ambduPs c>stremadcs l'any 1927. Notes: I . Cult·•·t:omunut· u l'ufm·tunut lei:Lnr que domirú l'u[c,muny ht consultn do du!'R ohrcs dc Fred K. Pricberg, Musilr uud Jl:Iru:ht (Mú~ica i pod.:•·) i Musik im NS-Staac (Músicu a l' EstutnuciouulstH'iuliHlu), t•<lir.mleM P'''' F'isçher, i també l'untologia lltlu.~ilr im Exil -fi'olgPtl dt>s Nazismu,, for die intemationale MusihlrulLur (Mú~Í<'il al'cxiH -Cons<•qü(oncirs del nazisme per a lo cultura mnHit·ul intt•t·nncionul), tle Iu malei~¡a editorial. publicadu pels trcl! mu~il·tllt·g" H-W. H1·i'<lt•r, C. Maw·cr Z1•nck i P. Pelt't'8eo. 2. Vegeu, "Cutalunyn Música/Revista Mu;;ical Catalana", nÍ•m. 114, nlll'il rlt• 199-1, pà¡,rinc~ 54 i 55 . ----..----''''- - OPERA A CATALUNYA ' 1111 AMICS DE L•OPERA DE SABADELL 111/W XIII FESTIVAL D'ÒPERA A SABADELL VII CICLE D'ÒPERA A CATALUNYA ·Temporada 1994-1995 lA CENERENTOIA (LA VENTAFOCS) G. Rossini Maite Arruabarrena, Mauricio Septien, Iñaki Fresan, Enric Serra, Mireia Casas, Rosa Ma. Ysàs, Mariano Viñuales Direcció musical: Elisabetta Maschlo Direcció del cor: josep Ferrer Direcció d'escena: Pau Monterde Escenografia: joan jorba Disseny vestuari: Ramon B. Ivars COR DELS AMICS DE L'ÒPERA DE SABADELL ORQUESTRA SIMFÒNICA DEL VALLÈS Producció AMICS DE L'ÒPERA DE SABADELL Presidenta-Directora General: Mirna Lacambra SABADELL, Teau·e La Faràndula, 9 i 11 di! novi.!mbrc. 21 h. Tel. C93) 725 8316 OLESA deM. Teatre La Passió, 13 de novembre, 18 h. Tel. (9.3) 778 lO 09 REUS. Teatre Fortuny, 15 de novembre, 21 h. (977) .31 50 59 GIRONA. Teatre Municipal. 24 de novembre, 21,30 h. Tel. (972) '-1 1 90 19 SMTT CUGAT, Centre Cultur.:tl Sant Cugat, 26 de novembre, 22 h. Tel. (93) 589 22 88 BARCELONA, Teatre Conclal, del13 al18 de desembre. 21 h. Tel. (93) 4<~2 31 32/ 85 84 IL TROVATORE LUCIA DI LAMMERMOOR G. Verdi febrer-març 1995 G. Donizetti maig-juny 1995 Informació: A.A.O.S. Pl. Sant Roc, 22-08201 Sabadell- Tel. (93) 725 67 34 i 726 54 70 Amb el pmroc in i de Ajuntament IXI de Sabadell CI) Banc ~~badell Jrlll1 Generalitat de Catalunya Y.I.Ut Departament de Cultura MUSICA LIA RETRAT RUGGERO RAIMON Dl L'a lca da d'u na véu bai xa }21 Forma part dels escollits que Itàlia i La Bohème han portat al món de l'òpera . La seva passió pel teatre i la música ha arribat fins al cinema: ha estat l'únic Don Giovanni immortalitzat pels ulls de Joseph Losey. Però, malgrat la trentena d'anys que ja fa que co- rre pels escenaris, encara es discuteix quin registre el defineix millor. Ruggero Raimon di, l'han titllat de moltes coses, però el que no hi ha dubte és que té una de les veus greus més sumptuoses del panorama operístic actual. per MÒNICA PAGÈS SANTACANA ls anys seixanta d van veur·c néixer en el món opcríslic, primer umh el Pn·nri d e Spoleto , l'any 64, més tar·d debu tant amb /...a Bohème i actuan t en Les vespres sicilianes en substitució de Nic:olas Rossi Lc meni ... Ara C[II C fa gairebé 30 anys de tot això, quina valor ac·ió faria de la 'lE>va trujectòt·ia ar·tís tica? - Han estat 80 anys plens rle treball, de gmns satisfaccions i també d'il· lnsions . Jo no sóc un E 40 580 cantant que hagi mantingut una línia constem! i (/irPcta davant el públir: sóc un cwtt.ctnt superallèrgic, només que hi hagi un lleu ger canvi de temperatura o del que sigui, ja començo a patir els símptomes d'algun tipus d'allèrgia de conseqúències bastant greus. Per tant, puc dir que la meua carrera ha estat sempre bastant sotmesct a la pols dels teatres (la r·ialla és inevitable) . Però fins i tot tenint, aquest problema he fet coses molt maqnPs, algunes reconegudes per part de la crítica, d'altres no, però que en el fo ns també agraeixo, perquè, de fet, dient-me qne cantava malament. m'ham fet adonar que n'era, de bo, perquè si no no hagués pogut fer les coses meravelloses que hefet,fins i tot, hi insisteixo, essent menystingut per part d 'una rerta crítica. -És a dir, no canvia ria res d 'aques t temps ... - Jo sempre 1·n 'he pres molt de temps per decidir sobre la me'Ua ... MUSICALIA RE T RAT rarrera; per a ixò estic bastant tranquil sobre el que he f et. Fa uns a nys m 'ha u ru1 ag rad a t f er l ago, aquell famós lago de Zefirelli, però a iÍltimcLh ora -encara 110 sé ben bé per què ... - no me'l van deix ar fe r. Aquesta ha estat l 'tí nica cosa que em sap g reLL en a quest senlit. - Troba (fli t' hun c:an viat moJt les coses dur·ant aquests anyl:l? Què cu pensa , cl1~ lt:s noves generacions d11 eun l.ants? - Jo lw tingut molta sort, perqnè mentre era estudiant anav a al teat re i podia veure actuar els g rnfls cantants clel moment, com Maria d el Monaco, Floriana Cav alli, o arw vu a sentir Fi/lipesci, directors com Se rajin , Santini, Vo tto .. . Qua n m 'estava prepu runt per al concurs de Spoleto, en tant que esttulian t, tenia zm passi p er poder assistir a ls assaigs, pa rlo deL<; anys 60, 61, 62, 63. Així, d oncs, va ser una escola immensa el fe t de p oder estar en ron tacte amb fig ures del que s'ha a nomenat la goillcn agc de l 'òpera. l n.o només eren grans cantants, sinó també grans a rtistes. S í, realment wúg aprendre moltíssim clnrrmt a.qnefls anys . Potser el que hn canv iat m és durant. aquest temps és que a uui dia es penset massa a g nanyur diners. Es vol a.nar massa d e pressa i això espatlla la carrera d e Ú:L majoria de j ovl'S cantants. Una obra necessita el seu temps, culmadurar-ln, treballa r-la sense presses, en canvi la tendència d 'a ra és aprend re's una òpera al més de pressa. possible p er guanyar el concurs que sigui i p oder fitxar per alguna de les g ra ns cases discogrèifu¡ues . Això p orta inevitublement afer m albé uquella veu. - Però la <·ompetitivitat és inevitabll' avui dia. Als joves que comencen se ' ls exigeix molt més en molt poc; te mps per IHTihar a ser r·cconeguls. -Sí, en cLi.xò no hi h.n dubte, p erò in.sistei.xo P n el.fet que la lògica. mer·cantil, que com vostè molt bé diu és la impercmt rtra p er ara, va en contra de la mateixa natLLra lesa del cant o f ins i tot m 'atreviri-a a dir quP V(L en coJttra d e !l ..• !!!.. -~ 12!: al 121 l 'art mateix, sig ui quin sigui. Se saben milers de casos d t> jovr>s promeses que semblaven qui .sa.p què i que a l cap de no re.~ PSJHtl llen les seves carrerPs per uolt>r anar mctssa de pressa. 1.-a veu és un do nwlt delicat i això de 'vegades s 'oblida . - Vosté és indentifica l nwlL sovint com un ca ntant amb for·ça dots inteq :n·etatiu s. On lTNI I(IIC' està el límit r ntre P artoa· i C'l c-a ntant. la veu i la inteq H·eta<·ió, !.i és que n"hi h a? -No h o sabria dir, perquè en el mateix escenari , sobretot am b segon-S quins tipus d e persona tges, es perd el cont rol sobre el person a tge i això és molt p erillós per a la veu , perquè lla uor.<; es poden tenir tensions en les f ormes expressi ves que no són les més adeqtLades p er au11a tècnira vocal. Malg rctt tot , haig de dir qu.e jo p ersonnlment pref ereixo treure un so amb moltct e::rpressivitCLt que un so tècnicament p erfecte. En unCL situació pw·amen t d ramà tica , on hi ha una lluita de pensamen t, no es pot estar pen sant en el b el canto , és una rosa inadniissible, si no sortiria. - Dc' fel , les veus baixes scmp r·c han es l a i les més dramàti qu es ... -Sí, al baix se li exigei.'\" una forta interpretació. El tenor pot ca11Lar, shetare la soprano tombé, p erò, p el que fa al baix, és 1111 t.ipus de veu. que requereix un joc de sent iments molt més profund. Fins i Lot pPrsonatges com el d e Felip l/ o el d e B orís no es p oden representar sense un estudi a fo tis cie la p sicologia humana . És eL dir, la vida m a teixa del callta nt. les seues relaci.ons i experiències ertt ren en j oc p erquè es deixin ana r els sent im en ts d el p ersonatge que s 'estèL interpretant. - Potsea· aquest as pecte dramàtic· dl' L'òpca·a va ser el que el va aeos lat· al cinema . . . Vos tè hu t t·ebu llal amb R esnais, Rossi , Zulovswki . Com es veu l ' òper·a a t na vés d ' u na càmera? - Treballar al cinema. ha est.ctt twa d e les exp eriències m és interessants que m 'ha ofert aquesta can ·era. E videntm-ent, és tot WL a ltre món . .. , estern parlant de tot tw a ltre lleng uatge; aix ò no MUSICALIA RETRAT .. Ruggero Raimondi actuà al Palau el passat dia 16 deiuny, acompanyat al piano p e r Edelmiro Arnaltes costos dels nwnta.tges teatrals. escenogràfics. Tot això es travol dir, però. que s 'hagi de per-Com recorda aquell Don Ciodueix en wut forma d'espectacle dre l'esperit de l'òpera que s 'està VOTI/li flir:igit p er Joseph Loscy'? que ja és costós per ell mateix. A filmant, al contrari, penso que el -Joseph Losey era un gran més, ha augmenta.t moltíssim la mèrit del cinema en aq~test sentit jugava a.mb els senpersonatge. D'altra d'empleats. quantitat l'obra es mantenir el significat de gelll preparant sila de timents professionalitat; falta banda, utilitzant una tècnica expressiva et feia sentir o què en tuacion.~ refues els mÚ$Ícs d'orquestra diferent al directe, fora de l'atdia o la persodel l'heroi mosfera d'un teatre. considerada, menys na Pot.<;er L'òpera que plassegons el que ell volia que ma el cinema recolza m~s La seva figura estreta i inacabable, exterioritzessis de la teva en la part interpretatil'allunyen d'aquella corpulència ropersona.litat. Era un hova, en l 'argument, asme que jugava molt amb pectes que en un tea/ re dona que molt sovint acompanya les psicologia de la gent. la més aviat queden absorveus baixes. Veure'l assaiar és un esSobre Don Giovanni haig bits per la música . pectacle únic. A la primera nota del de dir que és Ull personat-Creu que el c inem a de gambades fer a comença piano que t'exigeix una fort a ge ha estat una bona man<'carismàtica en presència les tapant-se tot l'escenari gegant per ru d e cüfondr·e 1'òp<'r·a? això peuso per escena: - Jo crec qu~ sí, les pelorelles com si tingués por d'escoltar. que és un dels personatlícules que sortien en En qüestió de dècimes de segons, la ges més cinematogràfics aquell temps. Don ca r·lo seva veu ressona implacable, et fa de la història de l'òpera. de Rossi i tantes d'altres, estrémer de cap a peus. Fora de l'esÉs un deLs meus papers hwt vulgaritzat cu¡uesta preferits. fo rma d'art que és l'òpecenari, el gegant es converteix en -Per acabar, només u n ra. L'òpera està feta per cavaller, i la seva veu, que abans trola seva wu és achu·iment: pola que a les persones nava melindrosa ment, se t'acosta a baríton? de o Laix de cos'òpera L den pagar. belleuna amb suavitat, amb l'orella era quelprincipi -Al ta. 1 és un error pensar molts creava italiana em que com cantarella la que tímbrica sa qne els cantants són els alguns perquè problemes. culpables que el preu de encara endolceix més. deien que era baix, d'all'entrada sigui tan alt. tres que era un baix canLa gent hauria de saber tubiJ<', en fi, posaven w1 munt gien en els sindicats, alm enys a que el cantant incideix en el d'etir¡ue>tes diferents a la mPva It àlia, i això e nco ra impedeix pressupost total només en tm ven. Però, en definitiva, la cosa més que es puguin millora.r les 5 o/o, m àxim nn 7%. 1.-a resta més important per a mi sempre coses. El que vull dir amb tot ais'ho emporUL l'escenografia, que ha estat la possibilitat de crear xò és que, si més no, és l'única cada vegada és més costosct; cal urw situació escènica , musical, manera que tenim actualment dir que no es té en compte que a que donés una forta emoció al perqnè l'òpera arribin la gran través d'una tècnica de la llum públic. Òbviament, n'hi ha qui massa de gent. llevnt que es cermolt més refinada es podrien fer ho lum entès in •hi ha que no. els abaratir per solucions quin espectacles quasi sense elemen Ls MUSI CALIA PRE-CRÍTICA CATALUNY A MÚSICA PROPOSA ... El Quarte t cie Corda l'oldrà en concert Beethoven (esquerra) i Schubert (dreta) sòn, i untament amb Shostakòvitx, els autors quo Interpretara ol Quartet de Corda Toldrà en aquest primer concert organlh:at per Catalunya Mú1lca por VICTÒRIA PALMA esde l ' inicidt•lesst>ves emissions, el maig del 1987. Catalunya Música s Ï1a csfo•·çat per acostar la mus1ca dàHsira a aquells sectors de Iu població cataJana qne s'intc•reoscn per atLuesta important modalitat dc la c reació artística musieul tle Lots els temps . Ho ha fet no solanwnt oferint les compos ic·ion s dc>ls millot·s músics dc sempn• sinó també r e trans me tent, e n cü n •ctc o e n dife rit, aquells <·once rt s qu e tenien llo c tunt a Cata lun ya com a altrc•s in ch·ets d'aneu del món. La majoria el 'edat nronscguid a p t>r la nos t ra em isso ra <• n s ha po rt al a emprendre un nou camí. aquell que començarà el 6 dt• novcmbt·e, cruan Ca talnn)a Músi<·a oferirà la h·ans missió <'n clire<·tc d ' un concert des del barceloní D Mer cat de ll's Flors. La novetat: p er primt>ra v eguda és Catalunya Música qui assumeix la •·cspon sabilitat d'orga nitza~· un coneert de música clàssica. I ho fa amb difct·ents objt>ctius: difondre a<ruesta música clàssiea , donar impuls a la música ca talana interpt·e tada p e r músirs del puí~:>, di s pos at· d ' m1 fon s documcntul JH·opi i vodcr , a través drl dqnutament d 'interean vi, oft••·i t· a et u estes gravacions a altt·es emissores germanes dc fora de les no tt·cs fronter·e . Aquesta nova activitat mu icai de Catalunya M (ts ira s ïniriarà amb un eoncert d el Qua1·tet d e Corda Tolddt, intcgrt~t per Eugeni Gr atch, violí f, Pc n.:l Bat'(lagí, v:iolí li, Paul Co•·tc•sc·, viola, i Joaquim AJaJla u, violonct'L La programació d'nn qnat·tet de corda r espon a la 'oluntal de Catalun ya Mt1sica cl 'afa,ot·ir la presència poc habitual d'aques t tipus dr c·onjunt in s trumental en <•ls festivals i a Ics sales d e conecrts del nostJ'(' país. A mc?!., a més . Catalunya Música vol cont•·ibuir a impnlsa1· la tasea arlí.,tica que està rea litzant aqurst qtuu·tt·t de corda, la consolidadó dt'lt[ua] ha df' cons tituir unn fi tu molL significativa eu f' I IHIIIOnunu mnsical ca t alà. El Quartt•l tle Corda Toldrà té t•l clifíeil•·<·ptt• dr djfondt·e elt·t']Wrtori dt• f'amln·a destinat al qtuu·tr•L d e c·ordu. qui' acostuma a tenir una dilïn.Jtat interpretativa que no tothom està cüsposaLa afr·onta•·· El CO II I'C l'L Jcl dia 6 dc novt'mh•·c· oferil'it t•LQuartet~atz (moviment dt· quartet), de Franz Seh ulwrt ( J797- 1828), el Quartet de corda 111Ím. 8 en do Major , op. 110 (1960). d e Dimitri Shostako,¡1\. ( l906- l9ï5 ) i e l Quart e t n!Ím. 3 ell reJlajor, op.lB, ntÍ.m. 3. de Ludwig Yan Beetho' c•n. MUSI CALIA PRE · CR Í TICA La tonalitat espontània en l'o•ra de LIoren' Balsaclt pe r CARLES LOBO E 121 44 581 I ••·•·•·•·•· eon cc•·t dc la te mpunulu <h· I'OBC també t·ns Sut'IH'rn amb u n programa in trgn1 t exdusivamrnt I HW o iH·.-s tl•·l nostn· sc¡;lc. Dos grans d1lssics rl••l segle xx: l' tm , Alhl~ rt u Cinus tet·a, d e t[Ui se n tirem el Concert per a. ctr¡J(I. i orqttestra op. 25, un u ohru cs•·•·ita el 1956 drd icada (i pt·ustula) a (i I ~~''' a) Nicanor Z1Lhaletu , qu<· t·o l·la lwn't l'slrt'tam ••nt en l'dalJoruci6 clt• l'oh t·a; l'altre, el gmn Bat·tók, um b una dc Ics obres eul>dals no ja cid seu lll'Opi opus, sinó del st·¡;lt· \.\: el Concert per a orquestra. L'obr·a d ' aquesta jor nada que mC:.s cut·iosital tlrsprrta d'entrada és l'i~ion.~ g rotesques, dd català Llorl'nç Balsat·h , qur l'or·questt·a ofe r·i¡·;] rn la lW\a prÍffi(•r·a audjeió. El comcnlur·i dd matrix autor ja és prou (•ntent>d ur, prt·ò sobretot vull t'Pma r ru t· Iu jus tificac·ió del seu estil tonol al final clt• l'escrit. Penso que vul lu J!!'IHI i que un c·op més aquesta és una eina ext r aordinària per endinsar-nos u la p(·r·sonalüat d els nosl t'C!l l'l'caclon;. Que cadascú jutgi per· si mateix. Vi~> i on s gt·otesqucs un ser escrita durant ell992 i estrenctda el23 d'abril clrl 93 al Teatre 1-a Faràndula dP S abadell peri'Orqrwstm Simfònica del Va/l(•s sota la direcció de José Luis Tem(•.~. lis tracin d'un encàrrec de l'Orquestra i de l'Ajuntament de S abadell, amb el patrocini cie liNAEM del Ministeri de Cultura. Tal com ens suggereix el títol. Visions grotesques és una obra que cons ta d'una col·lecció d'imatges o de paisatges sonors. lAts visions són estrictanumt musicals i 110 es corresponen amb cap imatge visual real, imaginada o somniada. Sovint és d(f'ícil, potser inútil i sempre p ei'Ïil6s explicar la música, però per f er un símil qne servirà al lector, aquesta obra és com una collecció de perfums. Un perfum no és una imatgp visual (encara. que s'hi pot. relocionnr, com e11 música), en canvi cada perfum ens obre una finestra o ILII paisatge abMracte, una sensació, una visió ... En l'abm , les visions se succeeixen l'una dPsprés de l'altra, sense pauses, però separadRs per w1 solo que Lloren~ Balsach interpreten instruments diferents cada vegada, i malg rat que hi ha punts comuns entre elles, és a. dir, no són totalment d(f'e rents, 110 podem considerar l'abret com " varincio11s sobre un mateix tema o motiu. De tot plegat, en deriva que u pr·iori no es persegueixi cap estructura formal preestctblerta. L "obra ha sorgit linealment, com un viatge, en el qual. a cada encreuament cal escollir lliurement la direcció que mh ens satisfaci, sense plantejnr-rws ni l'objectiu ni la destinació, ni el paisatge final. No hi ha camí preestablert, però sí una manera de caminar, determinada per tensions harmòniques locals, amb les quals treballaven en aquella. època i que lre fet servir de:iprés al Trio p er· a cordes, CIases d l~ músi!'a a la Granja i El s ueño d <> las o las. Des de sempre mai m 'lw preocu pat si una obra mevct encaixava. o no dins del que anomenem " modernitat'". En aquest sentit, he estat tnn llittre com IJTI novef.lis ta. Aquest està lligcLL a una notació (articles, noms, adjectius, prmts i comes) que .~ egu eix un ordre estublert, però 110 per flixò mai ningú l'ctcusarà d'a.ntiqn(Ll, i sempre podrà expressar-se amb piPna lliberta.t. Així és com/a mt>lllL obrn és completament totwl. ja qne lo tonalitat em surt d 'unct nwnern espon- tània. Per .fer una obra. atonal, cal posar tots els mitjans tècnics per ferla atonal, fet que i.mplúxt lLit esforç que comporta moltes limitacions: de forma natural, una obra Sttrt sempre tonal. En realitat, la atonalitat és una suma de tonalitats, igtwl que la llum blcmca. (o la negra) també ho és: la (tlOnalitat és un cas particulctr de la tonalitat. Per tant, són absurdes les crítiques en aquest sentit dels qui associen la tonalitat (o la no atonalita.t) amb un retorn al passat: no fa n altra cosa que demostrar uns curts coneixements d'harmonia. És. doncs. Um absurda la discussió com el debat de si un pintor és Jlgltratiu o abstracte, o si unnovel·listafa servir comes. frases o punts i a pnrt. El que és important és la història qu~ s 'explica i l'expressi6 inherent, i en mú.sica. aquests ele:ments també poden st>r cada vegada NOUS . TEMPORADA DE L'OBC 1994-95 Vi.~i<ms b'TOLesr¡ues (primera amUcíó pt•r I'OBq tic Ll<n"('nç Balsach Concert per a (Jrpa i orquestra op. 25 d 'Aibcrto Giuastera Co11rcrt per e< orquestra de Bela Burlók IUngflnlena Barrera, urpa l~nac Karuhtcbevsky, director Palau tl e In Mtísica Catulana Dive ndres 4. <le n ovembre, 21 horcg Dissabte 5 de novemhl'c, 19 bores Diumenge 6 d e novem bre, l i hores MUSICALIA PRE-CRÍTICA Entre l'avantguarda tradicional de 1. Serio i la tradició modernitzada cieM. Valls pere. L. s i u l¡.~(t ¡•s pn·gun lu d 'on s m·t ¡•I cpw cmwixrrn com a " mÍisic•u e· o ui emp orà nj a" (c¡ue no del segle X), pol fixu •··Hr t'li Iu produ cció d 'aquells comp014Ílors qtH' pat·tint d.- leR dit·ectr·ius 1H>14ll't'iors a I' E11cola Vienesa d 'A nwld Schii uh ct·g, n'cs tublirl'n d 'ullt·cs tf UI' vnn canwtedtzar en ut¡ut·stu l'lapu tan confusa com és la dita músiea cnntcmpm·ània: Dallapieolu. Houll'z. tockhau~;s!'n. Madc t·nu, ono o lïtulià Luf'iano Bt>l'io. de qui l'ORC ofcr·irà t•n ¡wimer·a audició p ut·tindut· lc·s I arial'ions per c1 or- t¡uestr·a de cambra. Probublt• mt•nt , Bl't·io 'a set·. de l'I q ui 1111'11 ) ~ t·igor·osament va seguir cslt·irlamcnt el serialisme, tt-ndint ( cl c•sp•·~!> de conèixl't·-lo a fons) en p n unu mujot· Sl'nsorialitzaeió dc Iu músic·a. ;, P odríem eonsiderut· Bet·io mi\s ncodàssic que e ls seus col·lt•gues avnnlb'l•ardistes?, ¿potser ml-s postr·omàntie? Tant se val: la srvu proti uec·ió és fru it d ·lJ na personalitat. !ïingula •·, molt italiana, i per tunt llutinu i mcdi tcrTània . Fet que, sc•trs duhll•. t•n mo lts casos pot apro¡Jur-lo rní·s u la noRll'a sensibilitat. Ara lrni m utru honu oc·asió df' comprovar- ho am h aquestes Variacions esc·r·itt·s c•l 1945 , l'any que Berio eonegul- Br·uno Mnde rna. Karleinz S tuckhuussrn i ll <·rH'i P ousscur. i fon) q111: BE>r·io c·ompongué una de IPs bE'\l'b o bt·l·~ cabdal~: ,\ ones. AqtH'StE'S I ariarions sc situen. doncs, e n aquella l·poea en la qual Bt•l'io. ha' e ni assimilat per-fectament l'I ;,t>r·iulismc postwcbcrnià. es drixa c•mlur pt•r· intt·ncions poètiques IOl ~>. 121 D es del 190./ dtf IIIIÍII IIIIISÍCa(, acfuallt: ant dia a dia el .1e11 calàleg a( Vl'rl'l'i __ "'~OR lAt DE st- ~- ~ '''t:r/. ~'~' BO l.... LEA U __. ç~ rro~nu.2~'1·fllliTci21S5334 0114)7 llARCfiUlNA (Esp¡nyo) 'J Edició ibèrica Edicions originals (Urtext) Obres cabdals de la música li ~l Nous compositors Obres pedagògiques Música escènica ,., 46 586 L'OBC interpretarà una obra deBerio en primera audici6 de factur·a gain•bé tradit·iotruls. Re- a guitarra i orquestra. peteixo: música contrmpt)l'ània i no del se:;le ~X (¿Com !»'t•ntl·rwn uqu1•stes etiquete ?) En excel·le nt contrast pr·o~rramà­ tic i al costat de Berio, Hossini ( ohrr·hu·a de La ga:za /mira ) i Iu Sl'gona simfonia de Beethoven; I'OBC lambr ens ofcr·it·à una ohnr rl 'n u dt·l~; nostres compositors, que maluru·adanlen t ja no és cntt·c no:,altt·t•s: dr Manue] VaUs ofer·irà PI Concc•rt pt>r a guita rra i orquestra. Per ajucJa r· n drfïnir Iu ru{rs il·a d c· Manuel Va lls, eita re m J ordi Mu luCJUer, del'artklr !'Sf'l'Ü u i " El País" l'U de seLembn· elf' 19H4, poes tl i es després de hr mort dt'l c·onrpositor·: ~\q~lCt.ht pàpnu és ft·uit tle la comanda que t·ebé Valls de l'Orqul.'stra de la Ràdio d e Bema . ciutat que la va sentir per pr·imer cop el 1967. Malgrat que cada rnoYiment no seg-ueix una for·ma defLJlida, Valls st• suhjc<'la a) diSClll'S tradicional de J' Pquilíhl'i que produeixen dues seccions t·àpides unides entre si p er una de lenta. De Ja mateixa manc r·a que en el pla forma l es treballa una ct•t·ta llicrncía basada en la tradic ió, Pn ,,¡ discuns h at·mònic no seguei.x exactameni In nonnaliva tonal, pen'> hi hu rcfrt·rnts cadencia]s diatònics que no ens fan oblidar produccions musicals massa antet·iot·s al seu temps. Amb tot, e n aquesta cíta amb I'OBC podrem cxper imenLar· què s 'cntén per· una obt·a contemporània d"avantguarda qui.' es deixa endur· per una lleugera mirada r·ornàntica al passat (Berio) i una -escdta tt·rtzf' anys més tard- plenament inscl'ita en la tradició amb lle ugeres llicències de moder·nitat (Valls): un bon exemple. t·epr·c:-scnta tiu dd l[Uc ha estat i continua essent la producció musical a la st·gona meitat del segle XX. (Confus ió?) La seva música plenament contemporània és -i no és habitual- fàcilment assimilabk. o obstant això. aquesta claredat i facilitat com¡Jorten una dimensió intima i projimda. conseqüència d'una personalitat extremament culta i sensible; o hé t'I que José Luis Carda ciri Bu~;to dt>ia al mateix düu;: La se11a música purteix de no gaire lluny de les intencions intel·lecttwls dPL Grup dC'Is Si.~ francès (admir·ava PouJcoc i Milbaud): rLna certa acidesa, 1111 ct>rt IHLmor i la fugida de la retòr·ica podrien se r els prt>cedenls de Vulk Mé>s endavant D••l Busto I'S(Tiu: Factura cuidada, un cert distcm ciameut crític sobre la seva pròpia producció i firlelitot a uns principi.~ nrtí.~ tic.~ dt>l nostre temp.~. (L/ ma rge, però, de les estètiques més cwonçatles, seriPII /e.~ carCJ,cterístiques de ln mtí.sica dc Ma nuel Valls. (Música dc• l segh· X.)C i no contemporània?) S ituats ja en la ptTbonalitat mus ical d e Manue l Valls, podt•m nvunça t· ja el que e ns a por·ta r·à el Concert per TEl\JPORADA 1994-95 DE L'OBC La ga:;:;a /(ldra tic Rossini Vari.arions JIPr a. orquestra de <'<tmbra (¡wimc•·u urulició pe •· l'O BC) de 8f••·io Coll l'Pr/ per a. l:,YIJÏ/etrra i orquestra ti c Manuel VaJis S imfoni(L ntÍm. 2, o¡J. 36 tic Bccahow·u Cm·les Tr·epat, guitruTa Elio Bonocompagui, tlirector Palno de la Música Catalana Diven dres 11 d c novcmhrc, 2 1 lror·es Di~;;ahtc 12 d c novem bre, ) 9 ho•·es Diumenge 13 dc no,·em bre, lllrorcs MUSICALIA PRE-CRÍTICA L'OSC ens acosta al •all, al cant i, gaire.é, al cine111a pere. L. A 'ui pal'lar·c•m d'un progr·amu dt· t•onc·c•r·t qm• dP,.,JWI'la m(tltiplt•s intt•r·essos des dt' difc·r·rnl;, puni Rdc• mira. D 'cntt'IH io e n!. tr·olwm a111b una pr·ime rn audid{r ¡n·r I'Orqut•;,t nt d'Aleg rías dc Holwr·t Cet·hll!'d: aquell rmnpositot• c·a tullí clc la gt>nt•r·ació d e l 27, dc•ixPhh· i atllit· dP SehHnlw r gqtw per la grufi a tll'l M' li t·ognom Hovi nt es naf·ionulitza f:o m n fol'ft a lc•;, nostn•s t•oulradcs. tllegrías {·s un dit•l'rlimento J 1amenco Ct>l't·it el 191:!, t'·poea 11 què:· d m a t rimoni Gt·rhunl, j<t a l"e'l.ili tl<>sprés dt• J"c•nlni(Ja d t• lc•s fot'C'{'S núJilat·s dels anonwnah ' ·nacionals.. el 1939. s·t'~tablirt>n a Camlll'idge despri·s clt• passat· u ns nw~o" a Pa r·ío;. El ballrt s'¡• Ln•nà a Birb"'ni ngham r i 1913 amh <'on·ogr·ufiu clt• \Tal'ir Ramh f'rl, qur I''I.JIIidt à, almom<>nl d'encarregar-lo. e· I t·ar·u¡·t<'t' •·nanwnr •· que ha via d r l<·nir·l'our·a. Alegrías fon la prime r a ohro que Ct·r·hanl t·ompnnguÍ> aqul'll J 9i2. Dt•spn~~ estTign{·, t•ntn• d '.t ltn•s. lt's Se t ca nçou.~ de l'ihuelu i Sis tonadilfp,s a huns rlt' lanc·ur l' an y amb Iu suite IH'lJ uc·s u·u I tl 'u e¡u est eIivc t·timrnt llumt' nc: c¡ut· indo u t•l ' ·Pn•ludi ", la " J iacara " i dos aire~ git unos : la ··Farnaea' ' i t•l ''.Julc•o''. Si dc' mit·a "" ntic·a c-I ptÍblir ra talà vu eotwi'l.c·nl autor·s llargn mcnt oblirlats c·om Gt•r·hur·d, la ¡~a·ogr·a macib de l'Ol3C indo u 1111 çop mí·:. un allrc compos itor·, t•l \ t'SMtnl s imfò nic del qual h u C'l't'alun c·c·r·t intc·ri'·s des de fa t·datÏ\ unwn t p or lt'mps. Er·ich "\\olfgang !'l.tli'II{Wlcl í.·~ una t·~trrll a en r:Jruhit dt• le-. honclf's !>On OI'('" rinrruutogr·àfiqucs i ur·u hr Jj r·rconc•ix allò '111<' d~ amu nt., del c•im•nra fa t t'mp~ que• ja sa lwn: Ko rngolcl Í'~ un com p o~ i tor d e l)l'illlt' l'a fila. rapat; d'intc•l'f'S~>ar ¡•J públic· JTII'lclman a Ics sa lt's dr t•onccr·ts . Lu Simfoniella . op. 5 de Konrgold lamhÍ> éll una p1·inwrn a udic·ió pet· J'OB C. Entri' aqtii'~H·:, dues primt> rc>s audicions 11'hu pr·ogr·umat una c•sln·na: CIIJllllmeu siiPIICi (cicle de quMre cuu~·ou,.; per n soprano i orquestra) d t• S alvador Pueyo. Tul cor u lli ' agnada fer· c·n aquestes oea¡.; ions, va ig unar iRi tur· Sul vador· Pneyo a !'UbU !WVa (o u va ig ~c·r· molt h enr·t'lnll j amh un hou c·aft'· u punt) i Ü vaig cl!'numm· qut• t'lli purlés d c l'ohnr. 1\i'I.Ò és elqm· m'c·'l.plit•ò: El5 de gener de l'rmy 86 ( me'n t·ecordo per- a' fectament. ja que era la t·i~í/i(J de Reis. data assenyalada) llontSI'rrut Caballé em ra fe r al'isar per la Sl' l'fi agència i t•aig anar n rasa .~f't'a. lliri la vaig conèixer i va ser aleshores e¡ u f' em demanà .~i p odia escriure-/i !IIII'S cançon s per estrenar-les ui Congrf>s de Cultura Catalana. en un concr'rl que ha via de fer al Pellau dt• la M tÍsica., juntament amb els Solistes de Cll talunya qtte dirig ia Xnoier Ciillll. Montserrat Caballé r•oliiL qui' compongués urr cicle de ca n ~·o11 s que expliqués d'alguna mtuwra la corba que rreix a l'adolescència cie lïurliuidu i s 'acaba amb l'acceplació dt• la mort. El'identment. t•aig acceptar de gust la proposta. però no !ri lrttt•ia possibilitat de dur-lw a ternu> ''causa del poc temps, dos mesos esrr1sso!i, per a l'estrenu. És per això. done!;, que li t'aig prop osar ri'Pscriure 'u una o dues i que. en funció de r•om s 'hi sentís. p odríem ¡mrlnr cl'acabur la hfea originà ria cf't/11 cic/l' com piPI. Precisament, er<'lt /Lli,'! temps c•u què llegia p oesia ja amb la idt>r1 cie compondre Ull cicle de c1m ~·rm.~. i ww per a les quaL~. en llt>gir-la . t•aig sentir immedicLiamentla m1ísicn que li esqueia era wt text de l'l•srultor i pintor Mano/o llug ué. Aqm•llo t'rl set· la primera que vaig escrinn>. amb orquestra de corda ; p erò al c:icle final que ara s 'e.streua oriiJlU e>/ tercer lloc, ja que d'algww mo11en1 representa la plena madurPsa. lHontsermt Coballé l'estrenà al concert esmentat. li a¡{rad(t molt i em demanà de COitlitwar escrit~illt. L'abril segiient ccwtarin ol Crii'W!{{Ï<' Hall i t:olia incloure·, una altra, {JI'rò ha da de ser amb pi11110. 1/e.çhoN•s vaig compondre In que e11 el cicle ocupa el primer lloc. que és dP }osC'p J1aria López-Picó. i t·aig fer la transcripció pianística de la primera. Jlontserral Caba llé /ps r·rr rstn• nar. doncs. en la versió de ueu i piano: després le.ç lw '·passejudes ·• moltíssim i sempre Ira o11a1 m olt bP. tenen èxit. Així és qui' em va demallar de contiauar i vaig escrit11·r• sobre un poema. de ]oSI'fJ Gomer ( In darrera del cicle) ifln(J/melll la r¡ue jo volia que fos la segonet. la plellitlld en l 'amor, l 'apassionament entre 1<1 jo ve n1111 i la nu.tduresa, Ira via de .~er un text escrit p er una d ona. Eu t'llig llegir molts, p erò cap IW elu·aixa va amb la m et•a idea. fins que 1111 elia .l1aria r1urèlicr Capmany m 'aconsellà uns poemes de Rosa t et·eroni ... f~scolta ... oli e11 un llum ... la !ll'r pet:f(>ctp: ja lt>nia el cicle com piPI. /)l'f títol es dl'sp,.¡m aquesta idea t•t·oluti t•u que! culmina amb la sa desu adulta de l'acc-eptació de la mot·t i ío.~ per nqu1•Sto ru ó que fti Ira un cert joc rl<> {Wrtlldes u¡wmica poètic-: Cup ui 1111'11 11ilrn r i. Urll'OI'.~ calia escriure-les amb orques/t'fi .~ Ín(fòuica , cosa que m 'rmo l'tlmolt!Jf., ja que /'an¡uestra de r·ordn em limitu va una mira i sentin {(I IIN'I'silitu t de fn g ran orqu estra JH' r a aquest cicle. Pel' tant : In d e Lópe:::.- Picó i la d'llugué :;'Irun Jet molt es t>rgade.~. /(111/ (IIJib piano COlli ONJUC'Sirct c/e corda. i h•,, dues darrl'res són iu(.r/i/l'S l'IICOrtl. lles quatre. com n cicle• i amb on¡ueiltra simfònica. també. Oespn;s eu t'nigfer una transcrip ció ¡wr a pi(/ no cie c(lra a una major tfint!gació: tmuscripció dP Iu qual C'.\tic molt content. perquè. no sense probll'me.~. he pogut fugir de les típiques i impracticables reduccions d'orquestra per a piano. Malgnt t <1'"' la gl' ner;i d r l c idt· rll lnn uet·idt•ntutla. difet·encintlu i nmtant , Suh ador Pnl'yo nssf'gunr que hi lw 1111 S<'nlit nwlt unitari , t'tl l' ohnr ; un mat r ix ll t>ngna lt;cmusirul t·xplirn ni llarg d c· les quatre r.ançonH l'arT t•'l.i~> Lerwiul gcn cnldot· d<• la idra. Dl' Lotrs mancr·es, cadusc un tl c·ls liecler tt'· \' ida pt·òp ia j t:s p ot inIPt'Jll't'lnr· C'O tn umt obr·a indep r nd r nt a ll·s nit l'l'!i. Pel qut• fa u l'on¡ul's tra ció. Sul\'a d nr Ptt!') o utilitza combinacions 1lc• fustu i lllt'tall difl•r enh, t• n cada t·nnçó. ~(·mpn· Iu t•Ot·da i mai la prr·nr-.~i6 ni l<·s tr·ompl'les . Ai"í. done,. l' e~quema dt'finitin dc•l eidt• dt• can çon s Cap al m eu sifenri dt• ulv:ulor Pm•) o é, aqw•sl: DinIre elm eu silenci tlt• Josep ~1 ar·ia LóI){'Z- Pit-ó: lires tendres d e Ro<iu Lt'\ e r o ni: Digueu-m 'ho de l\lanolo IJugu Í>, i Tardor sensible de .J osep Cu r·nrr·. TlmPOHAOA 1991-95 OBC ;tfrp-Íml rlt• Uober·L Cerh ard autlidÓ pct·I'OnJ UCSll'a) dc Sulvmlor· l 'uc:vo (• ·~ll·enn) · Sinftwit' IIO , op. 5 d'Erich Wolfgtutg Kor·n¡;oltJ ( pr'Ím<•r·n audició per I'OBC) Mm·íu JMé l'\tur·tos, ~opr·nno F'nmz-Puul Dcckcr, dir·cclor Oi n•nrlres 25 tJc no\ cm brc, 21 hores Oi~~nht<• 26 de 110\'Cmbrc, ] 9 ho t'l'!:' Diumeu¡;c 27 dc novembre. 11 hor·c,. Pnlnu d" Iu ~Iú-icu Cutulantt ( pt'ÍOI('I'U f :a¡J al uum silenci MUSI CALIA B A L L E T CAIXA DE TERRASSA Deu anys de constància ambla dansa per MAIUOLIJN VAN DER MEER . ra l1:1 tlunjns de Iu cuhu: volen t·almu ; s'han sense d 'emprendre pr<'ssrs . !l'art coreogdifi<', JHII'lirularmenl empinat, dC' ma na a més molla eon slancia. i falla la conlinuïlat, es perd el t•im, pl't'Ò LamhP la visió dels panonlmi'S intermedis . Per aquesta raó, e ls fc¡,tjval:. mé:. grans o les trmponult>s mÍ'o; ple nes de costoses JH'Oduccions. si no s ' erumarC(U <'n <'ll la coherència tl' un projrC'I<' dc ll arga durada. només d t>ixcn un p laer instantani, cuJLundmcnt intt·anset'ndent, per nd•s rebombori que hagin pogut gcnc nu el seu ento rn. La Ca ixa dl! Terrassa no ba caigut en atruest. parany. Ell980 ja disposava dt~ l seu centre cultural a la ntmbla d 'Egara, un espai que , si bé no er a apte per a tota mena d · «'S pec·tacles, -sí que era prou adient per a produccions de p€·tila dimensió, enca t·a que no nt'cessà t·iamenl de qualitat infeI'Ïot·. At·a bé, un cop deciruda E 121 l 'or ga nització d'una te mporada r egular d e dansa. la primera erució d c la qual tingué lloc la tardot· d e ] 984. Iu Caixa va tenir· b en rlars els objectius que p er seguia: fom<'ntat·lu pt·esència de la dansa a l'escena <'atalana .i clifondre'n l' afi<·ió i el consum , per ò sense enLt'at· en <·om¡wtè nC'ia am.b les tempor·ades o fc•st.ivals que puguin tenit· lloc a la veïna Barcelona. Amb la pt·imcra temporada va 48 588 intentat· ofe~·ir el més ampli ventuU possible dc Ja dansa , a escala internacional i nacional , cosa lògica, atès que fa deu anys la clansa c•nc·aru estavu lluny de la consolidació a IJUè ha arribat avili. E ntr·c els cint gmps estrangers Ballet Nacional de Cuba. Coreografia de 1a filie malgardée aleshor·es pr·csentals, hi d f's lacava la llcgendàr·ia eompanyia nord-americana Pil.oholos Dancc Tbeatre, la britàni«·a Photnix i els júniors d el famc1 s Ncdc>dands Dans Theatm· d els Països Baixos. Entre els grups espanyols, hi havia A11anda Dansa elf' Va lència i el Ballet Español de Madrid , que llavors (Ürigía Goyo Montet·o. A ]a segona temporada ja va cntrat·-hi de p le la dansa ca talana , entre altres raons IJ Cl'IJU(· acollia la primera temporada dc Dans a a Ca talunya organitzada per l'avui desaparegut Servei (li' Dansa de l a Conselleria dc Cultura d e la Gene1·alilaL d e Catalunya. Després de ]a presenlatió d el Conjunt Coreogràfic Joa n MUSICALIA 8 A L L E T La mltlca All cia Al onso visità Terrassa Ten a ci mes dc• fc·h•·ct·, tot l'abril fou monopolüzal )'t't' l'actuació de cinc- grups catalans. Cal suposar que l'experiència no va •·esultar tmts¡,a positiva, atès que en els frstivals posteriors la pt·esènria de la dansa catalana h a quedat limitada a Ics ducs {miques actu ac·ions dr la companyia DarL que dirigia Guillermina Coll. Tcn·assa semblava optar pels t' tils mé. aradèmics, mcntre que la dansa catalana, ¡)l'eferentment conll'mporània i experimental , no acabava de sortit· dels LeaIres dc BHJ'C(•Iona. L'oprió adoptuda p~l Festiva l. de Terntssu fou un encert, donat que els circuils dedicats a les tendències m(~s a vu ntgua l'(listes ja semblaven ben coberts . Si no fos per la Caixa dr Terrassa . n•sultat·ia ¡n·àetica ment impossible Vt'lU'l' dansa U<'adc'·mica al mar·ge dc la temporada del Liceu. No cal dir que dt'sprés dt.> l 'inccndi del Gran Tealt'(' (>ncara més d'agrair t>l seu esfo•·ç. Entt·e le · st>ixanta- Lt·es compan yies dt• tol t'I món qu<' h au vingu t a Tcn·assa dm·anl rs attuests ultims d e u any1o., s'h i poden compl<H' uutè-nliqucs revelacions i lambé, evid e ntment, doloroS('R decepr.ionR. AJ darrent d 'lll1 grau nom no scmpt·e bi ha una dit't'Cci6 artísti('a enc·crtacla. Les co mpan yies em1vieu sovint tlt• din:rció i eh· vegad es, adormides sobre el ¡.n·c·stigi )a conqtwt·il, JH'rclc•n c•mpcnta. Es, aqut>sta, una f01·ma dc dcgl'nrt·ació q U<' la mcn La blemcntc es produeix sovint e ntre gt·ups de d ansa acadèmica. Ara bé, és evident ttue tamht'~ pot fer-se cuJiura mos tnmt al p(thlic una t·ealila t nf'gativu. Donar la possibilitat de l'Omparm· {>¡, lllla altra manera d'c·duc·at· respectador·, q u e a ixi apr èn a valorar p er ell mateix. la qualitat d'allò que li ofereixen. És d'aplaudir qut' an) da•·•·c·t·u any Ja Caixa dc Terra s a hat.ri anal oferint allò qm• li semhlava millot· pm· satifer l'interès del s t'lt públic·. I també que h agi sabut sintonitzar <Unh les tendències del gus t gt•twra] , cada cop més favorahlc•s a les propostes cor eobrràfiques agmwrades. Com que t:•stc m padanl d'una entita t pt·ivatln i d' un at·l tan eseassaJuent conlt'rcial rom la dansa, aquesta constància de la Caixa de Ten·assa en la sevu devoció és un exemplt> poc comú i t¡u<', pe•· això mateix, !'al di' uJgur. La nova temporada A l a DO\' a temp01·ada dc dan¡,a de T errassa . que va come nça•· 1'1 8 d'octubre amb el Ballet Nadona] de Cuba, hi intervenc·n eitw companyies m és . Els dics 19 i 20 de novemb•·e p odn•m veu •·¡• a l Centre Cultural la con·ogralïa Pas a. pas, queJochen Ul rich, dit·ector del Tanz-Forum I olm , lw compost per enc·arrec· de l'Institut del Teatre rle Bm·ct'lona. Aquesta cor eogr·afia , feta a la mida uels alumnt>s de l' Ins titut, només ha estat reprt>sentada e n trna sessió de pre-estn•na la pr·imavera passada eu el Teatre .\drià Cual. Dt'S[Jr·és d e rol· lahot·ar r epetidament amb el C nw Tt•att·e tlt•l Lict>u. Ult·ich s 'ha t'On,·er·til <·n un autèntic e namot'll l tlt' Catalunya. També 'eu rem el Tanz Fol'tim, un gntp que el 1990 ja va dt•i' a r molt bon •·eco rd a T e n·usa. At·a ¡n·esenlarà Ln cabina 26, una no\ a creac·ió sobre m{ts ica dc• La Pura ll('ls Bam•. L'll dc cksemht't' i e n fun ció única , l'Eshurt Dansaire de Sa nt Cugat off•r·inl dues cot·eografies tle Joan St't'l'a , el seu U('lu al director a rIÍs lie. A la prime1·a part es podrà veu r e un arranjam('nt de Se n ·u sohn• du uses Lt·ad.icionals i , a Iu ¡,¡•gona. una c r eació inspi •·ada t•n la músira dc Lluís Llach. intCL'prelada e n dit·ectc pel mal<·i~ t•ompoi'ito•·: U11 pont de mar blava. Dnt·ant e l mes dc febrer act uar·à el Ballet de Znl'Íc ota la n ova clir·t•<·<·ió dl' Bemd Rogrr Bienerl. A l t'OIIlal dt> Gras de Mats Elc, actualment alrepei·tori tamhé dc la Compa nyia Nacional de Dansa, e l ]II'O~nuna inclou les Vision.~ Fugitives dc> Hans van Mauncn i Trozom, delmatei.x Bichcrt. E l Bullf' Ldu Rbin, que fa anys que no ven iu a Catalunya, eu s presenttll·à e l 25 i 26 de fc Lrer un alt·actiu programa compost per qua t re cor eogt·afies fonamentals dd r!'p(•rtori coreogràfic inle t·nacional. Efectivament , El jardí de lilàs de T udor, La Pavana del Moro de José Limón , el pas a dos de Romeo i ]ulieta d e Lifru· i La taula verda dc Kut·tJoos . són peces obligades per· a qual evol ama nt cle la dansa . Amb el Ballet acional d'Hola nd a. q ne art u a rà el die 29 i 30 dc• abril, conclou la temporacla. Aetualmcnt sota la direcció I'('X solis ta del Royal Ballet, Waync Eagling, aques ta pres li¡:,tiosa rompanyia neerlandesa no surt guÏn' a l'estranger. Ara la veut'CUl en du es obres d e Hans van Muancn -Adagio Hammerldavier" i Cinc tangos, dues cr eacions v istes ja a Terrassa interJH'ctadcs p e t· altt·es grups-i e n les ntt'ravcUoses Quatre últimes cançons d c Rucli van Dantzig. uc MUSICALIA SOLI T8S DE L' OBC Maria Rosa Llorens, piano i celesta 11 Fer música de cambra és com dialogar11 per DAVID PUERTAS N 121 hi hu ¡·up al t n•/a soli!lta de I' OBC qut· hu b'Í uascut R .Cl Ban·donn. IWu és l' (mic u i , nnturalnH'nt , ¡.¡'hi t r·olHl eotn u casa. El ijC U part· t't'a 1111 gran aficionat a l'òprr n, 1wrè'> va ~tw l u seva mat·e q1.1i !t' nia una ;;•·au il·lu ~ i ó pt•r·q uè la filla toqués l'I pia n o. Va fL,r el seu primer ronrer·tuls 16 unys a l CusuJ d el Metge d t• Burct•lonu. amb .-1 violinista Suntiago Cet'' t't'a. El piano et perm et fer fei nC's molt rlirPrsP.~: recitals amb piano sol. Cll'OIIIf)(lll ya r solistes. formar part d'una orquestra ... Una de les coses que m és m 'ng rada és tocar amb cantants. La r.:e/L és lïnstrument més bonic i. si no hagués triat el piano. potser lwuriu estudiat cant. Dels m eus dos fills. la noia canta. Dc¡¡ dl· l' un) 198!'1 Í>,.. piani~ ta d e I'OBC. p erò l'I ~t· u d t•hut a l'ot·qnestra 'a :;er· molt abuns. to¡·antla celesta. Em 111111 ttvisar el mateix dia que a11é>s a tocar, que elsfalttwa algú per .fer cl¡mper de celesta i hi vaig anar. La ueritM és que tocar a f"orquestra com 1111 itt strument mPs no té res a vpure (IIIIÚ el que estem ctcostumats la mojori(l de pianistes. A rorc¡ues 1nt, u més de 1enir tot .~o vint un pappr destacat. ftus de fer de snport a les diferents seccion.~. U11es ''egacles formes part de la co ,·da, altn•s dP la percussió, a vegades dobles IP.~}its tes o els metalls ... T7ws de .~aúcr ucla.pt.ar contínuament. Ln celesta està m és clar c¡ue.form n part de In secció de percttssió i és utw especialitat molt diferent del piano. Es coJÚessa cnamor·acla dc la música impressionista fnlnCeba: Debussy, Ra vel. Fauré ... La miÍ.~ica d'a queM,s autors em provocn 111/ll me11a d'encantament , com quan un ne11 petit es queda bocabadat davant Ulla cosa que l'impacta cie tJeritat. Sentir i tocar aquesta nuísico és com formar part d"un encanteri. La múuna cspcdalital sica d e cambra que ba pt·ac:ticat d<'~ dt' IH'mpt'f'. Fer cambra és com intervenir en 1111 dià leg entre els diferents instrum e111s. L 'entesu ha de ser molt bona. La diferència principal en'tre el petper de lïnstrwnentista fent cmnbra o Nt una orqttestra simfonica és que o l'orquestra qui /11(/IW de ueritnt f>s pf director, mentre c¡ue la. 1111Í.~ica de cambrn demana molt(l mé.~ interacció de toth om. El tipus dP re,çponsabilitat és diferent. però fm tots dos casos cal twa concent ra ció ndixima. rs Amb I" OBC ha tingut!' oportunitat de voltar món amb les gires qut> ha r·ealitzat pel J apó. Corca i E uropa. ~lban s de treballar amb l'orquestra r.:iatja m molt poc i només quan acompanycwa el meu marit. que també era mús ic. A Paris , per exemple, hi vaig anar amb l'excu.m d 'un Lo lo que el metL marit va fer amb en Uuí.~ Lloc/t. Entre conccr·ts i dasscs, ü agt·acla cuidar· d e les seves plantes. L'olor de la terra mullada és per a mi 1/fl (L 11ecessiWt. També m 'ag rada anar nl bosc a collir bolets i maduixes i clnrant el mes d 'agost m 'escapo o la Costa Bra va per an ar a pescar. cm1ill!li~-~-~~ C \T..\Lu~'Y.\~fL SJ C.\1 RE\'1 T\ " l. IC.\L C.\T\L\.:\ .\ CI ant Fnncrsc d c P aula. 2 - OSOO:J Btt~·n·lona Butlleta dc d omkiliació h nru•lu·in S••n)o•·•·•·l• n~roiro' qu~amb<:àrrer nJ meu r omprèlllihrl.'to at•n¡;uinel· rt•tml· '!"'''''' flrl'•t'lllnru ï.O\SOHC IOEJ. P \l. \L DE L.\M(;SIC.\ C.\T.\ . t.AN \ . t"'l l'"~"'"'' lli dt•lu m<·•u ·ub·rrip!'ió n "C.\T -\ Ltr.\Y \ \1ÚStC VHE\ 1ST\ \I LSi f. \I. C \TAL \i\ ,\", N'' Cmuple ~" Enlitnt 1\"' A~~ncia 0000 0000000000 0000 1'it11l nr _ _ _ _ __ _ _ _ _ __ _uanc/CoL•a \•lr-•·~n u¡;i·rwin -----------~~¡.m·iu Pohladó - -- - - - - - - - - - -----------Signulum (.'uf om¡11ir les doc/e:J corref'UWUNtl Bulllc lu d c s uUSl'l'ipl'ió Num i 1·u~umn'f¡ - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Pr·ofl"'!II.IÓ - - - - - - - - - - - - Cnt·r.·r· - - - -- - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - - - 'fo•IHun - - - - - - - - - - - l'uhlnriú - - -- - - - - - - -- - - - O t < · . - - - - - - - p,.,,.¡.,,.¡., - - - - - - - - - - - - - - F~ar.?- rfrctiu J' jmport mitjnnçnnt 1)1.Jooitjn ~uh~t·•·i ur·,··rn a pur·Lir deJ nÚJuc.ro D O ruló hun~·nri ntljunt. nmh la <¡uuta onuul dr 3.9ï5 Jll<:~. O O tlurniriJint'it; hnrwñrin . Pt•r n ~uho.t•t·i¡u•itm¡, n 1",·..1ran;:t•r. co"--~ulteu cl prf'n. ...,ruw~traJ tlt· 2 .225 O - --- - - - - - ------' MUSICALIA CASES MUSICALS DE BARCELO ·\ NEW-PHONO Entre les pioneres d'Europa per MELENA BAVO l f's cuv alleri sscs dc l'u ntie pa lau de la baron essa d e Quadre s s' ubi ca a c tmdme nt Ja botiga prin(·ipa l de la Casa NcwPhono, dedi(·ada a la comm·cialització de tol tipus d ' instrume nts . A Si trag uéssim aquestes tarimes de fusta -asst'n yala e l SL Massó, t ol miran t a l vo lta nt n os tr·c-, veuríem unes arcades de pedra amb les a n elles de lligar e ls cavalls que encara hi són. Fins aquí entra ven els carruatges. Com es pol compt·ova r. la Casa Ncw-Phono té his tòr·ia. una ]risLòria qu e co m e n ça ni m és ni m en ys r a ny 1834, possiblem ent tom la rasa d<' m(t sira m és untiga el 'Eur opa a I costat de Ja casa Ricot'Cli. S'inauguro umh el uom de Dudín y Viclal , fins que, en adquirir-la e l 1905 J osf. Mussó Ardamans, J' an o nH•nà Antiguos Almaccnes dc Música New-Ph on o, a l carrf't' dc' Fc rTan, 30. El 1907 es trasll ada al ra n ·er Ample, 35, i a p a t·Lit· d 'u qui successives ampliarions clo nen lloc a l que aclualmrnt existe ix: s is bo tigues al mat eix ca tTCt' Ample, qu e aviat set·a n v uit. Explica el S r. Massó (nét drl fundador), que al c a l'l'e r· Ample no hi ha mane r a de tenü· to l e n un mateix espai i ban optat pet· la distribució t>n peti tes boligu<'s r·(•unides. m~s u na altra a1 passeig dc Mur·agaU 348, oberta at·a ja fa qua trl' a n ys . Nosalt res sóm molt con eguts dintre l'a mbient musical. El que potser passa PS que n.o ens associ.en et nn producte específic, p erquè que treballem tots els gèneres instrwnen tals. E l que més ¡•ns att·uu de la casa New-Phono Í's la seva Uarga traj ec tòria i e-ls 1wodu c tes que la caracteri l za Vt> n e n el passa l i amb e l s qua 1s s' a nu n e i ava : "Apa ra tos parlantes. discos, r·ollos, au to-pianos, ar·monium. ins trumE>ntos para banda, o r questa , jazz-hmul y excéntrieos, accesorios y todo lo eonccnlienl<' , . ., , a musiCa . A prin cipis de scglc com e nça l'especialització amb el fonò gntl'. La màquina , l a impo rla vn n d(• SuYssa i ells co nstruïe n cl mouh· amb l a campana fe ta de làmines de planxa clcf:orades. Recorda el Sc Massó l a gran quantitat dc discos d e pedra que havien tinguI i que, com dc tantes altres coses, es van desfer i ara se'n pc nNlc.>ix de no ha ver guard a t. També li agradaria tenir· els rotlles d(' pia- nola fk la marca Vic toria que e iJs m a t eixos fabricaven. A més, aqtH'Sls r·otlles e ncara te nien un va lo r· més gran, perquè el mateix Em·ir G ranados havia intervingut t•n Ja fabricació . El m(ts ic, cada vega da que treie n nn nou comprovav a auditivament que fo s COITf'Clf'. j si hj cletec t UVtl qtwlst-vol en ·or es con·egia a Iu mull'Ïu tot ca n viant algun fot·at dc lloc. Aleshores es donava per bo. P e r·ò és el que passa sempre, nomt'-R amb el temps un és cons(' iCnl del veritable valor dels obj c>c-les, i mai en el m ateix momen t. P er sot·t , encar·a en s queda el reeonJ qu<:' n o s'esborra. CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana patrocinat per CANAL CC COITOQlAUa, • A eo...ll de C.nt :MI ¡,¡ (9JJ215ll 21 oeoolb<tiooo Aquesta seeeió de Ja Revista ha esta t p ensada amh la fina lit H l dc· C'<'tTa r la pat·ticivació lúdica dels noslt·c·torH. Entre· lf's persones que hagin t·cspost con ectament les pn>gw1tcs que tol st>guit fot·mulem, serà sort eja t nwns uulme nt un lot de discos compac tes . lt'NI PREGUNTES: l. El eonc•gut Romanç de Santa Llrícia d' Edua t·d Toldt·à posa mÍis ic·a a una poesia de A) Ca t<'r·ina J\Jberl B) J osep Carner C) Joan Salvat - P a passt>il D) Josep Mar·ia de Sagarra 2. Dim itr·i h os takò,;L~ va dedicar una de les seves s imfonies al setgf' de Leningrad p er l 'exèrcit aleman) dunmt la segona guerra muncüaJ. Quina és? D) o nzena C) novena B ) setena A) sisen a Qu i é l'autot• de Ja música de ròpera Peter Crimes. estt·enada Pll915 al Sandler' s Wells Theatr·e dt• Londres? A) \liehael Tippctt B ) Ral ph Vaughan Williams C) \\ ilüam Walton D) B enjamin Britten 4. L' òpc•ru l'eugeni Orúeguin. música de Piotr I. TxaikO\'!>ki. es ba ~a en una novel-la homònima de C) .\Je ksandr Pui.,kin B ) Fiodr )1. Dostoic,·s ki A) Nikolai V. Gogol 3. 121 5. Quin u banda de r ock liderava el cantant J im MotTison? C) D<·cv P m·ple B) The Doot·s A) Flt•t•twood Mac D) The Clash Em¡Jlt'nt'u la butlleta inferior i envieu-la a: Cat alunya Mús ic·a/ Re' is taM usical Catalana (Conrur s). CI Sant Francesc de Paula, 2. 08003 Barcelona . Cal f<'r-ho nba ns del illa 15 ue cada mes . Solucions al Concurs d'octubre 1 994. l. O) 1967 2. 3. 4. 5. 8 ) Claude Deb ussy A) cala de Milà 8) Attila C) El gradual H a estat gttan) ador del Concurs d'octubre 1994: J osep Mat·ia Gro:.so i Garcia (Barcelona) iAlex Urbiola Coma (Ban·clona). ~-------- -------- ----- --------------------------------------------------------- ------- --------------- BUTLLETA DE RESPOSTA (novembre 1994) 1234 5Nottt i A) D A) O A)D A)D A) O co~;,•uo 1ns: B) D B) O B) O B )D B)O qO C) O C) O qO qO D)D D) O D) O D) D ................................................................................................................................................. Etlat: ............................................................................................................................................................................ Adt·<·ça: Telèfon: Codi postal i població: 52 592 ~--------------------------------------------------------- ----- ----------~ SCHERZANDO Escolti aquesta pàgina TE;\IJ>OR\DA l' \1 I l 1 9 9 4 - 1 9 9 3 IH I. I \I l " I ( I \I I I . \ ' \ f'.\ I \ l % C ·\ R .\1 EN CONCEHT I :\ :\ t: ' U R A J~ ~ • ;f-1 I :.! l tl ' r l t (Jrtt -:::11~•-~ - coll~ '/1ru¡¡rn nb; "''I' HJIIDI ~ 1:!. /.i i - /9 tf•/r•IJrf'r • 'f 6fr.n11 Dirc•rdú llllhind: l'c•/c•t 81'1/lll•idc•r Dirc•r•l!or d'cu·/fu•·"JJlt: )tiNt: Cilllml" llcn•t'I CJI' ric•I tur{ ,JII!Irpli .1/liHpt!rtl llildt'$11rd IJc·hrt•w¡ ./yrki N ixktllt('l/ Paula /Jarclmlru/:;c• Hau.v T~rltlllllflll'r I· un ll'olfww~ 1 ./oau IJ E: 1.1 \1(:-tc 1 (' \Jil , , , s,.¡,;u,. 11'\TRf /Jorrm·.~ku ~· ,\ I) ,\ .\J .\ Joa11 Cahc•ro Jo· l~illnmtn EH'I' FI~AL XX~l l COl'ICt.;RS I :\ 'TE H11\ \CIO,AL b /6 . / P\1,\l O E C.\' T F 1\ , N çEse " - :1 O ~ r 1~ A "",.t'IU lt r,. s 11. C:\ 1\1 ' ' ' Dic 1or 1 • "'l"' crw Jadrr p,:TY":. /Jatü;ta ~'I{ ,¡,. lllf'i!! .. Oi(r·c·, icí mn~i<·aL Drian S alesky Diro'''"'" •I , .•,.,.nn: 1/nrro lrluro.llàrellj ProohuTÏ<;: Opr>r B onn DF I I \ll '-li :.'\ O R .\1 \ • ucl¡i'n'i !:!. :!-S.:!\ i Cut!tl'rÍirr Jlalfilau o Pt'lt•r Dror,;ky dr \ ir1•·••uzo llr·llicu \ f>r• iH t•nn•·rrt - 9. l i! i 14 ,¡,. mnrr .. Dirt•cció mtl•kal: llt•llt;~'l,m•i.v S harl\'' .'itt't'''' Dolorrt '/.ujirk Nicola .llartiwu·r·i l~uigi llrJIIi ....__ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ~-:- ¡ ~. P\1 \ l 111 ' l. I \l i !'lC\ <' I I \ l. I'\\ ~ \ ol''tJ Prodún·ió: 11\~lt I I D~ \ ' 1 I \I \ lt I \ QI. L \I I 1\- ERT l' :\ H ~~ Q U I E .\1 EK Con·.,lu:ci 'd t•LCrun l(•ntrr d<'l l.i•·t·u - 1 9 ; 20 d• "'ur r - ,¡,. Juh.utno• Brulun• I dr f•l•rrr • J~ unl'~~'~ lru: Snlratlt~r J/111< O UQ l E S T B \ ~ J11au l'on.~/Bnrr,1· lnrler.wm · .:eror. ~llrqu•·-tT ·Si/l'i, l'tu'l'hfl• , Soli~~ 11 11itrautl .llt it•r :\LEMA"'\ Din·•·tur d W .'\. (; CO R Trruantlo tlt> la Hora Lauril l'oil'l'relli .' ilrfaao Palutchi • rundario flrrr41 ( anl.-.·f'at4tu d S I ~I F Ò ~ I C A JII'Hiituulm fluffinii'Jumi Jo l" \lu•i•·, C..:aa.doana O E L <; H ,\ ;\ T E ,\ T lt E O E L L I C E lJ ® GRAN TEATRE DEL LICEU flrcofi.Çf mt'111 t•l/,icf'/1 Venda d 'abo naments Antics Venda de loc·u.litats ubunnf.~: jïn.v Nou .~ alJoaat.~: al 2S r/'ru:lll brP dt•l .1 1 d 'u c·tllbrt• a l' l/ de llOt•embre Pt.•rsvnn luwnt , pt.•r t.•orrc•rt tJnndènt•iu u Jl4' r fux: Cru n T'e~ure rlel Liceu. Sc•rwi dt Tnquillo·•· Ln lluouloln n:írn. (l t. 0800 I Bun·elonn: o el fn.<: 4 12 I I 9tl. Ot• rlollou" n diHut lro·. rlo I)" I I) h. Per t«.•li•fon h~!i 2..J hurt's: ~t·r ,,.¡ rlt· \t'tHia .rt•n l n.tt.h· ... d .. ïu Cui\a-: Tel 902 33 22 li ; 1),•• tl•• l'rri l rnn¡;t•r: T.·l. 34-3-263 ¡;; 00 lbJ ServiCoixo J.•• ., 24 lwn~;¡. El IUitii'Í\ dia Ci11" i1 3 11 . nlmn .. Jt• l'iltld fil· In fund,). ( I porlir d1' l 1.5 de noLJembr,) ------~---------- l'f\r h•fi- l'nn (:IIAN Il'& :l4 hurt·~: 1'"\'J'IIIi U Et. \l'fil lli l.lt:EU tl"t•ul md•·~•l• • 1.11 ltniiii,Ju hi - ru Cul\n .. Or· •li lluu• n l··l. 1l():!:t.l tlt\t•u•ln• ... :!:! 11 tlt• ·~ t1 l •• la 1',\LAU l)g 1, ¡\ I'A I. AU ,\ I ÚS ICA SA~1' JORDI C,\TALt\i'IA Taquillc¡; Grltn \"ir,· Aribuu Q,. clirlun• u diH ..ubh.', do 10.30 rJ 13 l1. i dr lò.iiO o l tJ.:lO h. El Curtr lu~tr" PI Cntnluu}ll. DinttmmJ. Sttbndèll i Giwnu. IJf' lO. 2 1 lo. Suu1 Fnulre .. (· rlr 11 uuln. 2 Ot• tlillun"' '' rl l\t>ut lrr>~ , oh• l O n 21 lo.; t l l .. o;Ulllt'"· tlt· J :l li 21 h T ~ Ie ro n i n f o r rn n ,. i ú : ( ll ;¡ ) .¡ l :! :1 :; 3 2 • i I 2 I lJ O3 Tt::ATIU\ \'ICTÒIII,\ tlvtln. Porol•lol, CJ7 n D<• dntt n n~ t liM'-IthH". ri.- 17 n 2 Lio. DISCOS S ingulu•· v(•¡·si(, d'una de lt'S ohn•s IIIÍ!S iJH•fahles cie Mah l(·•·, li/ de /aterra, n•clnïdu a trPtze instl"llllH'nl:,. mh; l!•s dues veus, coml'IIÇatla <·I 1920 pt•r A. S!'hiinh!'r·g i acabada <•I 19H3 pH R. Ril'hn. ~><'gon¡, lc¡, indicac·ions th•l c·nmpo;.itor '1-Ícni-s. t·~>tnmpudcs t•n la partitm·a clt• Muhll'r·. Inicialment. t•l d<'slí el' acpwsta trunsl'l"ipi"ÍÓ t·r·u l' audició a la 'oci<'llll Vit• rw sa d'E)I.ceul'ions Mu¡;ic·uls Pr-i vuclrs, patr·nrinacla Jll'l" Sehün lwq; i c· ls st•ns dc•iwbles amb la intt•nt·ió rl'afavol"ir. '·Uuny tlt· Iu t·on•pc·tic·ió ('UnH• r·ciaJ, i flp la in!lu!·nc ia t·orrnptivu dr la vida musical nfï!'ial, totn lu música modt.·•·na , ch•s ci r Stt·auss i Mahlt·r· fins a ll's obres més recen ts, que nomí·s <'S pncll'n !'scoltur·nll"anwnt". 1\t¡ut>Siu rrclm·c-ió del~ mitjans ÍJ18lrunwntal~ no r·esponia ntHH(os a •·aom; d'economia, ¡,in6 lamhr a mot i vat·ion¡, t>bt(•tit¡ut•s: d'una hancla, Srhi>nhrrg ja h<n ia pnwtit·at. t•n In talli c i ó tímLH·ica en la qual, d'a lguna manet·a. COll\ ergeixcn els respectius ide<Jls so11ors cie ;\lahlet· i dt' chünherg. L'altre aspcctf' de l' f'U r·cgistJ·ament se centra en la c·onstatació dc quina mancl'U un cs¡wóalista dt' la mÍJ"ica ba •·•·oca, de;;itjós tl'umpliar el seu rcpet·tot·i -.·om ¡.sd ea~ d f' 1-le •·,·eweghe- s 'enfronta amb u quest t·qwrtorí hipenomàntit•. En UCJ1W8LSPnLiL, no podrícm cxc·lo n re el fet que l'ls oi"Ígena cie 1-l e iTeweg h e -<'entrats en la música voeal-instl·umental ban·oea(WRen sobre la Se\' a lc<'tura mahler-iana. que es bt•n<·fïria d.-. la ¡wofessíonalitat dt> I'Ensernhlc Music¡ue OblifJIIf'. en una l'CL'ta absènc·ia de moro;,itat en eJ <lis<'ur.s mu~ical. compensada per una t>xerurió impt>cahle eles del ptult dc vi:.ta dc la dar·f'dat i elf' l"equilib1·i instrumental (cru e mo~:otra una pcrspcC'tÍva ben di stinta t·espf'C'If' dt>l model o1·iginal muhlct·ià) i del ba1anç amJ> lrs due s veus solistes, exemplarmen t assumides per do::. C'antants èle fonna PiÓ Ct'll treuropca, RiJ·g it Rl'mmert í Hans P e t er B.lochwi tz. En resum, es lJ·aNa J'un cnn·gistramcnl destinat a dona r 1ma 'isió c·omplemeutària d'aquesta "simfonia de cançons, .. fonamental en r obt·a mahleriana, el t[ual, a mío;;. proposa una nova perSJJcctiva als nomht·osos melòman¡, ineondícíonals del compositor. Lluís )lillet impo~nr-M' dutTI'I'aiiH'nl (tt'J" ~liJWI'UI" t•l J"Í~c· 1J'1111a ¡wl"ft•t•t•iÍI a•·tifidnl. fabri cada Pn un-. t•..,tudi ... th• grn' at'i6 i nwnt·acla tlt• In di IIH'Il"ÍÓ 'ha q IH' I i p u¡.:u i donnr l't·~IÍmul d'un am Lil'nt i tl'un IIWIIWIII itTl' petihle.... i c¡tw tí• Ull intt•rp~ inqiit•~:otiunahle qnnn C"tlineirlc•i'< la ¡,in~uln•·itn l Jtlll,ieal dt·ls int4·rpn·t¡; amh In Suh follt"ÍII tfc•l¡, tt'•eni1•,_. d \•nn•gistniiiH'III, I'CIIll ¡;IJI"I'('!'iX l'li UtpH'Ill l'U I.. IJ o 111 po I e· o 111 p ,. n v n ,. at¡uí la n·finucla <·lllttii'U su· Ho1·u t•ol· lt•tlivn dt• In Filhurmilnien dl'\ Íl'lltl, In qual UITIHltiiH'Í' Hl'lll>l'llfltl)[¿ll"-la, la t•at·al"lt•t·í~ t it·a ¡wt·:.oJtnlitat tlt• Solti, ¡•un tundt•nt. t allant i itH"i~h u. qut• t'!- mallift·~ta ~ohn•lol en la Cim¡rtf'llfl dt· Slw~l akò' it' (una ohru d ¡níhlit· l'U I"IIJWII cJ' U\ Ui \U lora ¡wl ... eu hdlluJtt ',•.,~n11t !>imfi>nic. ui ntat'¡.!t' dt• lf's <'O 1111111 a ei un s IHl I í t iC(IJ('o, dt·lmtHIIt·nt dt·la ~,.,a t"n·ul'iÓ). \tpu>sl jO\ l'lll'lll~l'na­ ri 4llt' é!> Solti 11111i un tlt•fui~ tumpol', <·niu juim;u ltolirt na dP ,\J t'IHit·l~soh 11, la M'\"U vitalitat t'IIC"IIIIIIliiHtli¡;sa, sc·n .~t· trt•ttr'Ut' l'c·q11ilihl"i d'u11u Ol"tJIIP~I I"Ué'i{l ~Hih ti­ líssima ; t'li t•l "Su lta•·..llu" final, lli'I"IJ, t•onlrola t'I tempo i c·o111í• lt•s tlin rlmi c¡ut•:s umh UIIU :HIIIIÍI"Ilhlt• madut·esa. LI. M. 'l"" e e Kammersymphonie, dt·l 1906. la dcsintc•gració tle l' on¡ue;,t1·a simfòni<'a ll"Udi<'ional en 1111 conj unt il<' timbres individualitzats; i, dc• l'alt1·a, l'l'U la intt•nc-ió de l'e~:~m<·nla clu asscwiaeió de fc•r '\•st·oltul· i jutju1· a lb'lHta obra IIIOdt•t·nu per u Ol"rlll <,s l ra , llinrt• dPis múllipl.>s dt·ctc's ¡¡ono1·s qu e d.e n a la seva orq u es tració, pt·ivada clels I:W II S a1·tificis m és SP n s ildrs". Finul lllt' nl , p erò. no es u·uetu tampoe d'una t·ecln cc·ió de l 'o b1·a rna hlt•1·iana I'TI bla n c i ncg1·f', sinó sota L'aspct·te d'un u clifc•l"l:'llt"Íu- n •·egist rameut en viu d'lm conce1·t de la Filh am1ònica de Vit· na, <'f'lebratel feh 1·er dc 1993 a la sala del Musikven•in de In capital austi"Íacu, modalitat que se1uhla E L u monuntt•ntal li ) periell\ ' t"llUIH'I"l Ed ition a¡,'l·11pa toll'fl 11', cunço n :. clt•l •·om po~>itor, t·nnt a hmm•natgt• pt•l hkt•ntt•u:wi t(p l'Ull~ 1997. t>lll'li11\UllUdt•-. u ¡:rt·an-. cunla11l s - \liPn. \rnellin¡;. \u¡;t•r, Fu-..-.ltiintlt•l·. 1-lump~on. Pn pp o S eh n•icJ". i a una pianista tle pdnwra fiJu c·om Cnllnuu .Johnbon que (o;. d fil eondm·tot· dc la s{\l"i,• í l(lH' ,jgnu Ics notPs minut·in"l'S t'll l'ls fulll"lcms. \q nt•¡.,t a cul· lt>c·c·iú reft•rentiaJ prosSCI-\'lll'ix amb l'I \ ol11111 '\:.:\1, c¡tH' prt•st•nln 1111 rt'<'llll moll hnmnt~Pni tlt> vint-i-q nutn• lierler d'rn lt·t• Pis t'OITt•spon!'nts u ls 1111 ys 1817-18, eJJirc els c¡twls, ''Dit• l"on.> lk" , el quu sioperístit• "Biondt>l u Mada". "Comiat a tm amir'' o .. Elob.; dt• les ll à¡;rinw!:. ''. umu alguns que denott•11 una n·~posta ja molt dirceta ci<' ' dmhf'rl a la paraula put'·ticu dc litent l ~ molt tlif<•t't•nt~. au tm·,. àulit·s corn Got•tJw i thillf'c o pt·òxim;. a l """ e11torn. eom J\.la"rlwfr1· i . <'hohr•·· ~rhuher.t c11 'a c·ompondt·r st·ixant-einc· l'ml} 18li i r¡ninze. ell8lll. 1<:1 pd mer va ser un <Lli} ticcisin c¡ue va ussoüt·la maclu•·c·sa p pr•stmal (l'any antt•rio•· l1avia abandonat la c·usa (IHIPr·na ) i artÍslit·a. La pt•t•monició dels lieder euiJcluJs dels dat-rers a n ys a pu rtir d 'arrut'~; l mome nt, t·s fa palesa en t•l rc·ttill. El segon va se 1· l 'any dt>l poc•tu S<'hreibf'l" i una deditacíó a l'ohm cie llac· h. qne es IradnPix en un relleu dt>l balanç contrapuntístic en l'ltc•elat n•,.,pN·te de la veu. L' <·n•·c¡!;istrament es ,·u fer l'any 1992. Edíth l\Jathis. p er tant. en tenia. ja. <'inq uanta-quatn· i uo t•al anar a Cl'1·ca1· llumino¡¡ital en cJ Limhre o irnpactt' cules far·uJtats vocalo;, enem·a IJIIC l'rmissió es conservi admirahl<'menl pm·a. La Línia est à imprc~:,rnada cl 'ener¡;ia (els lieder més sentimrntals sc·'o r('sscntcn una mira , cum "Funeral a unam¡u·e'') i t"a I d es tacar e] ma gll!t t·ul domini de l'expn•s¡.,ivitat sobre un enLourage pinnistic cru e· {~s UJ'I prodi{,ri de mus iPulitat co rnplf'men tària, pt••·qu è amorost>ix co n ~ta nt­ mcnl r acccutuat ft·useig de la enntant. X1nier Casnnovas-Danés e DISCOS I Oulc>x dc> Montpeller ( Pue·ultr d<· mrdie·im·) r~ lwn rone~llt pel~ c•stuclio~os dt· l't·dutmitjuna. ja qtu• ronl(-: la !'nl·le·c·c·ió dr motrh mr~ important dt• Iol l'I ~~·­ glc· '\III; t•l ~e·¡nH·i,en en importàn!'ia c•l Còdex dc> lJnmber¡.{ ( tautlirht• Hi bliott·k, LI. 115 ) i ri dC' La ~ Hu !'l~as, aqut•¡.,t dat'l'et· amb un n·¡wrtorí t':>.C'IusiHtmc•nt ('11 llatí. En el Còdc•:x c[p Hamberg , l'I numb n· d e• pe· e e s 11 a t i n e" i fnuwc•ses é·!l mÍ's u mt•nys PI nmlc•i:-., mc•nLJ·c• que· C'n PI dt' Monl¡wlle•· p t·NlominPnlc;, t¡uc· c·slan Pn ft·a tw(·s. Es lrac·tu eh- mutl'ls <1 2. 3 i 4 \t'LI!>, amb elte•\.1 tic les' eu!> ;,upc•t·icll'l\. c•n la muj01·ia df' rasos, rn ft·anei·s, <'neant qtH' dP '<'¡!alie~ al¡._rtllla part Ps digui rn llatí; altre;, mott't!o.. t•b llll'n)s, \Ull lob en llatí. ('()lli r~ c·l l'li'> dt•ls organa i conductus. del'> quah rl manHM-ril n •eull alèru m•s mo~trc~ •·rprC'~en ­ taiÍ\ e.,, ftns a (·omplc·tat· un total d<' 3:~6 JH'Cl'"· o c-. tra!'la , donrs, d ' un r·eprrLu•·i unifornw, eosa que rs pul <'nlcnclr·c• mult bé si teni m e•n rmnptc· crnC' el c:òrlcx consta dc• 'uit fm.rides: els s is fH'ÍnH·rs esc·l'its l'ap al 1270, c•l IH' ti'- molt a final s dc~l st•gl t~ X lii i l'I dnn·r•· a pl'iul'ipis Òt·l XIV. El qua t'lt•L voról1 Anonymou ~; 4 ha t>sc·ollit ¡w•· a aqut'!.l C D 28 motels fl·an t't'SO'> i un en llulí, ¡1 2, 3 i 4 \('U b . L' elcrrió d'aquc!'>h E 121 56 596 motrts no srmhla rE>-.pondrc a cap altre motiu <(UI' nn s igui e l drl gu:.t pcr~o­ nal. L'únic ordre que "'aprecia en la sc,·a JH'e:.rntació t·on'>isteix en el fN que t•ls 3 primer·s motrt~ c·ompartri.,E> n el ruatei.x ten o•·. Flos filius, tal com ho f un qualt·e del, que!> 'han f'lll't•~islnll al ftnal. ha,ats en el eèlehn• ln SPrulum. untlt•ls tenors més ulilhzals pels eompositoes del segle X lll. Es LJ·aeta d'un ronjnnl elf' pecf's molt poc o no grns t•onpgudl'S , al¡,runrs de les quals cnrcgi s tt·ades per primrn1 vegada. Atès qut• a4ues t CO constilu!•ix In recopilació sonora m¿:s impo•·tant que existeix fins a la data del repet·tori de mote ls del Còdex cie Montpeller. allò que peimer trobem a faltar és que no ~·hi hagin inclòs algun~ dels 1'~­ tàndards. com pet· t·wmple els motels atribuït;, a Pctrus dc Ct·ucc. c¡uc co mpten e ntt·e l i';. pi'I'<'H més interessa nts del còde' ; t'o canvi. hom n ' inclou d'altres d'inte rès nul o t'scàs. És ciat· que això de l'inteeès és UJla rosa t·elalint, prrquè un reperloJ·i interess ant pot eRdE'veni•· avo•·t·it i un que en pr·inripi , igui poc att·aient pol resultat d'allò més entt·etingut si lïntèrpret sap donar-li un ent e e toc de gràcia. A.nonymou!> ..J. no ho ha aconseguü amb rls 29 mo tets que aquí interpr·ela, els <[Uals lransrorren. un rera altre. com ;,i rs trac tés d'una única <'Omposició. d'un únic i immcn~ mote t de més d ·una hot·a de durada. No rerordo ha\ e r seolit co!>a !>emblant, potser perquè els qui fin;, a1·a han gt·avat motels del «cglc XIU han tingut la picul'(lia d' alte rn31'-los amb altres tipus de composicions de l'època, o almenys dc baerejae alguns motel!> en Llatí amb altres en francès, o d'intt·oduii· iustnrment¡; que eealit.zin la JHH'l del tenor o que simplement dupliquin una o altra VI'U. La lectura que A non) mous 4 fa d ·aquest t·eperlori és "'al peu de la llctea". no diu ni fa ees més que allò r que· t·~tu t•s<·•·it i ai:l.ò , crur en par·t Í's una 'i1·tuL Í'l\ lamhí- un dc•fe•ett': un manu..,t·ril t·om t•l clt• 'luntpelh·r n •rull t•l \a Ior· i t•l !o.O dc lc•s nott· ... , aC'ompanyadcs cl'un lt·,t; dt' '> (Jl'Í'-, no st•guc·i' un pnnl i final. sinó qut• ' t' la inlt'l'JH't•tarió. uu ll'r·mc· qru• hem cl't•nLPndre t·n el ~cu sc·ntit mí-11 ampli, ju que· ¡·s tnrda clt> tlumu 'ida a una peç·a dinu·e df'l ;;eu <·onlt'\.t mt·clie\ al i no pas dt• t·c•pr·odnil·-ln f'Oill si f'Strat'trs dt•la mostJ·n d'un luiJOl'lllCH'i. Dt•H cll'l punt rlr VÏHla sonor, la i 11 tt•t'jll't•tut·ib d ' aljlH'~> t s motels <¡tw fn AnoU) mous 4 {•,., ped'crta, prrò sona fn·da i c·all'ulnda, perqur dóna l"·rfcrència al ~o t•nfr·ont tiri lt•,t. ~cnst• ll'nir· t•n eumptt• C(IH' é:. el tt•xt, i no t•l so. allò t¡lll' dóna ~c·ntit a tola la m(t:.iea mc·cli<' ' al en llt•nl!ua 'uigm·. e )I. C. Gómez )I untu nc> ronrretamen l I' esc ri ta a l' entorn de l'abadia dc Saint Maetial dc Limoges. De fet. aqoc>sl Còdex \U ser copiat a Borgonya per a Compostel·la. D'a4ucs t recull del srgle X U, que inclou Conduet11~ polifònics al costat de Tropus monòclies. ja en vàr·t·m parlar en un altre comenta l'i discogràfic a pan·gu l en aquestes maLeixrs pàgiues fa pocs meso s . En aqueiJa ocasió, pc>t·ò, parlà vem de la intef,'l'al de pect>s cstt·ictam!'llt IJOiifèmiques i l'enr·cgis t rarnt'nt que l'nH ocupa cm; pt·opusu una selecció dl' ft·agnwnts tant dc polifonia com dc cant pla. Els inlèt-prrts ,ón els membres de r ensemble dl' \'eus. estrictament femcninf's, Discantus de ParÍ~>. h. dirigit per Brigiue Le¡,:m•. qur rntre altres càrr('co; (>., rod irec tot·a artística de l Centre de )1usittuc Médi(·' ale de Pa d s . , . a ser· d ia qui ''a fundar aquest grup l'an) 1989 amh la finalitat d'int.e 1·pretar reperlot'Í H medievals s u sce ptild t>b d ' ha,·er estat inter¡H·t'lals en monestirs dc rnongcs. Entre aquestes ohrf's, no hi falten obres dc l'escola cir Notee-Dame de París o la de Saint Martial dc Limogt•s ... P urlnr dl'i Còdex Calixtinus t-s parla•· d 'un tlc·l.., rc·t•ulls pionc•r.., cie polifonia a la Pt•nín.,ula lhi'·l'if'a i alhoru un le~timoni clc Iu importà nd a qut' ja al <;f'gle X l i c•onwn~u' a a tenir rl COnt'Ol'l'<'l!Ut t·amí cic Santiago. El JH'Irg•·inatgr rap ui Campus stellae (Compos tc·l·la ) JH't' \t>net·ar la tomba clt•l sant 'a rrpr·t•sc:ntar 1:'1 tr·àn~; it , no solb cl ' c•lc·nwnts humans i n•ligiosos, sin b tamhÍ' lingiHslit:i!, t· trltlll'ais i tamhé mus ic·als . De fc· I, r i Còdex Calixt illi/S c•n s i lllUI~·ix é•s una lllUSl l 'U !WllOI'U cJ ' aC[Ut'Sl rwlt>gi'Íuatgt•, ju que s 'lti t·ent•ett·ix<·n l"" innuències l's¡wdalmt·nt tiP la músira f nlllCe&n clt•lmullH'nt , i mé:. Aquest e nrrgistramrnl, d'una durada total dc 68.42 minuts, es \' a ff'l' ent•·e els elies 2 i 5 dc genet• de 1994 a l'Abadia Rc>ial df' FonteHaud (situada entre L\njou. la Tom·aine i Poítou ) i un dels seus principals atractius. a part del ecperto!'Ï en s i. és la <·lm·edat timbl'ica de les \ ' l' U!. i l'ac urada tasca dc conjuneió i afinació. l\1 és enJl à de la moda dels grups d e veus fenwni nes interpretant polifonia me die,,a] so t·gida durant la segona meitat dPI 191):~ (gràcies a g rups comAnonymus 4), paral·lt·lu, JH'I' cert, a la del cantb•Tegorià , aquesta mena dc p•·oposles ens apropen a Ja bt·llt•sa plàslica de les harmonies arcaiques amaradl's d'una sobl'ictat !>l'nsual. Joan Vi ves Bellalta e DISCOS l'orquestració (exem plar. aqurst se ntit. el pa1·tit qur tr·ru dc l'à1·ia dc l'Elisabeun).les à1·ies cedei,en <'n interès da' ant d c la <'11 Cantatu in onore del Somma Pontefice Pio Nano de Ros~>ini. r uregistrada com a primíc-ia mundial. És una ohnt molt vistosa rn tL't'S parts ('' marxa intt·ocluctòria , andante i cabalctta ' ') ri 'r u ca ra no deu minut s que es va t>s tr cnar l'an y 1846, <'ncomanada aJ composi tot· quan es ta va scmiJ'elÍJ'al. Com era el se u costu ni , va t'C!'Ún·c" t' u mat cr·ial anterior (Riccnr- do e ZoraídCI. Ermione, ilrmida i L'assedio rli Co- L a clt· Chdt. M<'JTitt no és una \t'U intr-ín- st·c·amt•n t bonira. Ca nvia dr <·olor t' ll <'ls su<'ccssius t'C<'ol:t.amrnts i rl'sulta pot~ co muuir·ati va t•n el registre centntl. P.-rò Í's dàs tic·a , t•s ul suportaclu per unjialto cie gntn abast, té una elastidtat urlrquudu a Ics <·olorutun·s i <~s p ro jeelu dt~ munm·u t• sc·lutunt en e l so breagut. ()uulitats, aqucs t<~s, idbnies p t~ t· ni belccmlo cie HCJSKini i Don izctti, s i s'hi afegrix un fra seig molt trt·ballut qut• suple ix un instint th·umàtir m(,s t•nr<'t·tat u I'hont ri 'impressionat· <!lli' a la tiP ¡·ommoure. L<•s àrit·~ <lc Donizctti pcrtun)t'n a CMerínn Cornara, Don Sebastítwo. l/ DuccL d'Alba i Políuto. i l<'l> clt' Hossini, a OtPilo. Br· míone i Elisnbetr(l, un p1·ogramu a lli r,:onac l cH pc1· rstahlir rh, pr<'t'c•cll'nt s que va tcnh · V<•J·di (¡wr t''I.Cmpll', la " c·ahalc•tta " dt• l'ària d c CCiterin(l Cornara an tir:ipa en fol'lllll i intt•nció la dc~ " Di qud la pir n" de 11 'l'rovatore vcn litl). A mh un u on¡ut•stra eol·l'l'l'l!t, 1111 Clll' l'gif! li'UIIH'nt q11e tl'rtUl'ÍX <l s itunr h1 vc·u m assa en p1·imu1· piu i una con ccr·tució 1•fieuç - i, o volt~s, massa t• rrtfàtil-n- del jove John Fior<' , t¡ur <·xplota a fon s l1~s po!:u;ihilitats d P rinto ). Mel'l'itt enca 1·na l "'A mot· Públic'' rn aqur:;ta ària laudatòria que. en f'Xigir un canto spianato no l'obliga a cap e:.forç p articular. Ell mat<·i" la \U J'CScatar. l'any 1992, a Roma dur·anl fastos del bicentenari dc Rossini. eX. C.-D. t'ls rís (t>n lt>~> quul~ inlt' I'\Í' 1111 gru p foll,.lc'll'it· ) i l(LII' n u maniJUC'II llltli t'li t•l~ t•t•t•ital;.. de la c·antunliH'Illt'landt•-.a. \mh PI rost d ' ui1JH'tl¡!ramu hipt•n a l'i a t lï11 ~ ol pun t d el tl <'sturotanwn t . t•l miIlo!· dd rompartt• ran t'li lo vet·satiHtut <·e.tilí~tit•u, i l'li uixil, la Tt• Kunu\\n l nmh(· rcrordu n Iu n o~t1·u Vit·t(¡l'iu dds Àngt•ls, i arn m (·~ CJIH' am l1 PI pas rlc·ls Oli) S In veu s'hu f'nf'osquit i hu agu fut !'os , tunl qtu• pot intl•nt a1· in fl exions n I' t•s t i I d c Sund1 Vuughn n en 1111 l't'pertori tímitluuwut juz:t.ístie amh )JI>rformu tt<'I'S 111t'•s <JU<' plausihl1•s t'li l '~1mhit ( més e· a n la hle ) clt•l bluPS. La seva í·s una' t'li pol¡wsa CJIH'I' 'I.I't>l·lt•i'l. c¡uan lÍ't•l SII(JOI't d ' una on¡ uc•s t l'U i c¡u r L'I'SWta itlt•td JH'I' a la gJm·ific·uc·i{¡ 'oralq ut• l't'Jll't''\<'11lcn Ics c·unr,:cm-. tic• Ric-l111nl Stt·auss: <'11 aqul'sl st·l1tit , Befreit Í's c•ln11tst tlt• l'c•nJ·egis trumt•nt. juntunll'nt am h la Rt'\ a !H'Il}OI'Ívola comt<'S!HI Almu' iva. Em l'ost a c•t·t·m ·c· , cl' ultnl hunda , ljlll' IOI !i t•ls n(lllH'I'OS hu ~in t'Sial l'nn•gi Ktr·nts ¡•n clirec· t t• ( p 1'1' c•xt•m plc, r i "Sou ve Fanl'iullu " clt• f_,rt 13ohi>me ui tus t u t d '0'Nc·ill, )J!!I' In tc•nRiÚ I'X I 1'(·ma a Ja qual <'11 vc·u o hl iguda Iu l'anl unt pt•r oht.t•nir·la polidt•sa el¡• l'u¡;ut ). E ls h t•Jit•fi('is g<•m· r·ut s ¡)('I r·om p tu·tc· t>s tan ll<·s tinuts u una fundaciú be n Hieu. e X.C.-0. . ~ ,_4 • . • .. . :. . • • ~~ ! ~ · :: •": E nrcgistt·amcnl en directe fet al Royal Albct·t HaU (nmb llappy birthdny to yon in- C'lliS) d 'un concert-popu1·r·i qur celebrava els cinquanta anys rl'una artis ta r·t•spectadu , Dam e Kiri Te Kan owa. Lrs à r ies s'altenwn amil líeder i escenes u·c•tt>s òe musicals com Jlí'est Side Story, 'l'he Sound of nmsic, Stwset Boulevard, Carrousel, Citizen Kane o 'l'he Enchantress, a l es quals s·afegeixen dues emocionants cançons mao- • .... ::!:: ', l'o ·,.: ~ , :: ! ~ :"' • :.:" nn•gistt·o t Ünt·nnl t> l P1·imcr Ft>~ti' ui lnt t'J'naciona l clt• '\1""l'O li ( 1993) t'li 11 ll('ll'lliiCiidons acústiqm•s p1·rfel'lt'~ (idoneïtat pt•n·rp tihlt•. fin~ i tot, 1.'11 COlli SOill'll l'ls nplandinwnt~). Ut]lll'sl t'UiliJlntl t' t•n ¡; up1·opn a Itt fnm·i6 Jels dinttm•s en la liltÍJ·gin ortodoxa, en la quul i nl l'l'' t'll e n en lt• e t UI'¡• s, produmal'ions, J't'I'Ï l utR , p s alrnúdil's i cants Z IICI IIU>fln y (trud it·ionuls), ml'llis miitil's o solís tics urnh E l'O l'. ll:l Ft'liti vu l t's vu dt•dit·ur n Iu mrmi'u ·ia d pl CranArxicli twu Rozov i hi vnn inti' I'\·Pnir c•ls tliuqul'b m (•¡, l'l' lli' ' unts dt• l'attuulítal { t'II SS I)S, poiOilf' !i O S . hí.J- ¡;ar.,, grec!>. h1·itànics, americans ... ) en aquest a pal'tt+la d'un a 1·t antiquís!:>im I'I'~>IH'<'lt' cll'l qual t•l~; llt•t•., puclt'm !>t'n l ir imJH'C?.!o!iiÓ. pt' I'Ò_no una rle,ació genuïna. E,. el 1·cnex d'una t•u lltH·a ances tral que té li Hb pan] uwtn•s qu<· llU <·s pocien mesurar amb d H n ostres . Í~s fu<· il r·puc·ci nnar ad mirativament a l que és 1111'J'UIIIcnt puntual o detallistir: (Jps IlO I t'S més l:;l'C U8, pt'l' c:xcmplc, a lgunes a frec d e l s ilc>twi) i no copsuJ· e ls st•w¡ va l o r·s mís tics r e al s o l n ¡u·ofuuflitatde la funció sncia I rll'ls diuques, au tè nti c·¡¡ an imadm·s d c la vida ednsinl o rtodoxa. amh un t'PIIe u ;,odològ ic a1·quetfpi e (qur la litera tura n•<·ull u ha Kt a nwn t) . En un món que e ns r esulta at1·urth ament ol'ientalista i <'liS uhJ iga 3 parar· r o r·clln ll progn·~s i ons init' l'\ uliqur:. o per semitons que 1'!';,ulten fasrinanls per· s i matei xos, m és enllà d'u n a eàJTc>ga cultural ()U f' s· e!lra p a dels c riteris del pÍIhlie n qui va del'tinada uq u cs t a selecció a mb inll'neió tlivulgadora. EN t t·act:t d ' un document que pf'(•miu amb csc1·eix l' t•sforç que pugui co mportuJ·-n e l'audició i qu e confïmla In impor·tància cahclal d e "Saiso n Russe" per· a discoteques que es vu lg uin <'clèctiques. X. C.-D. e 127 ..g_. ::1 a t f 57 597 DISCOS e 121 ol1;;lonH·t·u t: IIIIIAS n t•om¡w;;tn fonnada clt• f1·agnwnts de di vt•rst'H pt·twt•di\nt·Íl'S. Si Iu mnss u (•s 111u s it~ul, UI] UP!! lli pol Ht'r Ja tlelï 11 iei{t ti p qunlst.'' ol !t'lila dc· Gl'in¡:os, 1111 dd:. gntps c·atalam; umh ud•:. prujPt·c·iú i11h't'nu<'ÍIInu 1. Ct·i11go:- 1111 r·rc•u dl'l not'l''-· IlO ('UIIlJ11111 C' I'I'Uill noI!''- ima~inadP~. -.inó que ho fn a partir· dt• .. e~nH'nl., Mlnot·~ aut imom ": 't'U" dr T\. c· iuc•nta o ràtlio. cJ¡.,_ c·ur·:-u.,. fnt~nwnh d' ullrt's mú~o iq U l'S . .. on" rl<·l ra n·í'r. Ple·. \quel>l pt·imer p a,. {·~ dt' t'<•c·o l·lec·C'i6. La font d 'on t''\tt·c·u¡·n c·l mntt· t·inl l'b Iu SIH'Ít'lnl moderna, c·m·mi~a dt•l silrnri i, prt· tan t , ~t'll t't·aclont dt• lol tipus dt• sorolls . hnuns, br·o¡;its, t·rit R, gdnyols, re111 o t·s . mu t·ut uris i altres ¡ruirigulls soiiOJ'll que inle t·ft•t't•ixt·n lrs vicJr.¡, ciris hullltttls. P<•t· t'<'pt·nduir i doIIH'Slit·u ,. ut¡tt('sts t'n 1·rnous aud itiu.,, s'utilitza el sa mpler. l'l'ina ll't'nolè)giea imlll't'M' indihl<· JH' I' lli('St'lal· elrmt.•nto, cliH•r.,o-.. i IÏni'lt'lttlH'IIl bà-.it: dc• la mÍJo;; ira dc• Gringos . El ;,pg<m pa~ Í'" el dl• manipulat· i art it·ulat· a<pu•:.b el!'nll'nl'- pt·c•r,io,tenh amb d 'a ltrt·~ d<• nous - pi'C)duïL..¡. no l'l'fll'oduïh-, Jlt'r C'I'<'Ul' 1111 rnn~loml•t·at <(Itt' anomcll\'111 Jll'\'U o lt·mu mn.,ical. Aqw·s l C"<t il dc I'Ompontln•, o millo t·, dc produït·, {~s J'¡·,.,~è ndu dí! G 1·ingos, la sc•vu gl'lkia, l'I 1wn ho1·itzó ( molt a mp li) i. al h o r a, el S('ll lí m it. /J anzim /Jan zam, c·l sl'u nuutt·ehull disr.ogr t.fic· , n'{·s l'exemple. La n ovPlal d ' aque s t <'OIIIJHI<'I e Í's la incot·pot·al'i6 , t'll al gttt1í'S JlHt'S. de 't·u ~ i Lcxlo~o propit.. El t·c- sullat só n Lcml'o c·om Carlicrap i Buy tocla y. po y tomorrou·. RI ri}f d c t(UÍtarra n en'ÍÓ!' i ¡·e p!'Liliu. i la' t u qu<: e l'ida i rr<'Íla Cll!l't'rot·da . e,.zppc·ialmrnl l'll ri ~egon tema . l'es til h PI'm è tic dc Talking llrad-.. \part craquesla 110\!'lat. Gl'ingo¡; co n st•t'\ u la fórmula d c sempt·t·: unu basc rítmica damunt la qual u pa rrixen i rlesapareLxcn veus i tornades qnP lracen bt·ctts frases mrlòd iq ucR d 'oi'Ïgt•n ètnje. Aques ta f6t·rnula produeLx p rrPs a mig I'Ílme o aplcs pet· al ball. com lloka Hey! , J. l'cmigmàtica Wakan o lacam ianl i nper·istica Nelu:orl.·s. una dc IPs millors p eces del rompacte . Cap d c les yuul~, pt•rò. fa oblida1· Cuña, una Ol'Íf,'Ínal veça de Lall del rompacte del 1989. Finalment. a part dc l e~ p e lilc;, pecc:.-falquc;, dl· poro; minuts o sego n s. tmhem temes aruh el gcmú ¡,o Grin{!:OS. un so pesant, c·ontunden t i reiter·atiu. que ;.ovint r epmdueL'\ la p ott>rwia i l'es LTidènria ciel so metàl·lic de Ics Big Band (Big Sinalras era una de lt'& millors peces del compa<:tc anterior). Entre 3<Jllt'bles pecws, d'influ ència jazzistica, delituca ]ocs, per la cohes ió i tensió dels seuBelements beter·ogenis. En ge n e raL Banzim Ban::am és un compaele me ny¡, e nre\·essat que l' anLcl·ior. Joan l\Ia:;. percu~­ s io ni s ta de Gl'ingo¡,. va <lcdarar ala "Re\'i~ta Mus ical Catalana .. que a hal e l'> p ermetrà actuar e n dircrle més so,inl. ja c¡ul-' t'I pres:, upos t de produrr·ió n o serà tan e le,·at rom altn·s ,·egad t>s. Gringos f>s un lahomloi'Í so n ot· odginal i creatiu. El~ ;,cu s e xperiments mnsieals tenen enginy. però mai no \' an més enllà de la manipulació amb tubs rJ' a sRaig. Sempre conse1·vcn el reh'ttSL a mamtfac turaeió. Si la creativitat els acompanya , Gringos Lenl:'nun grau potencial. però la nealivi t a l és un valo1· incs tabll-' i no es pol paten tar. O polser sí. potser algun sampler pot. David Piró S. e R ett·orNiim dos se¡(lt•~<. Sum a r ortuhr·t· dl' l' an y 1794. 1~ 1 fïlbHnf .Jolta11 Clll'istoph Ft·iedl'iell Sc:ltilll'r eseriu. a poe u poe i amit hona llf'Lra: "viu í'll eltt•u st•¡;lt•, pt•t·ò no r·n !'igui~ llllll jng11ina; i no ofrrixis ui, lt' ll~ t'lHtlemporani¡, nllò t¡llt' nplaudrL,t·n, sinó allc't qtw l'ls mant·a· ·. iZuuuuuu11m! Tm·nem al Lemp~> ur lunl. ni dia ci' anti. La t•on-.igna ell' Srhillí't' ron"-"n u tota la ~l'\ u 'igènt•ia. Es ml--.. í·,. una bona manera tl'tl\ aJua l' l'U l'I tli'IUUJ. Què t' n podt•m dit·. d í' la mÍI~ira cl'um':' Rt•t·oneguem-h o: l'aplaudim ~l' lliJII'I'. o qua-.,i .,,.mJH't.•. El píthlit· ' o l aplaudir. E l ~ uplaudiment, h·¡.,'ÍlÍillt'll r oh ra ('~t'(i ltada i lc·¡(itimf•n t•l pÍth lic ro m a pÍthlil' t·nti·b i Pa pac: d r gaudir dt•l fet lllll~i<·a l. I e ls t'OiliiHl!- ÍIUI'S oft' l't•i't'll ullò qu<' su tisfurlt millor IPs exflt'elalivt•s del púhlic. L al final, vinga aplnudimrnls . No e· al IH'nsm·-s ' ho. omés r·al tt•flir mn11s. No st•mpre Í's aixJ, és dat·, pt•rò. a pan~•· nos ll't', hi hu 1-(rttn~ do~;,. dt· t·rmtplal·nc;a e n l'art m·llwl (ltH i qut· aquc•sl f!'L no {>;, nou , t•ont <·~ drdm·i' tir la I'Íiu <· ió dt• • c·hillc·r). Fins i Lot aplaudim i t'l' t·oneL,em <·om a m!Hit•t·m•, obt'('" que r <'IH'L«'i't'll Iu mali•Í'\a fót·mulu dt·~ clt• fa mr~o d'una di·C'acla. D' uc·or·d o n o amh ah.ò, ara c·al pn·gunlar-se: qu è tt'• u \t'lll't' · ~.· hillt•t· amb e l da•·n•r t'OIIlll<tt'll' df' \laerorna.,.,a? Amb dl1·cs, però sí amb la Sl' \ u c·on-,igna. La IIIÚ !' Íl' ll dc• .YJa!'roma!oSU 11 0 ha hu s<"atmai c·l t·rr·ottt'ht·nwnll'stòndul'(l , pc·t· això li C'UII('II Init';, Jt•S <'liiJUf'leS, toll'~> lt•s dt·finit·ionR. Out'ant e ls ili'IIS lrl'l:lt' an ys de vidu, Mm·rumassa hu ofPrt lllliSÍIJIIt'S 110 1'('('011<'f1Udes, Í·M a Jit·, n11 C'tlHI'gucles 11i idt·nt ifÏt'ahles unti<'ipadattH'nl , i pt'l' tant , rl i fíc·i ls d ' as;,imilal·t•n prinH'I'ft insLàm·iu. Anl ltl-. d seu esperit ico nod ft;,Lie nu c~clou lïlllnwri~m c i PI ritme ba- llabl e . asperLPs IJIII' ab·au!'n e l vúhl il' immt•tliaLament. Això fa que aque:,L gr·up c atalà sigui dcseou egut però no gens elitis ta. :\lact·omassa ofer e ix allò que ens manea. allò que no trobem a faltar p erquè ni li git no en s ho ha ,·ol:,rut 'end t·e. La seva mús ica u o (·s la c t·òniea d ' un aplaudit11Pnl anun('Ïat, sinó un t•onvit ines p e ral. inC'e rl. Pol !>l'l' agt·ada o potse r no, però acostuma a activat· els seutits més atmfiuts . Les fórmnJrs musi.Ntls dP Macromassa (músic:a t·m·a , psicofolk , psico -lt ecwy, e tc.) han anal canviunl amb el temps, pt·rò l'impLtls m·tís lic (o millot· rlit , vital). és e l matPix. I Plnou compac te és 1111 exempiP d'aquesta vitalitat S(• n st• compliments. ZOG (ZumZum Objectivament Gran) Live és un compacte dP si¡, p!'res ins trume ntals enregistt·ades en ,;u. Les peec;, tenen una estructura bàsie a: el sa.xo bal'Ílon fu dc• plataforma ¡·ítmiea tol t't"pelinl una mínima fra M' musicat men tre r¡ue t• l darin el dibuixa Lola rm·na llt' gargots so nors . Les dut-'s batei'Ícs aporte11 volum, cohesió i ~11ansió, a més tlt• sobredinwnsionar· el r eH IIILal final. El pi'Ïmct· Lcmu. El cangu.ro blanco arranca, uconsegut•ix mo nwnts dc gl'an intens itat , !'S(ll'eialmenl f)Lian t' I guiriga ll sono•· decau i augrtwnl<• Iu te nsió . Víctor· Nu.hla. clai'Ínctista dc MarTomassu. dt-"du ra\a a la ' ·R!'vis la Musiral Catalana .. qut> II:'He-.t n•IJps de la músi<:a haut·ien de d onar a co n è ixc: t· arti-.,tcl> me nys coneguts i no Limilat·-se c:xcl u s i' unu•nl a r autopromoció. lles millo t• que prt>dicar amh r (''\('Olple. L'última part d e l <:ompacte el e \Ta<' t·o ma.,~ a con sta d e 19 nússalgl'~ promocio uals, nun·ats umh diferents veus i idionw~ i a companyats d!' falclu1·s musicals hreus pt>t't't Ot'Íbrinals. Tota una soqH·esu , enf,rin yosa i úti l. El pr·imct' missatge.l'ími!' autopromoció. iliu: ''Acabctt d'Psc·oltar el d:isc M 'acromassa Zog Live, cnrl'gist mt Pn di recte l'any 1993 a l3at·r·l-'lu1Ja i les liles Ca 11à l'i PR. ( .. . ) E s u na p1·oduceió de r assul'i a!' ió Lab o,. a lo l'i o tl P Música Desconocida. Ent t·eu abans dc sortir' ' . D .P. S. er e VIII Cicle de Música a la Universitat Paranimf de la Universitat de Barcelona, 20 h. Programació Dijous, 3 novembre AUDICIÓ DE CANT GREGORIÀ Oratorium, Escola i Aula de Cant Gr egorià Joan M. Aragonès, direcció i comentaris Dijous, 24 novembre BARCELONA CONSORT Francesc Garrigosa, tenor Dimecres, 21 desembre Obres a determinar CONCERT DE NADAL Coral de la Universitat de Barcelona Coral de la Facultat de Biologia Coral Universitària de Ciències de l'Educació Coro Universitario Galego Obres de Bach, Handel, Vivladi i els Pla Tots els concerts es faran al Paranimf de la Universitat de Barcelona. Gran Via 585 Informació: Servei d'Activitats Culturals. Tel. 318 42 66 (ext. 2146) Fax. 30148 23 Entrada Gratuïta Aforament limitat Amb el suport de: RI1'R lUJ1I Generalitat de Catalunya Departament de Cultura Per fi, com el primer dia L'any 1910 es va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de.I' arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats.