Revista Musical Catalana. Núm. 122 Desembre 1994
Editorial: Voluntat de futur / PANORAMA Deu anys de Catalunya Música - Revista Musical Catalana / El Liceu concreta el pla d'actuació. RRMC / Mirna Lacambra, amiga sabadellenca de l'òpera. Helena Bayo / Mikrokosmos: Deu anys de servei. Pere Artís / Del seu affm.: Sr. lector anònim de Catalunya Música - Revista Musical Catalana Jaume Comellas / Apropar la música de Carter. Xavier Casanovas-Danés / Concerts de l'Orquestra de Castella i Lleó i inauguració de la temporada del Liceu. Lluís Trullén / I Festival de Música del Segle XX. Barcelona, sota el signe de la modernitat. C. Gervilla / TEMA Jaume Pahissa (1880-1969) / Jaume Pahissa i Jo, un músic noucentista. Xosé Aviñoa / El catàleg d'un músic complet i prolífic. Xavier Aviñoa / Pahissa vist per Josep Pla / MUSICALIA Jean-Pierre Rampal. La flauta màgica. Mònica Pagès Santacana / Catalunya Música proposa. Catalunya Música i el Nadal. Victòria Palma / Josep Soler refà Isaac Albéniz al Lliure. Carles Lobo / Euroconcert ens proposa una òpera còmica de Haydn. Joan Vives / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / LLIBRES / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Viento y cuerda lnformética musical Partituras BARCELONA Muntaner, 300, Esq. Laforja Tel. 200 81 "00 BARBERA DEL VALLÉS Baricentre · Tel. 718 97 51 MADRID Hermosilla, 75, Esq. Gra. Pardiñas Tel. 435 89 89 MAÓRID·2 LA VAGUADA ·Tel. 73Ó 48 82 SUMARI revista musieal catalana EDITORIAL PANORAMA TEMA MUSICALIA •• •• •• •• •• •• •• VoluntM de futur Deu <mys de "Catalunya Mú.~icall~evisto Muskal Cawlana" El Licett cortcreta el pla d'actuació perRRMC Mirnn Laca mbra, amiga snbadellertcct dl' l'òpcrn per Helena Bayo Mikrokosmos: Deu anys de servei per Pere Artís Del seu affm.: Sr. lect.or anònim de "Catalunya i\1Ú$ica1Revista Musical Cutalnna" per Jaume Comellas Apropar la mÚ$ica de Carter per X. Casanovas-Danés Concerts de l'Orqrtestra de Castellu i Lli'Ó i inauguració de la temporada del Liceu per Lluis Trullén I Fe.,tival de MÚ$ica del Segle XX. Barcelona, sota el signe de la modl'rnitut per C. Gervílla Jaume Pahissr1. (1880-1969) }utt.me Pahi.~sa i Jo, tm rnÚ$ic noucenústrt per Xosé Aviñoa El catàleg d'ttn músic complet i proU.fic perX.A . Pahissct uist per Josep Pla }cart-Picrre Rampal. La flauta màgico per M ònica Pagès Santacona Catalunya Mú.~ica proposa. Catalunya MÚ$ica i el Nadal per Victòria Palma j osep Soler refà Isaac Albéniz ui Lliure per Carles Lobo SCHERZANDO CONCURS LLIBRES DISCOS •• •• EurocortcerL ens proposa una òpera còmica cle flaydn per Joan Vives per Cesc Col.lecció Tardor 94 'A N N A L I S A F E R A O BURBERRYS GEORGES RECH GUY LAROCHE MAR I ELLA BURANI NACHO RUIZ OLIV I ER STRELLI PIERRE BALM A I N POLVERE RALPH LAUREN ROBERTO VERINO SYNONYME DE GEORGES REC H ESPECIALISTES EN TU. EDITORIAL n qualsevol societat, Ics eines amb què ón vehiculat els afanys cultUl·als són les que determinen la viabilitat tle les r ealitzacions. P erquè la solidesa de les infrastructures és la que garanteix la possibiJitat d'una acció duradora i eficaç. En el camp de la música, el nostre país no ha estat mai sobrat d'aquestes infrastructure que propicïiu la co nsolidació i l'aprofundiment de les iniciatives. I, més aviat, quan s'han concretat en fets, han estat fruit de l'esforç particular de qui , en un moment concret, ha sabut valorar una opció determinada. L'àmbit de la musicografia és un dels que ha expel·imentat més mancances, pal·liacks tan sols per aquelles suplències de què s'ha fet esment. I en l'àmbit específic de les ¡.wblicacions, cal ressaltar, encara, les dificultats derivades de l'especificitat temàtica: des de ]a manca d'hàbits culturals d'un extens sec tot· que limita el fet musical a la concreció mate•·ia l de l'assistència a Ull concert o audició, fins a la dificultat de disposar d'un cos de col·lahoradors solvent, tot passa nt per les lleis indefugibles del mercat, amb el pèndol de l'oferta i la demanda. A la superació d'aquesta situació r espon la recuperació, fa deu anys (novembre 1984), de la " R evista Musical Catalana", un nom prestigiós en la mu sicografia catalana, obra de l'Orfeó Català , d'una durada notòria (1904-1936) i esdevinguda avul eina imprescindible per refer la història musical del pais. Tanmateix, tma recuperació no significa cap mimetisme funcional. Per això la '' Revista Musical Catalana" nasqué lliure de qualsevol llast del pretèrit i, lluny, doncs , d ' una represa literal. Aquest recobrament fou possible gràcies al suport del Consorci del Palau de la Música Catalana, que assumí el repte de possibilitar una revista de música, catalana i en català, oberta a una pluralitat d 'opcions en els enfocaments i amb una doble voluntat d'intencions: informativa i formativa. I fou consolidada amb la posterior integració en la coresponsabilitat (novembre de 1990) de l'emissora Catalunya Música, amb la cru al cosa la nostra publicació, ara amb el nom de "Catalunya Música/Revista Musical Catalana", assolia una major projecció i , doncs, un major servei. Sense cofoismes de cap mena, no és forassenyat d'afirmar que els deu anys de "Catalunya Música/Revista Musi cal Catalana" han esdevingut ja un patrimoni de signe col·lectiu irrenunciable. Milers de pàgines, en les quals han col·laborat lliS quants centenars de firmes (moltes d 'elles, noms nous in.corporats a la musicografia gràcies a la nostra publicació) són el testimoniatge d ' una feina feta. Una feina que no solament ha merescut l 'assentiment particular dels subscriptors i dels lectors, sinó també I'institucional (concretat en 1' atorgament del Premi Nacional de Periodisme 1990 concedit a la millor publicació temàtica) i que ha tingut també derivacions importants (com ara la celebració ininterrompuda , des de 1990, de la Festa de la Música Catalana i la r ealització d'una Enquesta Musical que ajudà a definir la situació real del país, en aques t camp). D ' ací que, en el moment de la reconeixença, calgui enumerar tots aquells qui, d'una forma o altra, han participat en la r ealitat de La nostra publicació: el Consorci del Palau de la Música Catalana, l'emissora Catalunya Música, els membres del Consell Editorial, els col·lahoradors externs i interns, els subscriptors, els lectors, els anunciants, ... ; tots formen part d'una cadena en la qual cada anella és necessària i gràcies a les quals albirem el futur amb esperança. Un futur que , n 'es tem certs, aconseguir em entre tots . Perquè a tots en s mouen uns mateixos ideals: la música, Catalunya . ue Volunt at de futur s 605 PANORAMA DEU ANYS DE 11 PANORAMA CATALUNYA MÚ /REVISTA MUSICAL CATALANA'' ''Evolució paral·lela a la ciutat en el pla cultural" 11 Contribució a divulgar la riquesa cultural del país" artint d ' una llarga tradició de segles, Ja música a Catalunya, en els seus diversos nivells i modalitats, ha agafat un impuls extraordinari durant la darre ra dècada. N'és un exponent molt notable la continuïtat de la revista "Catalunya Música/Revista Musical Catalana" . Com a President de la Generalitat em complau subratllar que aquesta publicació, bàsica per a la difusió de les activitats musicals catalanes, és fruit de la col·lahoració entre el Consorci del Palau de la Música Catalana i Catalunya Música. La creació de nous festivals, de noves orqttestres, d e grups d'òpera, de corals, de conce rts i l'increment de públic responen a aquesta nova constel·lació musical de la qual podem trobar re flexos per totes les comarques de Catalunya. No dubto que la publicació "Catalunya Música I Revista Musical Catalana" contribueix molt a divulgar tota aquesta riquesa cultural. F elicito els qui han fet possible aquesta revista i els qui n' han assegurat la continuïtat durant aquests d eu anys. Joreli Pujol President de la Generalitat de Catalunya L _, P s per a mi molt grat adreçat·-mc a tots els qui fan aquesta publicació i a tots els seus lectors per felicitar-los amb motiu del desè aniversari dc la revista. Deu anys és ja un espai de temps considel'8ble que demostra de forma clat·a la consolidació (l'un producte informatiu. És, doncs, la demostració que s'ha fet una feina ben feta. Catalunya és un país amb una gran sensH.)ilitat musical,- com ho prova l'existèn cia ci e nouiliroses escoles de música, consct·vatot·is i o•·questres. Així, no és pas estt·any que el ' aquesta tena h~oin sorgit prime •·íssi n~ cs fi gures d el panorama musical mundial. Es lògic, doncs , que a casa nostra existeixi també una publicació especialitzada en aquest camp , com a nexe d ' unió , cohesió i infot·mació d e tots els qui d ' una manet·a o altt·a estimen la música, ja sigui com a actors d ' aquesta fa ceta a t·tística o bé com a simples r eceptors. La Diputació de Barcelona que m'honoro a presidir l1a tingut sempre una especial sensibilitat pel món de la cultura, i ha pres part en la promoció i gestió de nombroses iniciatives i centres culturals. Cal dir, però, que al nostre país ba estat sobretot la societat civil la que ha mantingut viva la flama i la força d 'un fenomen, el musical, que ha estat i continua estant íntimament lligat al tru·annà del nostre poble . Que p e r· molts anys Catalmtya pugui c on tinuar gaudint de la vostra r·cvista, signe inequívoc de la pervivència entre nosaltr·es d 'una activitat musical rica i em·iquidor·a. E 11 5igne de la pervivència d'una activitat musical rica" a r·evista "Catalunya Música/Revista Musical Catalana", d c In t]unl nr·u t~t·­ l ebrelll els 10 anys, ba d cmostr·at, anili capacitat i vocació, sabe r· sintonitzar en cada moment amb la socic htt catalana i esd evenir una eina essen<'inl dc In c ultura musical d'aquest país. En aquests d en auys s ' ha convet·Lit en w1a ad ec¡uat ressonador d el fet mnsit·al, apt·opautl'activitat musical a tothom pe r· la via dc la informació. L'evolució dc la r evista dru·anl aquests d eu anys ha estat paral·le la a l'evoluc ió d ' una ciutat que ha tt·cballat d c valent per· m illor·ttr· i adaptat·-se als n o us te1nps i a les noves necessitats cultm·als i d e llem·e . La RMC , hmt en l es seves seccions fixes i e n els articles d e fons corn e n els " Temes" que done n p e•·sonalitat a cada tr·am c¡;a mensual, ha sabut mantenir· en el noslr.· c conlt•xt Cltltural un alt niveU. Per Lo t això, fe licito tot l'equip d e Iu r·cvista amb els meus millors desigs d e conlimiitat i èxit. P er molts anys! 6 Manuel Royes 606 President de la Diputació de Barcelona Pasqual Maragall Alcalde de Barcelona él !!!!.. .9 Sl eà: ól 122 PANORAM A DEU ANY DE 11 CATALU NYA MÚS A FÈLIX MILLET P•·esident de l'Orfeó Català i del Consell Editorial de "Catalunya Música! Revista Musical Catalana" u (lt•u anys. t'I st>nyot· Fc\Ji, 1\lillrt ''a conduit· amb gran c·om-icció uu pt·t><·Í's no fuc·il ni còmorl<'. que Yl\ fer po:;t-ible l'apat'Ïc·i(> dl' la " Revista M ll!li('tll Catalana" t' li la seva sc·~cllta c\poea. D 'at¡ lll'Sla ruant•ra l'h ln'llt"ava un huit bi~LÒri<" d' exat•lallll'lll 18 311) ~- JH'HC'lil·amenl mi~ M'git• -<1' t>nçà qut•. e·I mc·~ ric juliol dd 1936. ja no 'a poclc•t· sortir al I'UI'I'('t'la .. Revista .. , fins i l.ol amh lc·K gull'ratles confl'gitlc·s- i clesp•·r¡.; qru• dnraul molls a11ys fos Ülen\LnH'IIl illlJ)()S::;ihle la S('\• U n•apat'Í('i(>. OatTrt·a Jel monw11l ¡·xceprional el(' la sortida d' aqurll pt·inwt· nÚIIwro, hj ha' ia 1111~ lll(".,os de gestions, qtw van fc·r pos!>ihll' que es pnst's"i" rn comtr lt>s t'llt'rf:,ries lalenlH1'11 dues ini ria l ivt•R t Jfl{' uuvil>n eo11 fi uïL, desconeiJ.<•n l-~f' a si malt'ixc·H, c•n el moment. La de ro,-reó Català i la d'un gl'llp p•·i, at que intt•gn1' en diferents JWl'~on<·~ estrelanu•nl vinculades a Ja 'ida musil·al. M<·ntt·c ho t·ecord t'm, t•l senyot· Milll'l assenyala. - j o vaig uenre des del primer moment que redia unir esforços i no dispersar-los. llauria resultat absurd que Wl país petit com el nostre hagués pas.~at de cop i rolla de no posseir rap revista musico[ en cata/à, a tenir-ne clu.es. T, qfortltnadament, 110 vaig ser jo sol qui !tova veu re rfa r: i, en aquest sent it. he de valorar la bona disposició de Lots els c¡ue vam tenir oportunitat de treballar a fer possible q11e la ··Rer;i.~tcl Musical Catalana,. pogués rntflttrèixer. Crec que els temps han donat la raó als Cflli, com jo, uam creure qne el puis necessitat•ct una revista especialitzadir en música clli.ssica i escrita en català. - Qui'· el 'a moure a n: cu pt·rar r anti~u '" Hc·vista Musif'al CataluJ1a?'' F 122 8 (j()tJ - Jo crec que La idea que /Yhfeó Cawlc'i recuperé.s la seva autiga revista era una conseqüèucia lògica d'ww .filosofia que em t•aig traçar quan vaig fer-me càrrec de la Presidència de l'Orfeó. Una filosofia que es lmsrt·ua en La uol11nta t irrenunciahle de recuperar l 'ant iga for~·a i protagonis11u> social de l'entitat. en tots els seus ctspectes. Si en el f'Ump artístic t•ctig esforçar-me 11 retornar al Cor l'u 11 f ie nivell i el sPII paper cabclal en el.~ afers m11sicals més importants del país i de lï~'stat. i també en t'I pla internacional. pel que fa a l'es/llige socialt•aigescometr e la tasca de reforma del Palau amb els resulta ls que .~ón prou coneguts. T. .a "Ret•istn ··potser resultava"" objectiu mt>ll ys urgent; però, tr111 mateix, per la seva significació i per toL ltf[¡) quP hauia aportat Pll La set:a primPra etapa. també' constituïct ww realitat quR calia abordar. I no solament això. Resulta t•a evide111 que Cata lrwya necessitava una eina com és la "Revist(t " . f.Jer tot plegat vaige8}òrçar-nte perquè pogués sortir i aix:í va ser. - Com 'aiora t'ls resuhal¡., assolits fins aru'? - ]on 'estic molt sa-tisfet. Tot sigui dit en termes globals. No uohlria que s 'en iPnguessin les meves parn11le,~ com un to rleliberrula.menl cofoista o acrític. Però cal L'olorar les coses deforma objectiva. Al llarg d'aquests deu n 11 ys, La "Revista·· s "lrn fet ressò punt lla fment i eh• forma generosa de tots els e.sdeveninwnts d e la vidu li/li SÍcal del país. TambtS ha ofert ols seut¡ ll'ctors. er estudiosa.~ i pedagogs, u11 IIWLerial per a l'estudi i reflexió. ja sigui de nalltrall'sa Iristòrica. so1·iològica o sòcia-econòmica d'rrn alt valor. La relació de coi.Laboradors, amb ww mr111ió de firmes de gra n relleu en la vida in- tef.lectual del país, crec qrre constiflleix t//HI mostra del gruix i de la categoria deL~ contingut.~ que s'han llllrtl oferint ul llarg d'aquests derr unys. 1 encara voldria afegir també el suport que ens han ofert err tot moment els membres del Consell Editorial, tots ell.~ personalitats d'una categoria reconegudíssinr rt i que avalen la trajectòrintlP la tmblicació. Contitrllwtt en aquest terreny de la visió objectiva de La realitat. he de recordar que els mèrits cie la ·'Revista"' t•an .~er reconeguts o.ficialment de la millor manera possible amb l'atorgament del Premi Nacional de Periodisme de l 'a ny 1990 a lo millorpublicarió temàtica. AquPsta és una fita de la qual. com a president del Consell Editorial. me'n sento pspecialment orgullós. Una pausa. molt Ueu, li prrmet dt' f(·r· una petita irú1C'xjÍJ, - Tc/IIIIIC/Ieix. insisteixo en el qrre he aprr11tot a l'inici de Iu meva resposta; he de deixar clar que (tqttest desè cwi t'ersari. per a mi és sobretot ww refer'Pncia que ha de marcar més Ull punt de partida per a millores i peravançarqualitut ir•ament, i 110 pa.s una aturadn ,mtisfetu i cumplnent. Crec que h em d'estar atents a allò que demcuw a cada moment el Lector i La vida musical; a allò que correspon a les exigències prwtuals cle cada època i. en aquest sentit. estic segur que ben aviat el lector s'adollarà que aqueSIPS fHII'(II.tfes responen CI 1111a uoLuntut clara i ferma per part meva i de tot l'equip que represento. - Qui· ha t·epresrntat la cul·lubnracié> amh Catnhmya )Jú~ic·a'? - Aquest lw estat per a mi nn fet molt .~atisj'actori . Unir 11>.~ forces d'una emissora d e tan to pmjPcrió socinl com Catalunya Mtí.sit·" (I/lLU la " /{evista Musical Catalana" i tot l"eutom del Palau ('l'ec que ha resultat molt beneficiós per a tots. Per u la "Revista" perquè li llu permès dotar-se de major.~ recursos i d'aquesta manerfl clonar un servei millor als seus lectors, i en última instància a la música i a la cultura c11 talana, que -<l'aquesta manpra- disposa d'un patrimo11i bibliogrii.fic Pspecialitzctt tan valuós com és la publicació que va sortir d'aquella inicia I i vu un~fica­ dom d'esforços. e RRMC PANORAMA JOAN GRANADOS Director General de la Corporació CaLalana de Ràdio i Televisió I srn yor· .l oatl Granados és part important d c· la his tòr·ia dels d e u anys -{(UCant ro m memo re m- d <· la •·Rt·vis ta ", ja que va ser J>l~Ç<l C'la n rn el pt·océs d'unir La ru•crssilat que sentia Catalunya Música d <' disposar d ·un mitjà d c difuc;ió c·srr· it , amh la colLaborarió i fu sió a mb la ·• Revista Mus i<'al Ca ta lana' ' a fi de con ' cr·tir la nova puhücadó en una eina mí·s va luosa i més J1en dotada pe r ro mplir la sc•va vocació d e s<· r vt•i a la 111Ús iea c·làssica. Tot això es pr·oduïu fa exactament cruali'C an ys, i Pn situat·- ho ara sobre la taula dt•lu c·onvtwsa porta el scu yor Gnmudns u manifes tar orcfcnmu· la St'Va pos ic·ió. - Per part de Catalunya Rc'idio emparentar l 'emissora amb la " Revisw Musical Cawlana ", c¡ne era una ret~is ta amb una gran tradició històrica i d'una importclncia prou coneguda, va constituir una gran satisfacció. Per una cosa molt concreta. Perquè nosaltrPS tenim una emissoro dedicrula exclusivament a difondre la miÍ.sicct clàssica i la " Revista Musical Catalana", que ales/tores es va començar n cwomena r "Ca I alun yn M1ísical Revistct Musical Cuwlana", era el complement ideal per a k.1. nostnt emissora. - Ara, a l cnp d e quatt·c anys, com vn lo l'a aqucHla col·1ahor·ació? - Lo col·laboració entre Catalutt)'O M IÍsica i la " RevistaM usical Catalcwa" é.~ molt bona i n 'estic satisfet , però 110 d el tot. La música. que és considerada com n al- E ta cultura, cada dio té u11a rli}itsió més popular. Només cal wwr a París i entrar en una d 'aquestes grans llibreries c¡ue lfllnbé venen discos compactes i veure fin s a quin punt es ven la m1ísica d e ]ordi Savall i les òperes . Això ja comença a passar al nostre país. Però no suficient ment com per haver feL de la " Revista" ww eina més popular. L'edició i t·enda de 3.500 exemplars a mi no em soti.~­ fo p lenament. Voldríem que, sobretot. hi hagués més subscriptors i, de fet, si comparem aquest uombre amb les 50-60.000 persones qu,e escolten diàriam ent Catalunya Músic a , la proporci.ó e11cora no és satisfactòria . El seuyot·Cronados fa una ll('u paus a en aq1_rcst punt d C' lu seva respos ta j tot seguit aft'gc'ix. - H em d 'anar creixent i clonant a la " Revista ,. ecu/a vegada un to més assequible i hi ha una feina que s'ha defer a molts niue/ls . que és fer entrar la gent en aquest món màgic de la nuísica . Hi ha w1 aspecte que j o diria que és definitiu. ;l vui dia. qualsevol manife stació cl'art s'ha de promocionar des de l 'ensenyament. O sia, la política cultural s '!ta d 'allunyar al màxim de/foc d 'encenalls i s'liCt de centrar molt en laformació. Des delmettpnnt de v istct, si f em museus, sa.les de concerts i teatres, però no u·eballem la sensibilitat en els seus i llieis, només f em la meitat del que s'ha cle f er i, natllralment , això és aplicable sobretot CI la música . un art pel quctl dura nt més de quaranta anys no es va fer gaire- bé res. 1. consegiientment. a les generacions madures els falta ¡>reparació mus ical. Et~iclent ­ ment. des de Catalunya MlÍ sica i des de la ''Revista " prete11 em això. Pretenem , en definiti l'fl, impulsar tot aquest món. - La con ver sa e ns p o rta ara a uboi'Ciur el lc' ma dl:' la r ralitat cle l' ('llltssora Ca talunya M t'a sic·u. El ~wuyor Granatlos es mos tt·a HaliHf'c•t d<·l momC'nt que viu i ho t'Xprt•ssu en atrucsls te rmes . - Estem molt satisfets clelB resultat.~ aconseguits. S obretot perquè la rPsp osLa de l'audiència no !ta estat estiitica, sinó que lw anal avançant. 1 ens Ir em situat Pn un nivell. naturalment. millorable, però ja força satisfactori. - La Cor·porac ió Ca talana d c Hà dio i T c1C'vis ió , eonlinuarà ap os ta nt p er· la músic·a clàssica i JH'r· l'òpe t·a? - És innegable c¡tw ho continllorem f ent. So m l 'tínica emissora de televisió pública que actua de .forma decidida. en el camp cie In música clàssica,. 1 no cal dir quP conti11uetrem donant suport a. la m!Ísica rt través de Catalnn yo Mú sica. Tothom recordarà l'esJot·ç· que va fe r TV3 amb motiu de l'incelldi del Gran T eatre del Lice/t. amb iniciatives esp ecífiques com el COt/Cert al Palan S ant )ordi, que /(Ull de ressò V lt aconseg uir. } o estic molt preocupat -obligadament- per les audiències. T. per tant, m 'agrada que siguem la ràdio i la televis ió més escoltades i vistes, perquè, d 'això, se "n treu un profit afegit. Tant p el que Ja a la normalitza ció de lo llengua com p er la pròpia gestió econòmica d 'aques ts mitjans. Però jo tampoc no puc oblidar qtte .sorn una ràdio i nno t.clevi.sió públiques i que la 11ost ra vocació ha de ser millorar el nivell cultural dels nostres citl.laclans. Aquesta és la mev afilosoJia i em sembla que hem d emostrat que la portem a la pràctica. e RID'\fC PANORAMA 11 122 Col·laboradors de Catalunya Música I Revista Musical Catalana" AGUSTÍ .MARAGALL, .J onn AlATS. Jaume AIN.\UO DE LASARTE . .J osl·p M. ALBERT, Lluís ALBET. MonlSf'ITIIt ALDEA, M. Dolors ALEXANDRE, Víctor ALl ER, Roger J\LfÓ. MíL"iam J\NFUSO, NeUa ANGLAD~, M. Angels ARAGONES. Joan AROÈVOL. M. Isabel ARGUDO LLORET, Albe1·t ARLTZETA, Maq;arida ARNAU, Joan A ROLA VERA, Nona ARTÍS, P ere AUTUORI , Cater ina AVlÑOA; Xosé BABURES NOGUE R, .J onn BADAL, Miquel M. BADAL, Mon tserrat BADIA. Alfred BALARI ZANOTTI. Joan BALASCH . Manuel BALCELLS, Xavier BALLESTER GIBERT, .Jordi BARBER, Llorenç BARCE, Ramon BARDOLET, Sebastià M. BARNIOL TERRI CAB RAS. Enriqueta BAYO, llelena BERENGUEL GODÓ, Xaviet· BERENGUEL LLOBET. Xavier BERGADÀ. Montserrat BERGNES, Joan Lluís BILBE~, Norbert BLANCAFORT, Gabl"iel BLANCH ANGUERA , Joan Carles BOJXAREU, Mercè BONASTRE, Francesc BONET, Nu cís BONET ARMENGOL, Montsen·at BONN1N, Hermann BORDAS, Cristina BOSCH , Lluís BRAVO. Carme BRAVO, Isidre BRNCIC; Gabriel BRUGUES Lluís BUENO CAMEJO, F t·ancisro BURÉS, P et·e BUSQUETS, Josep M. CABANES, J em CABERO , J oan CAHOURS D'ASPRY. J can-Baptiste CALMELL, Cèsar CAMPS DE GI SPERT, Mer cè CAPDEVILA FONT, Manuel CAPO-REVERDIN. Nathalie CARABÉN, Armand CARAl\DELL, .J ost'p M. CARBONELL GUBERKA, Jaume CARDO A, Osvalcl CAROÚ RO , ulvador CARLES, úria CAROL, Nativitat CARRElRA, Xoan M. CARREHA, Rose1· CASABLANCAS DOMINGO, Benf't CASALS CLOTET, J oan CASANOVAS, Josep CASANOVAS, Pere CASANOVAS-DAI\~S, Xavier CASAS , J ot·di CERVELLÓ' J OI"W CERVERA, ~a1·çal CESC CIRLOT, Lou1·des CIVRA, Fern H·ció CLARET, Lluís CODINA, .l ot·di CODINA GIOL. Daniel COLL ORUS, Antoni COMA ALBERT. Agustí COMADHJRA. 'a•·cís COMELLA , Jaume CO-;\IELLAS BARRl. Montserrat COMPANY FLORIT, Joan CORBELLA, J oan CORCO RAN, Scan CORTADA, M. Lluïsa CORTÉS MJ H, Fr ancesc CORTI.l\TA GlJITO, Joan COTS. A. CRIVILLÉ BARGALLÓ. Josep DALDA GERONA, Luis DEL CAi\fPO. PaLxi DESCHAUSSÉES, Monique DINI. Jesús DODERER, Gerhm·d DOLCET, .JosPp OONNET, Hudclin EHRHORN, Mam·cd ESCALAS,Romà ESCRIC. Glò1·ia ESPINÀS. Josrp M. ESTER-SALA. Mal"ia ESTRADA, Ct·egori FRA.~CESCH. Jawne FA.t~CELLI, Agustí FERRÉ PUIG, Gabriel FERRER F ITÓ, Rafael FLUVIÀ, J ot·di FONTBONA, F•·noeesc FORMOSA, Feliu FORN. J osep M. FRANCÀS, Xavier FURRIOL; Eulà~a GAB~O. M. Angels GALl, Raimon GALLEGO, Antonio GARCÍA DE PAREDES, José M. GARciA DEL BUSTO , Ltús GARCÍA MORANTE. Manuel GARCÍA OTZET. )l~ntsenat GAHCÍA-PÉREZ. J esús GARCÍA SANCHEZ, LaUl·a CAHRICOSAMASSANA, J oaquim GASSER, Luis GASSET, Sílvia CASSULL, E ugeni GERVl LLA, Carlos GLANUARIO, Annihnle GILI, Ricat·d GTMENEZ-ATTENELLE. Alber·t GIRBAU, RosaM. GISPERT, Enric GO::\<ffiAU, Joan Antoni GÓMEZ MARGARIT, JoseJl Lluís GÓMEZ MUN"TA.l"VÉ, M. Carme GONÜ LEZ, Laia GONZALEZ CASANOVA, J.A. GONZALEZ VALLE, José V. GRAS BALAGUER, Menene GREGORI CIFRE, Josep M. GRENZlNG. Gerharcl GUARNÉ SERRA. Blai GUB lSCH-VL\'ES, 1na GUERRERO MARTIN, José GUI~OVART, Carles IIARRIS, Colette HAYF.S, Jcremy IIERNÀNDEZ RIPOLL, J osep M. HLA DKY, Emil HOMS, Joaquim ISART, .Joan rTTZÉS, Mihaly JANERAS. Sebastià JANÉS, Alfonsina JANÉS. Clara J IRlSKOVA, Jirrina JOHNSON, Simon J ONES, Helcn JORBA, Manuel J ULIÀ, Albe1·t .JURADO , Miquel LA COMBA, Enrique LAMBEA, Marià LARRAÑAGA DO~GUEZ. Patxi LÀZAHO, Magda LEWIN-RICIITER, Andrés LIZONDO, German LLA AS RICH, Albert LLIMONA, J ordi LLOBET POAL, Josep Ram on LLONGUERES, F r an cesc LLORET, Teresa LLOVET, J ordi LOBO, Carles LOPEZ MAGRANÉ, David LO RENTE COSTA, Joan LOSADA,Núl"ia MALAGARRIGA, Car mina MA LLOFRÉ, Alber t - - PANORAMA - MALUQUER, J ordi MA!"\!ITO, Fèlix MARCO, Tomàs MARFANY, J o<l n Lluís MARÍ , Antoui MARQUÈS, Cnr·les MART! PÉREZ, Josep MARTINEZ, Ca r·mc MAR1' ÍEZ LOREN , T eresa MARTtNEZ MIURA, Ent"ique MARTOHELL, Or·iol MAS ANTÓ, J ordi MAS BONET, Josep M. MASSAGUÉ, Xavier· MASSÓ, Leo MASSOT MUNTA ' ER. J osep MATABOSCII, Joan MATEU, Ma r·c MELENDRES, Jaume ME rcER, PietTe-Micbel ~ffiSTRES QUADRENY, Josep J\1. MILLÀ FRANCOLÍ, Joan MILLET, Fèlix MILLET LORAS, Lluís MIRACLE, Fnlllcese MONTELLÀ, Agustí MONTORIOL , Mònica MONTSALVATGE, Xavier· MONTSERRAT, Assumpta MORA, J ot·di MORAGA S, Ramon MORALEDA, J oan Lhús MORENO, Emilio MORENO LASALLE, Sergi MORCADES, Lour·des MOURA CASTRO , Luis MUNTADA, M81·ta MUSSO, Olimpio NADAL, P au NOVO, Lujgi OBIOL LLANDRICH. J oan OLIVELLA, Eduard OLIVES, Juan J osé ORDINAS, Joan J. ORE "ES. Francesc ORRIOLS, Xavier· PADROL, J oan PAORÓS, David PAGÈS, Mònica PALMA, Victòria PAPO, Alfr·cdo PARCERISAS, Francesc PÉREZ SE Z, Ja,·ier· PÉREZ TREVJÑO. Or·iol PER1\1ANYER, Lluis PICH SANTASUSANNA, J oan PICÓ , David PIGUILLEM, M. PIÑANA, Gennna PLA ARXÉ, Ramon PLANS, Salvador· POLO PUJADAS, Magda PONS, Agustí PONS, Josep PORTER HUERRE, Bel"llal PORTER-MOlX . J osPp PORTER-MOL\:. Miquel PORTER TALE S, Martu POSA, E lPna PRATS, Josep PROUBASTA, Joattuim PUERTAS, David PUlG. Montserrat PUIG BALLO~GA, Pen· PUJADÓ. )Jjquel PUJOL. Xavier P UNT AS CALVERAS, Jm·di RMIOS, Carme RAURELL, Frederi<REBÉS, Salvador· RECA~ENS, ~gel RENDE MASDEU, J oan RIB1, Pau RIBO, ]~nri c RIERA, Cades RIERA, Santi RIERA GASSIOT. Ignasi RIGHINI, Donatella RIQUER, Isabel de ROBLES, Àlex ROCH , Jordi ROCHA. [sabel RODA, Frederic ROD~GUEZ BRAyo, Àngel RODRIGUEZ PICO. J esús ROIG AYUSO. Jor·di ROIG RQSICH. Josep i\l. ROMAN!. Alhet·t ROMAN!, J osep M. ROMAN! CORNET, Raimon ROMEU FIGUERAS, J o$ep ROS-MARBÀ, Antoni ROTGER, Frunecsc ROUGIER, Philippe R ÓYE:XSTRUCK, Bernat ROnRA BELLOSO, J o,;ep M. ROVIRA LLOVERA, Ter esa n BIO REMENDO. Isidre RUIZ, Isabel SÀBAT, Antoni SABAT ÉS, Ramon SAGA RRA , Mariona SÀNCH EZ PASCUAl ,, And rés SANTOS, Carles SANZ. Alfonso SAPERAS, J osep M. SA HDÀ, Albet·t SEGARRA, Ireneu SERRA, Xa, ier SERRA RAVENTÓS. ~liquel SERRAillMA, Lluís SERRALLACH. Lluís SESÉ. Fr edcl"ic SG RlZZl. Luciano SOCIAS PALAU. Jaume SOLÉ, Eulàlia SOLER. Ana Maria H . OLER , J osep S~OL, Jordi SUSANNA, Àlex SUSO, Cannen R. TAMINO TAVERNA-BECH , Francesc THARRATS, J oan-Josep TJ llON, Michel TORRENT CENTELLES, Virent TORT, Raimon TRALLERO, Conxa TREMOLEDA, J osep TREPAT , Roser TRIBÓ, J amue TROST. Karl-Heinz TRULLÉ , Lluís TURINA GOMEZ. J oaquín T UR LL, Xavier VALDMESO. )1:anuel VALEi'IT CAPELLA. J oan VA.~ DE R MEER, l\larjolijn VANDOR , Jaume VlDAL ALCOVER , Jaume VILÀ FOLCH, J oaquim VILAR, Josep M. VILARDELL, Albert VIVES BELLALTA, J oan YEBRA, Joan-Lhús ZULTAN, Claudio 8g --¡:.•. PANORAMA El Liceu concre ta el pla d'actu ació perRRMC E 122 I passat i dc novembre el Palau d!' la Gc••wra1ital va <H·olli•· dues 1·e unions forçu important s relacionades umb e l fu t ur del Teat r e del Lin•u. Pe r una pm·t, la de la Junta de Gnve n1 clel Consorci i , per l'altt·a, la cons tituent clcl Patronat de la Fundac ió. Es tractava dc do nat· un nou p as enda vant en la eonc•·eció de lí•s actuacions m fs di•·e<· Lament \is iblcs que han de produir-sc de forma immediata: descnrunalliCnt definüi u dc lu pari del teaIn· afectada per l ' inn·ndi i inici de Ics obres de t·eeonstrucció. Aparentment. res dc· massa no u o no conegut no es va decidit· cn aquestes reunions. pc •·ò e n tot CU !-> van e rVÍl·. ju lament. p er donar un definitiu esta tus oficial a un a sèrie de propos lt'a que ' havien JH·e-estahlert e n els òr ga ns .i nfc•·iors :i en base a direc trius genèriques de rang s uperior i que ja s' havien donat a la llum públil'a. També es van com·t·c•tar i acotat· e ls plan d'actuació i l!'s previsions finan ce•·es p er ate ndre-le i la gradació de r espo nsabilitats per pa•·t de les dilet·c>nl& ins titucions responsables del Consor ci. 1 a .la fi va quedat· establerta i dissenyada definitivament la dinàmica que presidit·à els tres i decisi us anys pròxims. 9.600 milions per a tres anys d'actuació D 'aqtú a fina ls dell997, l'imJH'f'ssionant buit q ue va deixar l ' incendi del passa t elia 31 dc gen er haurà acollit una inve rsió en obt·P-s i instal·l acions d ' un total dc 9.600 milions d <' pc·ss<'tcs . La progressió de despesa s 'es table ix d 'aquesta manera: 1.900 milion s per a r a ny 1995. 2.480 milions pe r a r any 1996. 5.233 milio ns per a I' un y 1997 . La progressió té a veur e a miJ el fe t que cada any la tipologia d ' in vc•·s ió a r ealitzar té carac te t·ís tiqucs trcnològicament més sofis ticades, fe t que suposa també un s upc•·ior cos t cl'inve r i ó. Així, r any vinent hom a te nd!'à un 60% de les obr·es dïufrastructm·a , ment•·c que el 1997 correspondrà a la fase final de la r ealització, molL més complexa en tots els sentits . Per a ltra part, l'exercici p r òxim no se•·à complet p el que l'a a Jes o bres j a que no és fàcil crue c·orncncin abans de m arç o abril. En tol t'as la tota litat del projecte arquitl'ClÒnic disst'nyat p<'r P eq ujp que dirigeiJ.. l' arquitecte I gna si dc Solà Morales con te mpla la mat<•l'i alització d 'una pa ri d'obres, d ' un cos t aproxi mul dc· 2 .500 milions de pessc:>t<'S, tpH• inic ia lme nt no és previs t de du1· a terme a r a i que pe rme trie n di!>pO!lUI' el ' 11118 espais a mplis assaig de l'ot·cruestra i de l'apat·c·ll c.>secnogt·à fi c; fun cions que, a purLir d cl1997, battran d e eontinuar c·ssent t·ea li tzades en bmw u Ja fó rmula actual de l r ecw·s al T eatre Principal d e la Rambla. En lot cas, els r espons a bles fh•l Liceu assegure n que l'equipam ent que quedarà un cop finit el pla ac·tual d'obt·es respondrà a Loll'l> Ics exigències pròpies delt<·a tre d 'òper a més avançat del mo- er PANORAMA Cost de les obres ............................ .. Aportació de les institucions ......... . Pòlissa asscgm·ança ......................... Aportacions privades ..................... . (*) '\ifn·~ f:luha l ~ 9.600 milJions* 3.000 mi1ions 2.000 » 4.600 )) m·a·culonid!'R Pla d'inversions en obres* Any 1995 ........................................... . 1. 900 milions Any 1996 ........................................... . 2.500 » Any 1997 ........ .................................. .. 5.200 )) TOTAL ............................................. . 9.600 milions (*) \ifn•, gluh ul8 UIT!Hlonid cs Pe rcentatge de responsabilitatfinancera en les inversions Genet·alitat de Catalunya .......................... . Ministcd dc Cultut·a ................................. .. Ajm1tament de Barcelona ........................ . Diputació dc Barcelona ............................ . 33,3% 33,3 o/o 22 ,2% 11 ,] % .--.. Percent.atge de responsabilitctt en la gestió del Teatre del Liceu Minislel'Ï dc Cultm·a .................... .............. . 37 o/o Generalitat de Catalunya .......................... . 33% Ajtmtamcnl de Barcelona ........................ . 20 % Diputació dc Barcelona ............................. 10 % nwnl . tot peruwtt•nt. per t a nt . u u tt·àn:.il fluid del tJU<' podríl.'m anomt•nat· '' tràfi<· escenogràrit· ·· , o. t•l que és el mateix, l'agilitació n o t·maliLzada de la mecàniea «'iiel-n it·a i. en tlefitüt ¡,-a. t•l súmmum de poder pa ar d'una t'<'pn'M' lltlH' iÓ d 'òpera la nil d'a' ui llU ll CO LlCt'rt símfònit· J' cndf•mà ui matí. La •·<•sponsabilitat finum·c•t·n d e Ics ins litneions, t>n prinl'ipi , ubaRto upt·oximadarm•nl una l lll'c•c·nl part d '<H fttesta invc•t·HiÍI , :{ .000 milion s dl:' p esset es, metllr·c• Cfllt' la r·esta ha elf' s('r co b~>t·t a amb els 2.000 milions d e l' ahonanwnl dc la pòli¡;sa d ' a ssegunuu;a i 4.600 milion s han dE' S t'l' a i<'HOH per la iniciati\a pt·i n Hia a lt'a\Í'H rl ' tm pla d e col·labOJ·ac i{¡ qnt• l'S detallarà méo endanutt. Tamlu~ c•s prt'H' Il una t'f'CUp<'ració tl'inH't·sill mitjançant la 'enrla dl'l~ loc·a l;, <'Om erl'ials tfUt' inclourà c•l <·onjnnl clds equípa mt'nls liec•Í¡;Lieli, pat·ticla que té unc C''-pec·tati vc•s d e r OJ·dre d e ls 600 milions d c p essetes . En lot cas, els aeonls dc la r·c•tmió d c Ja Junta de Go' cr·n que ens ocupa d eixt•n lwn ('la l' q IH', en('[ CllS q IH' J' 8 plll't U l'i{¡ privacla prevista no pugni st•r· ales a , l<•s institHf'ions p{tb.lir¡ut:'s - Generalitat, Ajnntanwnl dc Bareclona, Minis te ri de Cuhu •·a i Diputació t:le Bm·celona- a ~;s unti ­ ran la par·l pendent. Aquestes institucions es t'<'(Hil'tiran c•l finanç·amc nl al·luclit e n lrrs ¡wt·crntatges iguals. Un a l<'l'<'<'t'a part, a c ur·a del govcr·n dc• Catalun)a. w1a ter ce•·a par·t dd Minit>l('t·i dc Cultur·a i una tcn·em p ar·t dt.'l:; C'DS locals . amJ1 un 22 lft a r uc·a d e l'Ajuntament i u n 11 % dc la Diputació d e Barcelona. En n•aütat, aquest volwn d 'aportadons ve a ser pt·àc tiranwnl c•l qur con·espon a l'es ta lvi que suposa la disminució obligada dt• l'activitat aL·tís Lica, reduïda, com PA prou sabut, a uns minims, significatius, pnò a Ja lï. mínims. p,.¡ qu e fa al pressupost de gesLió, C'ls pc•·centatges de responsabilitat d c Jes al·lutlides instilucions varien Uengcl'amenl. La Gen e ralitat manté la seva part alíquota del 33 % . aquí sens(· el l .. -~ El ~: 3 122 PANORA MA 0':3:3 periòdiea punt , el Minis lt'J'i assunwix la n•spon~>a bilitat dc·l 37 %, I'AjunlNIIH' nlla del 20 o/o i la Oiputaf'ió la ci PI 1O % . Quan surti a la llulll acrucst c•s<·t·it , ja s ' ham·à ini!'iat la tasca de deht'ttr·un ~IDlrnl pn·vi a l' inici dt• IPs oh res i es con fia que el 31 llP gt·m·•·, duta dc l'aniversari de J'ineeucli , t'S cüsposi clt•l dt'finitiu pi'Ojc•c·t<' trcnic cic• lt•s obn·l' de J't•ecmstrucció, rlot·umr nt imprcscimlihlt· pet· p •·ot·c·dir de fom m imuwdiula a la seva li(·itac:ió i a enln11· t'n la fase' ·visihlr" rlf' tot el procés. La Fundació , pefa clau del futur de Liceu En el c urs de la eonferència tk p n ·msa e n què t'S va donar a conc'·ixcr el resulta I de les ducs rt•unions anunciades al principi cl 'aqut•sl article, el t inent alc~cJrle dt> e nll ura de l' Ajuntament dc a· Bat·c<'lona , Joaquim de Nadal , que pn·sidí l'acte informatiu e n qualitat de preside nt de l'Executiva del Consor·ci, va vt~ nir: a assenyalar que .Josep Cam inal - director d' aque t ens- està delitós d'éssc·•·-ho de la F undació . Això ba de s uceei r jus l q uan a final dl'l 1997 H'ini(·Ü· l a vidu " nor·mal" del Li('(' ll , moment en el qual serà justament la Fundació la que ass umeixi Ics funcions I'Xecutivcs de la St'V a gestió. Mentrestant , s' han d ' ana1· cremant etapes. Lu pt·imera , la constitu ció al·ludirla, aquest elia 7 de novembre, del Pat•·onat de la Fundadó. A partit· d ' aquí es posa en marxa una din àmica operativa signiiïcada per la recaptació dc membres dis posats a recolzar fi nanceramen t el Liceu , soh re una proposta que contempla l a donació de 25 milions de pessetes a nuals du r ant den anys . Els e tatuts de la Fund ació preveuen un núnim dc 10 membres i es creu convenient q ue la xifra no s uperi els 30. Els par·ticula rs o empreses que assumeixin aquesta reS(JOnsuhilita t comptaran amb dii'erents contrapa t·tides pel que fa a la imatge i també a pr esència a les repr·esentacion s. En Lot cas, hom s ubratlla quo la nova llei de sponsorilzació hu tlc perme tre wts avantatges fiscals que alleugeix in l'impacte financer de les aportacions. Les expectatives Sl'mhlc n bones, sempt'l' segons els responsables del Liceu, i s'assenyala que membres dc l ' antiga Propie tat -formalment i efectivament rep r esen tada a la Fundació- amh tota segu re tat també os comprometran dincràriameol amb la Fundació i així mateix hi ha bones expectatives p el que fa a en titats fmanct> •·es fincades a Barcelona. Hom té previst, finalment , obrir una socie tat "non profit" a Nova Yot·k per· tal de recaptar· s poosol'itzarió als Estats Units. - I EL CORTE INGLES FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ-PALAU DE LA MÚSICA I ' S'ha renovat, per a la Temporada 1994-95, l'acord de co l ·laboració com a Membre d'Honor, entre El Corte lnglés i la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana, que en el seu dia van signar el Sr. Àngel Montesinos Vicente, Director de El Corte lnglés a Catalunya i el Sr. Fèlix Mi llet i Tusell, President de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aquest patrocini El Corte lnglés expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cu ltura catalana. PANORAMA - :::;fJt,.~,_;;;a. .~) -IIÏIII...:..:;.;_.........:::::~ i Un nou Liceu 111olt barat g e. ... "" -5! El I pla lïnunrt•t· qu e .,·exposa, u, millot· dit, que lwu ('XIH>~ut ris màxims rc·~ponsuhlt•s d c· la ges tió del Grau T cutrP dPI Lit·eu pet· a la SPVU t·c• cnn slrll tTÍ(>, c·n pl"Íneípí mnstnt utws 'JlltiiiiPs ví t·tuls nolubh-s, entn· ll's quuls la dd scll realísnw. Pudut· eh• 9.600 milions dïnvcrs ió -t•nraru qut• d 'enll·adu ri guaris nw pugui mun•ja•·- djstu molt d 'l'lllnll' en zotH':. fm·aò11iqnes dissortadant t·nl 110 inhabituals pet· a t·eulitats 'rï•w~ prou c·om•gudcs. P et·ò. a mé·~.la fcwma cl':wonseguit· uc¡uc•hl guad.,me c·onvc•t·teh. I" op!'•·ac·íó en gain•h{· un n•gnl. ront<•mp lat dt·~ dc• I punt dl'' is la d e I" aportació púhlíra. En dc.fi n íth a. vist di'!Hlt• la )l<' t·;,¡wc-t Í\ a dl' I ~ru c·o,t sorial gt·n(·ric-. Obscnl'm <JII<' lt· ~ rontrihueions institut'ionals, t•n pl'inr·ipi. corr esp om·n pt·uc·l icameut a IPs que ja s'haHrit•n ¡..-oduït sí t•l L ircn no ::.'hagu(•s Ílltt·utlial. Pc·l t·amí. a ixò sí, !'R díssoh·n , ÍIU'\' Ít nhlcmc ul, tt·cs temporad es " n ormuls". suhstituïdes pe•· ulu·t•s tunts ddc•s, que seran t'ls qur pocln111 sc••· i prou. L aquí. tam poe no t·nl c·umplica r-se 111assu Iu vicl u, ni husrn•· t'ls tJ·es pt>uS a l gat. Mentt·rstant re:.ten prop de ~l'I mil milíon¡, dï rwe•·sió E t¡ue NO -insi~ tt·i.:~.o t'li la maj(t~t·u ­ la- ham·an de ser· alt•so~ t'li JII'ÍnC'ipi - insis tt>ixo en l't''-JH'c•s~-oií>- pt'l' diocr tle cap ei u tudà . .I a , igu i t•ul u 1:1 o dc font òel JIHÍS. En ch•fíuil Í\ u, ve• :t sl'r una opcnwíó a t·usl soc-ia l. o p{•blíc , o ín;;;tÍilii'Íonal , pr·ut•l íc·alllt'llt zl'rO, o sense eap ufegitú ri'Hjii'!'Lt• al que ham·ía estat Hi 110 s ' hagut~~ pruduit La 1ragèdia dt·l JHISMIL :! I dc• gt•ncc .. Les dt-ls afeeeiona l ~, :u11h la sc,·a mim a de goig artÍ~I it•, i IP~o ell' l'equ.ip humà dl'l Liet·u. am iJ lc•s problemàt iques IHII'Iieuhll·s t¡ue ~~~­ po¡,a pet· u dll> la tli~>m in u l'ió dt• 'ida n ormal rlel Liceu. cun;.LÍLIH'iWII. per altra put·l. apot·t ut·íon.., lwn ~>i¡t­ nificnth e;. al futur del nu.., I re tt•all·t· d'òpera. Queda el duhl!• rl f' ..i la inic.:iati\'a J.H'Í\ ada poclt·à ah•ncln· c·l~ 4.600 milion l' qu i' li ~éon JH't•gat .... Nomi·s en Ul)Ul'sl l'U,.. la díft•t·t~uda -si lupothíc<Jnwnt e;, produís-..,,._ t•ia l'U rt•ttiÜat J' Ulllf'lll it• l'OS[ pÍ!hlic· de l'oprr·acíó. Si tenim e n t·om pi <' IJII<' ¡wl c·u u1í s ' haurà solv!'nlat la pn1hlc·mu1 i1·u dl' la r e forma ir•·cuu1wíahlc· i u•·gcnt drl tr·atn• - pr·¡•vi;;la rh• forc; a abans de l'incendi- i que t·t>ntc·mplava una invet·sió d e p•·op tll'ls 6.000 uüli uns. hou1 podria alït·mtll'. amb totP~ lt>s n·sencs i llluti ~m. q11e calgtd, t¡u<· IÏn!'endi dc•I Li t'l'li. dl':-. del punt de 'is tu tic In i 11' ¡•r,.ifl pÍI- hlil'u, huuru t·statuna ml'nH dr benPd ÍcTiÓ crll'btíal. \1 entn·st a nt , nin~(! 1111 parla d e ls 2.000 u 2.500 milion~ l)ll(' ~ 'havirn rclllcnat cl 'upnrlui'ÍÚ dc·l Mínis tct·i d'Obres P!Í h liqu<·s pc•r a l'<·suwn lad u •·cforuw i I) lli' h un clc•sa )I U l'f'gil t dPI IIIHjJH. I Io l u ixò, ¡•J qu e és mí•s impnrtuut, amh u nu n·nd ihílilal !iOI'Íal po~ lei'Íor lotalrncnl assegura da . La t nuliciú opr•·Í;,tica barcelonina ga,.anteíx un futur dd nostc·t· tratn• alu;ululamcnt c;.vlè nllid. O t-.i l'~ 'ol. ah~o lutameo l not·mal d c!> dt· Iu P('l'~)ll'('l Í\ a de r òptil·a calal:llla. \c¡u csta no (·::. una t't•ttlit:ll qut• hagi dc !.<' l' inn•n t ada o atiacla t(p,. tlïm cr!>Íom. aha;,sugadot·e b. ni dïneital'iom, politiqucs . patriòIÍ(JIH'" o d fllll' ¡•;, n1lgui. Vt• de ll11n) i ni tan ,ol, n ecebsÍla l'P~1111 <'1' af(·etiu de fetb com el que e~ 'a prutluit· e l 31 d e gener· d ' aquc·~t cli s~> o•·tat any 1994. T ot i qur l 'rn lo•·n l'atiu·t ie quP van pro' ocar ~e­ ¡;ut'lllllCllt 110 li far·à l'<lp mal en <• I rutur. Pr•·ò Sl'l'à Ull I'SCreix m(·s. o c•l n uc·l i ec·ntt·al d ·un s ulJs tra I moll sòlid , moll íntíJ nam pn l imwI'Í I 1•11 ¡•) s i mPS sen síhlc i rcpreSt'lllutiu de l cos socia l cat a là. Fm· u. clones, au toilnmolal'ion~ ma~oquis lt's ni eompll'xos dl' l'ap m{'na. El rap b e n alt, que la tosa é!> molt i molt rlat·a. e J. C.C. ~= "' 122 ;:¡J ... i.· 1!11 !21. à ...~ PANORAMA Mirna Lacam bra, amiga sabad ellenc a de l'òper a pe r HELENA BAYO otjHsl ac·a h u cJc e~mc> n­ çar, 1111 a n y rncfi, la tempo t·a <la d ' Òp e•·a a Catalw1y~t. S i bé per a qualsevol aficionat é!l p•·o11 conegu t aquest cirlc, potst' r no ho és tant la mane r a en què es va iniciar i com h a an·ihal a consolicla t·-se des dels seus init·is, l'any 1982. H em volgut pa..Jm· amb M irna Lacamhra , pn~s i d cn t a de l'Associació d'A mics d t• l'Òpera tle Sa badell , per Lai CJIH: t'ns c•x p.liqui el comi el pere¡ ur. Pl:'rquè C'ns expliqtú la manet·a en qui·. SC'nse grans mitjans i semblant una autè ntica fal·le ra. nomé ·, ha aronscgttit que aquesta C'mprcsa s ' habri pogut r ealitzar. a t m·aLnent, tma const rucció sobre el no res com aques ta h avia de tenir el seu o r igen en una per sona que conegu(•s la matè r ia , i t¡ue tingués la inicia li va per dur la a terme. I totes aquestes ca t·actctis tiques van con11uir c·n la nostra entrevis tada, una bona sop rano que en el decu•·s de la seva can-er a decideix C'n canilar-se per un altre carni, potser encara m és difícil . MiTn a Lacam b•·a neix a Sahadcll. S'inicia en l'estud i d c Ja música i el cant al Conservatori flel Liceu . Les seves mestres d c cant són Eugenia Kemen y i Maya lVfayska. Després d'un temps fent repct·tori amb el mestre Josep Sabate •~, a ctua l'any 1959 C' n el paper deMinú (La. bohème, P uccini), última obt·a dit·if,rid a pd lli<'Stre Sabater. A par tir d ' aquí comença a t·ecór-rcr Esp anya a mb u n p at·cll d'anys de sarsuela a Ma d r id . Des¡H·és l'estranger. A AJcman ya debuLa amb Tro vatore a l costat de Manuel Ausensi i F r anct•sc Lazaro, i m és tard Aida. eguidament, França , Itàlia , Paisos cic l'Est, el T 122 n 16 616 Mirna Lacambra a 1a bolt~me al Teatre La Faràndula de Sabadell e l 1984 Canadà , Esta is Units, en fi, un reconegut molt llaq; i in tens amb molts títols uifc·n·n ts, que ens explica d ' una revolada. Uns anys més tard , el l97 L est re na Yerma , obra d e Carda Lorca musicada per Villa-Lobm., a Santa F e (Nou Mèxic). U nes níti<fUCS molt bones a p eriòclics i rC'vislcs especialitzades i , un bon dia , el 198J , fen t una giTa amb Bollo in Maschera pc1· Europa ec nl r a l se .li encén u na idea , la idt'a d c fer òpet·a a la seva ciu tat. Em va venir dc cop i volta, aquesta icleu , veient com per Lot el món hi ha tants teatres d'òpera en tantes ciutats que són tan grans i tan pelites com la nostra, corn Sabeu/ell , i que tenen el seu propi teatre. I com era possible que a Espanya no n'hi hagués! Vaig pen:wr immediatament en aquest somni. Vaig I rucnr al meu marit i li vaig explicar la meva idea de fer LLI/S Amics d e l'Òpera i tot el que ha via pensat en aquell moment. SembltwcL una cosa impossible. Comen,a el cicle d'òpera En veni r p er Nad al. Mirna Lucamb•·a comença a f'ntt·a•· en eontaC'l<' amb per sones conegudt·s a Sabadell, a proposar això i a llò a Itt·<', tot roses molt maqut>s p e r·è• molt difícils d c fer t·caJilat. Dt· hoea e n boca, fan córrer Ja Vf'U, i e n t t·es mesos s'h i apu n te n uns quatr e-cen ts socis . Es c:r ca d Cor dc•ls Amics de l'Òpe•·a, cknwn t in d is pensable per funciona •· d<'gudamcnt, i el 7 d 'octuhn~ d<' 1982. c r eada ja l'Associac ió, es comença l'òpet·a a Sabadr>IJ amb Wculam e Butterjly . Vam començar amb l'Orquestra del Liceu i després nosaltres vam voler crea,r l 'Orques/ rtL Sin~fònica. del Vallès, que /,(unbé semblava wt projecte irrealitz able i tothom ens deia que no hilwvia possibilitats, entre altres coses, i com es diu sempre, perquè aquí no hi hav ia nivell. Però jo .sent i a formacions petites de noi$ i noies i em semblav a moll vàlida ... PANORAMA -· la manera en qu.è tocaven. Només faltava estar en una orquestra, treballar i agafar experiència. El cantant i el mtísic es fan a l'escenari. El que t 'ensenya l 'escenari tW t 'ho ensenya ningú més. És la teva experiència, la que serveix. L ' Orquestra Simfònica del Vallès realitzà la seva primera actuació el14 d c maig d c L987, també curiosament amb Madam e Butterjly i pos tcrior·ment ba compaginat l' aclivilal operística amb alt•·cs actuae·ions. Pregunta obligada és 1a de si aquest canvi d'artivilal li ha r eportat a ella personalment les satisfaccions yuc cs pe1·ava. Bé, ell982 no vnig deixar d e cantar. sinó que anava combinant la meva carrera amb le.~ tasques organitzatives, fin s i Lot vaig actLwr aquí, evidentment sense caixet i et fa v or de la nostra Associació, perquè calia refor çar-la , atès que s 'estava f ent amb moltes dificultats . P c•·ò, és clar, compaginat· ambdues coses és molt difícil , sobretot quan el projecte adqu.ireix dimensions considerables. Cantar em requeria unct concentració elevada i si has d'estar per altres tecles, no pot ser. Per o uixò vaig deixar de cantar una mica més endnv ant. Però per a mi ni ha estat cap trauma ni cap drama , perquè a una hora o una altra s'lta de d eixar d e cantar i , un cop endegat, això em donava moltes sa tisfa ccions . A part que la meva ciutat té òpera, ajudo molta gent j ove que està pujant, f em treballar moltes p ersones i puc atendre-ho tot millor. Darrera d el cicle d ' òpera hi ha molta feina i a vegades força complicada. Ül's cl 'escolür el mateix títol a representa r i decidir contractacions i fer el muntatge en si mateix, u més dc.ls prohJemes que sempre s'hi afegeixen ... Les òperes, l~s escullo jo. Faig la proposta n la junta i comentem si és interessant i, sobretot, si és possible .fer-la. En aqlJ CSt sentit, t'ns comenta que ]a seva ¡H'inc·ipal preocupació no és fer Ics coses com es fan en un gran teatt·e , ni amh tant d'espl endot· i Juxe, p er ò sí, en definitiva , fent música . Em preocupa moltíssim que artísticament tinguem un nivell al més alt possible . Aquí no portem divos. No és la llOStra filosofia. Perquè p ensem que hi ha molts bon cantants i g ran s professionals del ccwt que 110 són •livos, però q11e canten molt bé . I amb això, cosa molt importa lli , s 'aguanta la lírica mtmclial. Perquè est:à clar que amb qual re gransftgnres no es potfuncionar en tants i tants teatres al món. Una característica molt important de les òperes produïdes p er l'Associació sabadellenca és l'alta participació de ccwtants joves. Un s que ja són prof essionals i d 'altres que comencen i que tenen qualitats . Intentem combinar els d os elements p erquè se'ns aguanti l 'arquitectura de l'òpera , p erò és molt cert qtLe en la nostra mira hi és la gent j ove. Mit·na Lacambra ¡H·oporciona nombroses audicions pe•· a ra utants . Vén en de tol E s pauya i l' es tranger, si b é u uquesls úllims intenta agafar-l os quan rcuJuwnt no pot cobrit· el paper dc m;wcra conecta amb gent d' acruí. El motiu: donar· oportunitats a Ja ~wnt jove del país, perquè r t•almenl hi h a mancança de teatr·es i les avinenteses escassegen. E l Conc·urs Eugcnio Mar·co. d c caràcter biennal, i el pt·emi anu al ind ò~ a l Concurs Viñes tamhé r stan orientats en aquesta línia . El Concurs Eugenio iUa rco és nacional, perquè els nostres cantants no tenen tantes possibilitats d 'exp eriències com als altres països, en els quals hi ha w1 nombre determinat de teatres de segona, tercera ... fila. Aquí no exis teix, això.l els nostres cantants es presenten als concursos intenwcionals sense tantes taules com els altres, que ja han t repi~jat escena~· i. I les taules són molt importants, de seguida es noten i influeixen en l'impacte que fa el cantat en el j urat. Amb el Concttrs també pretenem donar-Los aquestes taules que els manquen " . Mima L acarubra comenta tflH' aqu<' Sl a ny han par·ticipat al con- curs nna ci.xantcna d e conc·ur!>ant i lfli C està contenta perquè ha vist pujar Ja mitjana del nh ell n 'ï.}>t'Cl e d e l' anterio1· convoca tòria t>ll992. )o crec que el cantant espanyol !ut arribat a entendre que s 'ha d e ¡1r·epurar molt bé, perquè a l 'estranger hi ha una competència descomunal. No és allò d 'anar a casa del professor o professora i ja he f et la mevtt horeta d 'estudi ija estic tranquil. No . S ap qtte ha cl'estudictr i preparar-se molt. Hem notat un g ran a ven~· en el f et que tots els qui han ving ut estem molt més prepara ts. A bans n 'hi ha·v ia alg uns, així, i, és clar, eren els qui guanya ven. Aquest any era dijicil d ecidir-se a l 'h ora d'adjudicar els premis . Això és bo . Si d eixem que Mirna Lacambru ens expliqui com estan jimcionant a nivell d 'organitz ació i infraestructura en La seva tasca, no sabem ben bé si el que ens està l•xplicanl no és Wl acudit. Des que vam come nçar, ho v amj'e r amb tres títol.s p er temporada ( novembre-f ebrer-maig) . Cada decorat és llOlL i propi i el vestuari el f em , de vegades, o d 'altres és llogat. El Teatre de La Faràndula de Sabadell és el nostre ce11tre, més o menys . Com que el teatre és municipal i no el tenim p er ( t nosaltres sols, sinó q~te el compa rtim amb altres associacions, h o tenim tot molt difícil. El cor assaja al Conservatori , l 'orquestra en un altre espai i encara en utl altre espai VALLS: Missa .Scala A retina• (Barcelona, 1702) London Oratory Choir. Dir.: J. Hoban GRANADOS: I n tegral Píanfstica (7 CDs ) - Rajna ARJUAGA: Qua rtets de Corda Chillingirlan Quartet Catàleg i comandes a juan rekarte - musika p .k. 12 - 20810 ORlO Tel/fax: (943) 13 21 31 PANORAMA 122 18 6l8 l 'esc(•tw umb el (·or. l~s tem unes tres setmrures Lrl•lmllant escènicoment i d esprés els solist Ps vélll' ll aquí mateix . El dN·orot també es .fa .fora, e l c. ftn fi, anem tl 'llerodes a Pilot. [to t i això cm·ara fan l'rlpt'ra. í, verilablemenl. això ens diu tothom. I en canvi, si tinguessim ltll teatre. tot seria unlr mica més etii"CIOIIal i quodriculat. Però, és clor. com que vam començor a ixí, a tothom li sembla que Ps normal que l 'òpera /rag i de .fitncionar d 'a questa mcrnera. Però no és norma l. no és gens normal. Els pr'ojectes de Minr a Lat·a mbr·a Sí'mblen no trn ir· lï . El ht'll sum ni immeclia t és un tra ln' per a ells sols. El que tr rwn('?) u un altn• dc no u. si fob p obsihll'. l això :wria dc• ver·itat un sq~u n tc•a tre cl 'òpc r·a a Ca talun ya , quan tornf.ss im a tenir el pritrwr·. Se ria veriwblement meravelfós un teat re. cosa que Pstic demcwant moltíssim. i així podríem allargar la temporada e11 sis o set títols l'any i després ("OIIlinuar fent representacions a Reus. Girollo, Figueres, Mat a ró, Olesa, Sa nt Cugat ... com fi ns a ra, perquè en aquestes condicíon .s, embcu·car-se en alguna costt més, com comprendrà8 ... Pt•rò aquí no ac·aht'n <'ls seus desitjos. Fins i tot la mel' a idea, quan tinguéssim un teatre i una ··vida normal"', .seria crear una escola d'òpera paral·lela. És a dir, quan el.s cantants lwgue.s.sin acc.tbat els estudis al Conservatori, particulars , el que sigui, que representa que comence11 u saber ccmtar. clonar-los una educació a partir d'aquí per fer-Los professional.s: classes de repertori. de dicció, expressió corporal ... eria el pas d'acabar l'escolct i entra r en un teatre. Un cop ting uéssim una determinada òpera llllUltada atnb profes.~ irmal.s, la mtmtaríem després amb els joves de l'escola i faríem unes quantes representacions p Prc¡uè agafessin experiència. Això es podria .fer amb un parell de títols l'any. Aquesta inicialiva, t•n ¡:¡ <''-plica. t t·cu que no hi és, cnc·u a·a, l'nlloc però divos 110, i e 11 aquest sentit estem en hores baixes. o hi ha ningú que diguis se,.¡¡ Ull Cnrreras, unKrnus, 11.11 Domingo ... C(IIIWiliS, Vinculació amb l'escola La in idativa de Lacambra potencia l'òpera des de molts aspectes de I'Eslal. La seva inten ció dt' cr ear atrm•st punt <'ntre con servatori i món ¡JI"ofc•sAional seria ruolt positiva pt•t·t·m·arriJia,. molts músics cap a la proff'ssio nalüal. El que evidentment no es pot fer és saltar de les classes a.fer un primer personatge. É.s dolent per al cantant i, després, que tLn teatre de primera categoria no .s 'arrisca a veure què fa rii aquest o l'altre. Primer s 'ha cl'hai)Pr provat en un altre lloc, p erquè no es pot saber mai com es desenvoluparà aquella persona. T ens sorpreses molt grans. I aque.sta seria una veritable preparació per passar a altres teatres més importants. Aquest és una mica el cos, per exemple, cl'Enedina Lloris i Josep Bros, que van ser "descoberts'' aquí. ]o sempre escolto moltíssima gent, perqttè em fa tnolta il·lusió veure què trobaré. /)e vegades les sorpreses són molt agradables. 1 anar traient gent és molt important, perquè ara mateix tenim la necessitat que ens arribin a sortir "Veritables divoH. Ens surten bons Que c•s faC'i òpera a Sa haddl t'SUi ine icUnt ta mbé de forma pos itiva en l'à mbit p edagògic tle lu ei uI HI. L(•s e ntitats qui' done n i:! IIJHH"I a I fun cio na ment operístic- , l'I B a n c dc Sabadell i la Cl'tH'r:.tlital, fan que això tambÍ' sigui possihlf'. Des d <'l 1986 gair t'hf. un total de dos-eents alumnes eada any, dc• tn•s instituts tlt' SalnHI1•II (.J oan Oliver, Ferran Casahl a nqu<'A i Egara) realitzen el tn'lwll d 'N1tudü u· un dossier rxpJj!'atiu d 'una .>pera -entorn històric. ur-gunwnt i fins i tot una sc'lccciú dt• l'obr·a a cant i piano- i d'aqucbla murwr·a es p t·epaeen per assilotit· a una n•¡H·esenlació en viu. Aquest dossier és moll complet i també acostumen a pas.sctr un vídeo o escolten una cinta, dP manera que quan véne11 esta n molt prepam ts per escolto rel directe. Jtixí es creen moltes noves aficions entre el jovent. Quan senten i veuen lot al natural quedeli embruixats per Llmpncle. •\ pa r·t el" aq u est a inic·i a ti va. ara ja fa tt·es a n ys que muntt•n e:~. ­ pn·ssamcnl una obra més rut·La, nom{•s pt"r a públic d'edat infa n til , que segue ix un procés s imil a r de prepat·ació, en cara que no Lan ampli. No hi ha cap dubte q ue aquest c-i r·c·uit alternatiu el 'òpera aCatalun) a \'a n¿;ixcr i continua amb ltn t'S cwientacion s molt clan'!> i inn ovadon•s. i crue runb e l Lcmp¡., , i vt•icn l l'empenta qne té la :wva pro nwtora , el p r·oj ecte inü·iu I s'c·nfor·tiru e ncara més. Li desitg<'m que aviat disposi d'un <'spai propi o n poder· tt·eballar c:om c•lla d t·sitju . l que continuï due nt a tennt· el CJUt' ha fet fins ara i alhora podl.'t" end egar aquests nous pmjt•t·tc·s que ens ha cxpli<-at CJIH' són tan interessaJlls. PANORAMA MIKROKOSMOS Deu anys de servei -- I f f _, Servei: aquesta ha estat la divisa que durant deu anys ha presidit la comesa de l'equip de "Catalunya Música/Revista Musical Catalana". A la consecució d'aquest propòsit han estat esmerçats no pas pocs esforços; i hi han estat fetes renúncies d'opcions personals, supeditades sempre a un consens cercat delerosament. És així com els deu anys de "Catalunya Música/Revista Musical Catalana" prenen la dimensió exacta en el contextcol·lectiu i en el particular. En el col·lectiu, perquè és just de pensar que deu anys de presència continuada han deixat petja en un sector prou ampli, per al qual la música és més que una vivència sonora; de la mateixa manera que, amb el cor a la mà, no és desavinent de creure que el testimoniatge de més de 6.000 pàgines ha de ser un punt de referència per a l'estudiós de demà. En l'horitzó particular dels qui formem l'equip de la publicació, cadascú se sap el grau de generositat i de renúncia, é:le neguit i d'esforç que hi ha esmerçat per menar a bon port l'aventura que tenim a les mans. Deu anys, certament, és un lapse temporal prou important per deixar empremta en la tra jectòria personal. Els deu anys transcorreguts ens fan ser deutors d'agraïment a moltes persones i entitats: des de les institucions ~ue donen suport a la publicació, fins als anunciants. Tots hi tenen la seva part, en un projecte fet realitat mensualment. Em cal fer esment, però, d'una manera especiat dels qui esmerçaren lo seva il·lusió i competència en una causo en què cregueren, i que ens han deixat per sempre: Maria Ester Sala i Enric Gispert (membres del Consell Editorial, la visió i el ~rer dels quals testimoniava el dens bogatge de què eren posseïdors) i Encarnació Cañellas (model d'eficiència laboral a la secretaria de lo publicació i d'una bondat i un tremp extraordinaris). El seu exemple ens esperono o prosseguir lo ruta, a l'encalç d'un fu tur que sabem que sempre se'ns a llunyarà perquè sigui estímul de recerca constant. Els deu anys de "Catalunya Música/Revista Musical Catalana" són, doncs, uno fito, no pas un punt d'arribada. El camí continua .. . Pere Artís El Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana, Premi Nacional de Música E I C01· de Camlwa clf'l Pul au dc• la ~ftt siea Cululuna. qm· dil·igc·i" el mestt·e Jot·di Ca;,u~ i CJlH' fou c·n·ul ara fa ln~s anys, hu ohliu~ul l'I P n· mi a rrnLèrprc•L cif' l\Iúsinl Clàiisi<·a clc·ls Premis Nacional deM Íl!!i<'n 19911 q U(' alorga cada any la Gc·twralilul dl' Cntalunya . EL P remi li lw eslal com·cclil per la qu.alitat de le~ interpreta cions, segons J' Ul'la ofieiul. La resta dc premis ha eslul In sc•güeol: Pt·emi l-loncll'ífil' a Iu 'l't·ujt•c·tòria Musieal: E~:>colania dc• Monlset·ral; Premi di> Composic·i6: Munuc•l Oltt·a: Pr('uÚ a I'Edid6 dl' Lliht·c".. : Editol'ial Boih•utt: Premi a l Di-.c: cJ¡..,_ c·ogt·àfil'a P D[; Pn•mi a la Sala: La 'fit:tTa: Premi al Promolot·: r\juulamcnl eh• Vic: Prrmi a lïntèrpt-el dt' Con lPmporà nia: Li liunn Maflïollc; Pt·cmi a l'Intèq n·t·l tll' J azz: Cu t·Jps Bc•navP.nL: Prem i a l'l nlrrpt·c·L de Pop-rock: Els Pets; Pn·mi u l' l n l(•r pret d1~ Can çó CaLa lann: Huiu tllll; Prr111i a I' J n lèt·prcl tle l\HtHit·n T t·arlicional o P opular·: Px-rtP quo pc·r a San li Arisa i A t·Lttr Blu!..f'O. Els Pn•mis foren atm·gatJ¡ c•l pa!;Sttl 22 d1' noH'mbt·e, dia de anta Ct•cíliu, a l Palau de la Gí'n eralilal. • Mt'tsÍI'u Dest>rt el Premi Ceret-Banyoles elf' Música pet· a cobla a desena edició del Concurs de Composició per Cobla CeretLBanyoles va comptar amb uno impora tant participació -22 obres-, d'entre les quals el jurat va procedir a la corresponent deliberació. A lo fi va declarar desert el primer premi, mentre que el segon va ser compartit per Isidre Corderos, per fo seva obra Codinenques, i Josep Prenofeta, per Lo Vall de Maldanell (fo primera per o cobla solo i lo segona per a cobla, percussió i narrador}. El premi és de 500.000 pessetes per a cada compositor. El tercer premi va ser per o l'obra titulada Fantasia, per o tres cobles i percussió, de Josep Vicens. Lo dotació és de 300.000 pessetes. L'o- bro Poema d'amor occità per o cobla, signada amb el pseudònim Segimon de Pedraforca, va aconseguir el quart premicomportitambSegadorsa Barcelona de Josep Martínez Vinoroz. Lo dotació és de 200.000 pessetes per o cada autor. Jaume Cristau amb la Ventafocs, ballet per o dues cobles i percussió, va aconseguir el quart premi i Marcel Saba té uno menció especial juvenil per l'obra Somnis d'amor, obro per o cobla i mezzo-soprano amb text de Gemma Coma. El jurat va ser presidit Manuel Saderra i Puigferrer i també en formoven port Angels Afobert, Francesc Cossú, Francesc Taverna-Bech i Claude Henri Joubert. • PANORAMA Concert de premiats al Concurs de Cant Jaume Aragall E l diu lO d ' uqut·-.1 mes dr del>em- bt·!' t>l Palau dc Iu M(t~ira arolli··à un c-onre•·t dels cantants lJ•·cmütts u la pdmrra edició del Com·urs fn temut'ional dt• Cmtl .Jaume '\ragall. EI mateix t1•not· han·<•loni clourà el com·cr·t ft>n t duo amh la mezzo-sopntno Anna Bonitatibus, guanyadoru , ex-aeqno umh Monl ~t' tTut Obeso, clt·l pl'imt·r pn•mi dt· VPus f<•mt•nim•s d'aqncst ronrun;. i\m iHibs intrqJrctaran t•l du o '·Tu qni sanluzz" dc CovCI Iferio ru,çticn11a tl t· Muscugni. A la pdnu~r·n nwitnl rlcl ronc<·rt arlnarà MontHc>tTnt ObPSO umh 111duo " Lr va n a oir" rle Do1ia Pmncisquit.a ti'Amadt•u Vives. Juntament umb aqupsts cantants tamh~ hi pc·ntlran part el t(•no•· coreà Kim Yonng- ll wan - pl'imrr premi dc VNI S mastulincs-; Un.wla Kt·ygcr -st·gon premi dc vens femenines-; Ki rn Sang-Gongs, de Corea. i l'espanyol .José Lui;, Frontal -:.rgons JH'rmis, ex-Cieqtto. tic yrus masculines-: la sopn1no grrga It·cnc T;,irakidis - tet·<·ct· p n· mi tir 'l'11 ft ft•mf'nines-; i t>l tenor nipó highrhit·o Sano i ri tenor pol onè~> Zbignil~\\ Pindurak -tc•·CI'L' pn·uü, ex-nequo dc' e ns m asC'ulincs. Així mutf'ix ac·tuiH'à la mczzo-sopt·ano cnta luna l\1in~ i a PinLÓ , pn·rni a l millor· ea ntant català, i ri cont ntt<·no t· Tlwmas Mark Fallon , me ne ió especial ch·l J UJ'tlt. El ~ ("Ulltants aetna1·an aC'ompan) ah ¡wr l'Orquestra s imfò nica dr Bat·C'c•lonu nacional dc Catalunya ¡,otu Iu tli t·c·e- ció de Daniel Tosi. Com és subut, el Conc·ut·s JuunH' AragaiJ és pt·omo¡,'ll t i Hq~ani t zat pc•r· Jove ntuts Musical;, dc· 'fcJJToc·llu eh· Mont.gri, i es des<· nvolupit u at¡uc·stll Col·laboració entre el Liceu i l'Institut del1'eatt·e vila baix-empordanesa enll'C els di r~ 2 i 9 dc• I passat juliol. EI .J urat. JH't'~> i ­ dit pt•l matf'ix .Jaume Ar agall. c·ornpt à amb norm, tan dc!> tacats com el qui fou gran tenor· italià Franco Con·Ui. el ll•not· català Eduard Giménl'Z, el lc•no•· Pcdro La\"iq;en , .JPa iH' lle Pilnu. Ed nanlo Lucas, Otto Va rgus i Mikcl Viat·. • Xaviet· Coll pt·em.i at al Con cut·s Infanta Cristina E EI passat 27 d'octubre se signà un acord de col·laboració entre el Gran Teatre del Liceu i l' Institut del Teatre mitjançant el qual els alumnes de l' Institut podran P.articipar en diferents aspectes de les produccions operístiques. Concretament, l'acord preveu, bàsicament, tres aspectes. El primer estableix que l'Institut del Teatre s'encarregarà de la selecció d'alumnes i postgraduats del mateix Institut per participar, remuneradament, com a figurants en les diferents P.roduccions que el Liceu ofereixi en la seva temporada operística. El segon aspecte estableix una sèrie de pràctiques per als alumnes de l' Institut com o assistents d ' escenografia i com a assiste nts del director d'escena. Finalment el tercer aspecte fa referència o fa col·laboroció dels alumnes de l' Institut amb el Liceu pel que fo a la restauració i catalogació èlel fons escenogràfic del teatre operístic. Aquest acord fou signat pel director general del Consorci del Gran Teatre del Liceu, Josep Caminal, i J?el president de la Diputació de Barcelona (l'Institut del Teatre és un organisme autònom de la Diputació bcircelonino), Manuel Royes. • I guitarrista barceloní Xavier Coll ha estat guardonat amb el premi a la millor interpretació de música espanyola en elX Concurs Internacional S.A.R. Infanta Doña Cristina. Aquest concurs, un dels més importants en la seva especialitat, /'organitza la Fundació Jacinta e lnocencio Guerrera i s'ha celebrat a Madrid entre e/23 i e/27 d'octubre amb una participació de 48 guitarristes procedents d'arreu del món -Suècia, Rússia, Eslovènia, Japó, Bulgària, Itàlia, França, Anglaterra, Geòrgia, Canadà, Polònia, etc. Xavier Coll, que va ser /'únic representant de l'Estat espanyol que va passar a la fase final, havia estat premiat anteriorment a diversos concursos com el promogut per /'ONCE, Maria Canals i Nacional de Ronda. Dedicat preferentment a la música de cambra, el guitarrista barcelohí hd actuat arreu de l'Estat espanyol i també a diversos països europeus, Estats Units, Centre i Sud-Amèrica i Orient Mitjà, com a solista i formant duo amb la flautista Montserrat Gascón. • .,a. ... -~ .,~: 122 PANORAM A El cicle Òpera a Ca talunya a rriba a Barcelona Elfons Marcos Reclondo, et la Biblioteca cle Catalunya es filles de ~ui fou gran baríton Morcos Redondo, senyores Maruja i (armen Redondo Bosch, han fet donació o lo Biblioteca de Cata lunya del fons discogràfic( partitures i cortells del seu pare. E tons discogràfic destinat o lo Fonoteca de Catalunya de la Biblioteca de Catalunya té un valor especial, perquè inclou proves de gravació, un tipus de testimoni rorament conservat. L'acte de donació tingué lloc el passat setembre o lo caso que el contant tenia o Viladrau i que oro conservo lo seva família. Marees Redondo va néixer o Pozoblonco, Còrdova, i esdevingué barce· loní d'adopció en casor-se amb lo manresana Moria Dolors Bosch, després d' haver fet el servei militar o Manresa. Contant dedicat quasi ex· clusivoment o la sarsuela, Redondo ho estat uno de les figu res que ho donat més relleu al gènere gracies o interpretacions esdevingudes gairebé ontològiques. • L Malto Arruabarrena (Ce n e r e ntola) i Enric Se rra (Don Ma g nif ico). Foto: Gondolb e u P 21 E -~ ... El 1.3: g 722 c•t· prinwc·u vegada un clc•ls tícl ' acpcc•sla Vll tt•mpnrarla tol ~ del ei r lc• OpP.-a o Catalunya ~c· n1 n·prc~cntut u Iu r•iutat d e Bar·t•t·ln rHc . Es tl·uNu dc· La Cenerentolo. dc· H.o ~­ sini, pt·imc•r· títul dt>ls tt·e~:~ quP c-onfiguc·rn aquP~ Iu ll'ncpOt·arlu. En totul seran sis l'l'lll'c•sc•ntarinns, rh•l 13 al 18 clt' clc•sc·rnbn· ui Teatre Condul dt•l Pancl·ll'l han·c•loní. Atlue;, tu pi'Od urci ó dc l' llpent cic Ro;.sini !'lliiiJIIu amb un t•quip 'oc·11L mul'ieal i t(•c·ni<- eomple tame nt c~pa 11) oL amh l' 1'\t't'pció dc la clir·c•cTÍCÍ musical, u r·urTec· d'Eüsabt•lla "Vtni>rhio. El,.. pu¡~t•c·;, vocals, be'];, rc·puc·tei.xen Iu tttc'7.Zo-soprano \1uit c ArmabutTc·nu {Angc lina) . Maur·ic·io Septirn ( Dott Hamil'OI, l ñaki Frc!tiín (Dandini). Enric· Serra (D on '\1 af,'T1Ífico) . \lin•ia Ca-.as (Clot·inda). Ro-.a M. hà!-> (Ti!>bc) i :;\1ariauo \ iñuolc·~ (Alidoro). Pc•l que fa a la clir·p(•t·it'l del cor, n c·itt'I'('C' Ol' J oscp Ft'tTÍ"; la ilir·cceió tl't·sc·NlO va càn·ec dl' Pau Monte> r d e•; I' t•secnogc·alïa , n c·iic·r·rc de J oan Jcll'ha; tiPI ves tuari. ~>e n'encan·ego Hactton B. hat·s. i dc• la il·luminarió Rkur·cl Moc·lÍncz . Com -.c·mprf'. la JHll' l mus ir al p ertoea a l Co r· r:; dels Arnin• tir I'Òpc~m de Sabadell i l' Orqll(·s tr·a SirnJ!Inica d e l Vuli Ps . La Cenerc•11tola. com hem dit. í·s t•l primet·títo l dl' I~ ITc, dc la\ li tc·mporada . i ha t•-.tutt·eprcscntada ja a Sabad(•U. Olc·,..a rlt• .Montsr rTat, Rc·us, Giro na i Sant C u ~a t. Eh. altt·c•H do,., I ítols són lltrol'atore. de Verrli - fc·bc·er i liHH'Ç u S abadell. Reus. Cimna. :Vlutui'Ít i Sant C rtgat-, c•n qu è el papt•r· prinr·ipul cic Mani'Íeu twr·à inlerpre lat¡wl :;unn yad or del Coll('ttr·s \lños cl 'e n ~'l.tan). i hct·i't clir·igirhr . ¡Jt·ohablc•mcm t. pet· Roma no Gandulfi: i Lut ill di l_,ammermoor, dt• Donize tti - mai¡; i juny a Figuer·cs, Ht•us, Mataró. Suhadcll, Olesa dc Montsec·rat i S nnt Cugat- . amb Sun¡¡ Er111 [Gm (}-tu·ia ),, Jor·di Galofn'- ( Ecl ~ur­ d o) i Angl'l Oclt·na (Enr·ico). i Ja\ic•r· P én •z Hati~-o ta a la direcció mu-.ic·al. Aquc~ t \ I [ cicle Òpera a Cutalunya. o r¡.:atlilzal per l't\s"oc·iac·ió 1\ mies d c rO¡Il' ra d e Sahadt·ll - prPsidida i dirigicla pt•t· Mirna l.ac·umbra-. t•om pi u amb un JH'CS!> ll poHt dt· 111.000.000 rh· p rsse tes, dt'h, <¡u als t'I 45 o/c é~ upur·ta l pet· la Gl'twnrlitat de Cataluny a i c•l p a trocini òc·l Barw de abadell. • Ciclt• dc Concerts al Centt·e Cultura1 de Mat·torcU L I actuació de l'Orquestro de Cambra de l'Empordà va obrir el cicle de concerts que, promogut per l'Ajuntament de Martorell, es desenrotllà o l' esplèndid Centre Cultural d'aquesta vila ol llarg de la Iem· porada actual. El cicle inicial consto de sis concerts, que tindran lloc reg u· !arment els primers diumenges de coda mes, excepte el Concert de Sant Esteve -de contingut coral- , i en ell, ultro l' esmentada Orquestro de Cambra de l' Empordà, hi intervindran successivament el grup Big Ma· ma, les corals Ars Novo i Orfeó Monistrolenc, el Cor Jove de l' Orfeó Català i el Trio Art, format per Núria Tauler, Anna Moreiro i Sílvia Vidal. El cicle, el clourà un recital de música de pel·lícules a curo de Marino Ro· dríguez - piano- i Isabel Soriana -soprano. L'esmentat Centre Cultural és un edifici de novo planto, molt ben dotat, que compto, entre d'altres equipoments, amb un auditori de característiques arquitectòniques especialment reeixides. • Cursets dt> perfeccionament musical u l'Escola L n Lh icr L' E.w·ola Luthier lw progmmot per tl aquest curs ww sèriP d e cursets que abasten dieersos iimbits de lc1 daci•11riamusical. E11t re pf 29 i 31 d'octubre ja l'a tenir /1()(· el dedicat a la da11.m barroca impartit per Teresa Ctll't·ía , i entre el23 i 2.5 de 11ovem bre 1111 sobre elliNI rdr•11wny impartit pel bttix islandès Kristi1111 Sigmwulso11, ranta11t be11 co11egut pels afecr:io11ats liceistes. E.~ tracta de La terc: Prrt edició d'aquest curs. José 1'omas, llfi(L de les figures més tlestocorles de La docèllcio guitarrístit•a, im¡mrtirit LLit cw·s (ia en la dotzena t•dició) de lfl seva ('SfJCcialitol Pntre els dies 2 i 4 d'r/(¡uest mes cie desembre. Frerlderic Get·ers, importont pedagog belga del piano. impartirà 1111 c11rs e11tre els dies 14 i 18 també d'aquest desembre, i el f.,'1titarris to David R11sPII impartirii lo catorzena ediri{~ tlt•l seu. curs d1' é-.'1titarru els propers 16, liJ i 19 delmes clefebrer. Per la U ' l' O part, Alain illot o rd oferirà el seu curs de piano r•ntre els dies 2 i .S de març -desena edic·ió- i Ropkinson Smitlt nn c11rs de ¡ptilarra i Llaiit t•& dies 7 i 8 d 'abril-setena edició. El curs a citrrec de Dal'id Rus.~ell vindrà arompcwyat d'tm redtal d'a r¡ nr•st guilarristn el dia 17 de febrer, i el mateix s 'esde11indrà amb fi opl;i11son Smith e11 1111a dato Pncaro fJer confinnar. D'alt m banda. és pre1•ist que el pròxim estiu t•s desem:olupi el !IPgOtl c11rs tir>{..'llitarra clitssica tl Banyoles, entn• els dies 27 d 'agost i 2 de setem brt'. • r _, PANORAMA Cursos d'especialització musical de la Universitat d'Alcalà d'Henares r L" Unil•er.~ilat d'Alenin d11Nrttrf'slw progrrtmat per ol curs ar111nl 1111 rlr•11s ¡1rogramrr de cursos d't•.~pt•cirdit::m­ r·iñ ""'·'icai. Aq11e~ts cttr.w.~ 11'111'11 l'l¡mtmdni de la Fu11dació CajtJ th• Jltmlrid. El t•ompo.~ilor llnrcelottÍ jittcal " ;t/,.. mrwyn José Luís de Delós implll'lirii el rurs titulat ''Descripciótt y n111ílisis de las tPttdencins musica/es tf<•stft> 1950 lwsltllwy ., i també ttn "Cttrso de <·ompo.~ición " . Enrique Ioga oferirii f'l rttrs ·'Mt~totlos de onóli.sis musicnl t'li orCÏÓII •·, i lflolfgang Freiss ''El tlluílisis ,¡,. la mtí,,iNr nu/Prior ni siglo ,\1 111 " . " /Jt•t•llroN•n, muterirtl y eslrate¡:,r/us ji)mrttli·.~ t'li los ¡nimeros movimie111os dt• /11s t'ltnrlt•los Opus 127, 132 y .Z:w "srrrlobjt•t•IP rur!l professa/ pt>r 11/mrricio So/elo. i Peclro Alcalde en ¡Jro[l'IIStlrtl "" altri! so bre ròpera Oou Gio' Ullrti dr Mo:wrl. També s Ïmpnrlircw t•ttrsos dt•: pròcticn nmliLim -.4lejnmlro Morl'tw i ri·,, ..., Sebastiótt Mari,¡._, dorwnrnlrrció musical - ] m·in/(1 Torri·.~-; lf'orill tiP l'urt }lamene - Farrsli11o NtíÏtt•:;-: t•slt•lirtl de fn 1111Ísica en pf ronrtrtrlit·i.ww nlcm(Jir.v -Errstaquio Unrjwr-; didnrtil'tl ,¡.,.In IParia mrr.•icul ittll!¡trodo -Josrplr Srrnitt-; didàctica ri•' lu im¡1ror·isrrchí en f'ensenycrrnent ittstnrtttt•tttnl eiNttentnl-Pedro Snnuiento-; ¡JrimerP.~ f>scolf'.~ pimrÍslir¡rres -Albert RottlllltÍ-; n¡>lirarions de In peclngot;.>itt g('ttf•rultt /'('ttll4'tl)'fllllellt piorrístic - ]ulirítt l,ú¡¡¡•:; Gimeno-: pràctiques de pedagogitt JlitrtrístiNt: C:;erny, SrlttttiiCttlll i /(ttrltÍ{( -llita lflu~:ncr-; plmttejwiiPIIIs t(•l' llif·.~ i artístics c11 l'estudi del t>iolí -Vw·11111 llltruoo~,'Í(Itr-; tlidnctit·a del dnrillt•l-./ osf. Lttis Estellés-: err.~ctty(lrrtc•nl de Iu ¡•~>r<'tt.<siú err p{ mnrc de [(I LOGSE -Xar•it'r jonquín-; i. flnolmellt. Josep Colom im¡mrtirò utt curs dïnterprclnri¡} dt• pirrrw. • La Fundació Marcelina Botín edita una partitura a FuuclrH·ió Mar·cdi n o Bot ín tH•allll dc• p u h licar Polu·u Pn•ludioll rll• /(1 /u:; flesvanPcida cid c·m upo,.ilcw E,.tchun Snn z V ~l('z, n· .. iclf'nt u Caultthr·ia . L'c·~m cnlruln o lwa, p <'J' a pia n o, cl ulu cic• l'uny 1989 i ,.n ¡..ru a n ym· c•l p l'i mt••· Jll't'III Ï cid IV Conc'lll'b ci P Cu mposic•ic) l>iu n ístic•u J)fu nu c•l ValctÍt•c•c•l , t•o n vuc·n l pel Co n st•t·vutm·i .l cstís dc• M cm m; tcwio tl e Stull unclc•r· i p ulniC'inul Jll'l' l'csmentudn funcl nc icí. L 'olwu fou t'All·cuaci u d l O dc• mur·~· cic• J 990 p cr·l\tail c Bc•rnll' tu, i ac·ou;,c'guí <·•·ít icl llf'S molt fu\'m·nIJit•t:~ . • L Del seu afün. St•.lectoJ• anònim de ''l:atalu11ya Mí1sica/Revista Mus ic al l:at.alu11a'' 1~11 l'avine11tesa del desi• un ivt••·s:u-i de la tmbli~n(•ht Estimat amic: t•r·m(•ti qnr m'acll'(•¡·i a\ ui n 'o~ li' de forma pur·tic-ular·. després d'han·r-ho f¡•l nnc)ninrnment al llaq; dr• clt•n un)"· \'ostè és per u mi. ¡·om fWr a Iuts t'I~ rpti ens clc·dic¡rwnr a l'ofici d'omplit· pàgint·' eh• miljlr•l•• <·ornrrnicat·ió. tm amic fall l!rsmal. Un í·ssl'r a qui no c·o~tc•t· prt'bonaJmcnt. que nu Nto ni t•om I)S diu oj quina imatge li~i<·utÍ'; ni la SC'\'3 condició !>oeiul, ni ah res ciJ·cwnstònrit•s individnulilztuJor·cs. P cr·ò lanmult•ix sÍ' nrnlt b{> que ex:istc ix i qllt' (·s ulgír amh e¡ u i cm c;omuni1·n IJIICItid itrnumcnt, mes r·cru mes, ulr·a v(•s dels meus escrits, o uwnys rlirPt•tument a truvés dP lu tasco rl1~ eondncció d'aquesta,.,._ vista. Tanmateix, l'ubsi'rH'iu cie n·l'r·r·r·nts mediats fa qur Iu uosu·a relació rm rc·suhi I'SJH'I'iulnwnt dnra. No és que pngni rom,idcr·at·-ho t·cs r·xccpt'Ïonul, però. Un dels trets mÍ's ~w­ nuïns dc:' la meva professió{·~ juslament aquest cn01·mc I'Onll'asentit que fa que per un u pur·t nn hom sigui justament anomenat ·'corunnirador'' i qut• per· l'nlu·a ,·isqui en la m~~ ¡wofunda de les incomunital·ions. pe•· falta de r·cspoblll d'aqudl a qui ens adx·eccm i (·s la jn tiJicació de la nost r·a lnM·n, vostè, benvolgut lector. Prt·ò, hi insisteixo. aquesta {-¡, unn rl'alitat inamovible i esst•ncinl. l:'lcitamcnl acce ptada pels qur ens dediquem a ac¡u<'SL nfit·i , llllll r•orw1·r·tcix la nostra vcH·acicí diulngunt en un cxc:'r·rici moll d ur Jc• IH'Oposta se nst~ r·ptnr·u. En lot cas laconstnlaC'ÍÚ ri' Ul(llt'Sia rcnlünt no implica c•lr·c•buig a unes certes possihililut;; dc modificació o. mí·s exuctumcnt, cie matisació. Pc•rqui'l's;,t·nl com és absolutamen l Ct'l'l c•l que actLbo d' exposar, Lambí· ho Í':< tJUC Lot mitjà de t'omunit·uciÍJ <·~cr·it té Ics pàginc" disponihlt•, u la par·liciparió aetivu rlt·l~ l¡•c·tors a tra' é,~ d'una t•orn·sptmcH'Ilt'iu. ¡wr d~<·omptul oht·r·111 com és propi de la nalur·ult•su 1lel mitjà, mitjançunt la qnal !'S pol produir un mínimjot• diulognl , que of!'reix unes possihililuls substunts d'enriquintt'lll 11111111. E~timallecto r· u mi c. No c·ull'n¡(lli ris mt•us argunl('nls c•n nn ~•·ntit nogatio. Re~ nrés lluny dc• Iu nH•va Wlluntul. l'cr·ò lunmateix Prn dol'aquc•sl ¡¡ilt•lld urnhic•nln l a c¡ uè rn'estir· n•ft•r·inl. l no ho dic des de la pt·r·~plwlivu inrliyirlualitzarla i per·sttuul pròpia i rlf' la t·evista. Nn; d m!'u horitzó va molt rn~s c•nllii. Una vintena d'artys dc dt•diNirió aJ periodisme musi!'al i dru d'aten!' ió intensiva u uquf'¡.,la n·,-ista, em donen una t•apucitut dc vi~ ió pt·oo àrnpliu dt• Iu r·culitat. 1 Í'S a(¡uí on' ull all!ll'. o 1'111 quci.xo ··només.. clt•la fa ha tir polèmica que ha pt·oduïl d material que bem public·at ui llarg dels dl'u anys d' Cli"Í~L(·n- P e· iu tl•• Iu public·at·ió. Ern quc•i'u de l't•sc·ussu rrllr•\ ànriu qut· rlc•sn•lllu. dc fm·ma lllll!''ll ¡.:o•rrc•r·nlilzudu i ar-rt•u. el t·onll''l 11111;,ienl cliissic. Si dc:'i,f'm de banda el fc•l durTI'I'IIIlH'IIltun r.xeepcional dt•l 'l' rat ri' dc• I Lice11. conlt·m piui suhn•ltot dc•s dl' pl'rspr·rlivt·~ rn¡.l! ul'•·c·tÍ\ ¡•s 'fUl' no implícitumcttlt·ullnml~, la música dàssieu 1111 ri t's\ <·Illa passions perTPfll ilrlc•s. Lu pr·uxi rnn!'icul es mou , nrull nr(•s dt•l t¡rlf' ncc que félru IWC'I'HHU r·i , t'n un miLl' d1• cotú fluix ull¡•njador dc f•·icc:ions i fr·t•f.(udissos d(• CUfl meua, i ullludut· lnmbr dc r·caütuts cxtr·uindiviclrucl!l. Ni la tlirnensió s(rc·iu-eullur·ul , ni La formal. nj J'ccon(llniru, nwuNt errcr¡{ics polèrniq Ul'l. mínimes. Hom diria llU l' !'li~ tr·ulwm c:n una me nu rlt• món ubsolutument ideaJ. d'u no :hrp~>iu innmH·uladn i blinda I u Lot u meno dïmpUI·esa dc:l tip u¡, qtH' si¡,'lli. L n món rec·lòs benni-tit•nmt•nt din.. d dos p:rr·1i1·ulnr clt• !'llclascú, incornunicul i in't'n~ihlc u allò q:uc no ~igui lïnlt·r·i·., -<'Conòmic, polí tir o hednnÍ.,IÏI·- d1· cada cèJ.lula indi' irlual. lnn hom tem que l'u si'-p~iu u qu(• m'nc-abo dc rcfer·ir , tingui rnés a veure amb r·ls pr·olc·gòmi'IIS cll•l'r·~lat ti c c-oma, o dl' r~ir·­ vunn-<·nel sentit dc l'ubst'- nr•in cl 'ii nimn - . IJUC amb la duru pr·rò vilulr·t•ulil.ut d'un cos viu i uht•r'l n un ful ur· pn1gr·c!HNi 11 i clin a d ilr rn(·~ lnmsccnd<·nt. Estimat amic, no <'nlc•ngui lurnpoc· ¡•n l1•s meves pur·aulc·!l l'Uf! intc:'nt dc:' carnunur· O dt•H\ inr•l¡•s lirnitueions pr·ò¡ril';., pt~r·­ Sfl llah, i dc tot l'equip qul' tcmfc•girnlnr·t~viRLa. Les assunll'ixo i I¡•¡, nssumim, no pot sc•r uhr·unH•nt. luqní t•alclr·ia afq~it·. ''d<·s dc· IC's limitucions pròpic>¡, dl' r uh·<·n¡·ia dc- conlrasl t•rítil· uIii'". Pc•r·ò a la fi penso qut• l'llll't•tots sïmpo:.a un esfot'\' Jll't' ft•r· que la nostra e'istl-nc·iu nw~it'nl .,igui unu realitut nrrs c•net·ghira i més autoe,igt·nt j o,ohn·tol ..igui viscurlu dt' ronrru rnuh mé;. irnplic:ada ddquc• ho {o~ ur·rr. Lu mrísira. <'orn u fi'L nrl lur·nl genuí que és, fJCr u nu pur·t {•s un proclnctc consumptiu, pPI'Ò lurnbé és, o ho bau rin el i' Hc·r, nn f1•1 vivificnclor d'intprii'Lrrrls i dc tensions anímiquc•11 c•n PI pla dc• la sensibilil a l individunl i col.lectiva. I en aqcr('sl "lwcrrin" ruua vui r.l rncn dol,''" In contemplació dc dt'u anys tic• dur·a p<·r·ii li(!mprc il· l u~ionadu lruj¡•rlòrirr dc la ''Revista". i t•nr•l dt•ix c:J'incomunicarió qui' irw' iwhlcmcnt sento des dc:' la lulaiu on contemplo. rrítit-utnc:'nt insatisfet. el camí t'N'OI'l'l'gut. Dc·l •c:' u affm. J awne Com ellas e Jazz 5è. Cicle de concer ts 4t. cicle de concer ts Torroella de Montgrí a les J9 h. al Cine Petit Torroella de Montgrí a les 23.30 h. a La Sala de Ball Desembre Díumengr:,i TRoBADA DE CoRAIS 2 de desembre CoRAL M ES1'RE SIRÉS, Fè lix Pérex, diiT!Ctor .ANrONIO HART QUINTET ÜRFI!Ó } ONQUERENC, Lluís Mandado, dimclor CoRAL ANSELM VIOlA, Josep Lluís Rabassó, director saxo, piano, contrabaix, bateria, trompeta 16 de desembre Cançons {Xipulars catalanes i d'arreu del món . Díumc~r:. EvA LEóN, L'io/í 18 DAGMAR SWING AFFAIRE Obres de Toldrà. Grieg, BeeLhovcn, Sarasare M UÑJZ, piatlO saxo, piano, baix, bateria Gener Diumenge, 8 Diumenge. 15 30 de desembre HARMONIA QUINTET DE VENT joan Carles Chorda, trompa Oblt's de Rossini. Bizet, josep Albert Botet, flauta Damasc, Danzi, Serio. Xavier Blanc, oboè Gershwin josep Fuste r, clarinet Ueonard CasteiJó, fagot }oRGE PARDo-ToMA.s SAN MIGUEL saxo, piano 13 de gener }UAN DE DIEGO QUARTET Cuu.os BERGASA, barito11 AMPARO GARciA, piano Ohms de Ravel, Navarro, Moreno. Ginastera. M07.3n, Wolf, Donizetli i altres trompeta, guitarra. contrabaix. bateria Obres di\lbéniz, Uobet, Rodrigo D EBORAH D AVIS Obres de Casadó. Moms:llvmge, Fauré, Oi:r.el lOdefebrer 2 7 de gener Diumenge, 29 WULPIN l msKE, guitarra veu, piano, contrabaix, bateria Febrer Diunumge, 5 SEL\IA GoKCEN, violoncel MAc M cCLUR.E, piano Diumenge, f 2 QUINTET KREisLER Heribcrto Fonseca, t•io/í Rafael Fabregat, violí joaquim Miracle, tdola GabrieiJe Deakin, llioloncel Eladi Dalmau, fJiano Diu menge, 19 Diumenge, 26 Obre~ 17 de febrer BIG MAMA-IGNASI T ERRAZA veu, piano, saxo tenor, contrabaix, bateria ORQUESTRA DE CAMBRA DE BRATISIAVA MARIAN TURNER, flauta Obres de Mozart, Vivaldi, Telemann i Brirren FRANCISCA MENDoZA, violí Obms de Mcndelssohn, Rachmaninov 3 de març SHIRLEY }OHNSON-GoS PEL veus gos pel f 77de març PooE DIXIE Març Kl.Aus Lrns, violí MA. GLOJUA IIERNANDEZ, plano NOTES i de Schumann. Shostakó\~tx VICENT A..u..J!GtERS, violoncel AlBERT GUINOVART' pictiiO Diumenge, 72 CHRJS FLORY Q UARTET gu itarra Obres dc Mozart, Schum<ll1n, j anacek, Brnhms banda de dixie LA S ELVA}AZZ BAND Organitza: IMPORTANTS: TolS el concens són gratu'tLS per als socis dejovenruLS Musicals El concert de CLÀSSICA del din,¡ dc desembre sc celebrarà a l'església, a Ics 18 h. El concert dc jAZZ del dia 30 dc desembre se celebrarà al Cine P<!til, a Ics 22.30 h. 1!-.'FORMACló: jovcntuLS Musicals dc Torroella dc Momgrí. Tel. (9)72-76 06 05 Joventuts Musicals de Torroella de Montgrí Patrocinen: Amb el supon dc: rrnl Generalitat de Catalunya lU..Uf Departament de Cultura ~ ~ Ajuntament de Torroella de Montgrí ~..:,~ Diputació ~ deGirona CONSELL COMARCAL DEL BADC E.\fPORDÀ PANORAMA Llibre dedicat a Montsalvatge Nova as oc iació Òpera de Camhr·a de Sant Cugat r .... r E I passat 19 de novembre es pre· sentà públicament lo novo ossa· dació Òpera de Cambra de Sant Cugot amb un concert, ol Teotre· Auditori d'aquesta ciutat, en el que hi van participar, entre d'altres, les so· pro nos M. Dolors Aldea i Carme Bus· tomonte, lo mezzo-soprano Mercè Obiol, els tenors Joan Cobero i Fron· cesc Lózoro, i e l baríton Enric Serro. Els cantants, acompanyats ol piano pel sontcugetenc Eloi Jové, interpreto· reh d iverses àries, duos i trios operístics i l'escenificació del trio final de Rita, de Donizetti, en català, tol com va ser representada o l desembre de 1993 en el mateix auditori. Aquesta entitat ho estat creada amb lo finalitat d'aportar ol ventall cultural del país un treball operístic de qualitat o l'abast de tots els públics mitjançant l'adaptació dels textos ol català d'aquelles obres que, per lo seva estructuro, pugin ser represento· des en qualsevol teatre o auditori. • E I.Consen·atori Su¡wl'im· 'lunicipal Je :\lús.ic·u dt' Bar·<•t•lona acollin) ut¡ucs t 20 d<·~t·nrhn~. a fe,. 21 hor·es. r acte cic pr·c~enta('ÏÍI d'un llibre dedicat u la \ida i r ohru del mesLr·c X:n in Montsuh algt·. L 'obt·a corTehpon ui quart 'ui nm (te la col·lect·iÍI ''ConrposiltH'H t·ntn lans" que puhli<·n ri Ü<'purtarnt•nl ¡~,. Cultura de la Ceucruütul dt• Catalunya en cuedic·ió unrb 1\•tli loriul BoiIca u i els St'us uulors ¡¡ém di Vl't '!WH rriiÍ s ics i compnai lorH hom; <·orrPiXt.'dors de la p e r·sortaliLuL cJ,, Mont su lvui ¡!;P. Carles Guinuvut·t ha l't'I nuu Ulll'oximació al llenguatge el<· MonLKu lvu iW' i ha analitur l· l'oh ru per n pinrrn, Iu SI;JVU mús irn vo<·al , de cun rlll'tt i si nr fònica; Fnurc¡•sc Tuvt•t'IIU- Uel'h pn•senta la vida i l'obnr <lt·l t·nrrrpn~ iltH': ris seus primer·s arry~. lt•H clifit·ullals dels anys ..tO i cb Ull)S dc mudun•sn i de sintesi; Fnlllcc~c Bonas ll'<' analit za twa Coucerto-cupriccio per , arpa i orquestra <Jlll' Moul~ah aL¡,:t· \a c nmpondr·c L111~ 19ï5 i. fina lment. Jor·di Codi na ha tin~ult·ur·n dt• recopilar la hihliogr·afiu i la di:,l·o~r·n­ fia refct·rnls a r autor·. el Í\ 1'1'~01> 1(·-.tos de Monlsa lvatgt' i opinion ~ d'altt·es mús it·s i ¡wrsonuli lals qnt· l'han c·orwgul i lnH•tal al Llarg clt· Iu H<'' n 'itln. \tpw,la (llwa (-;, un dm·r11nrnl im pr·t•M·indihle per· conèi.wr· Iu pt•r·,orwlilnl i la trajcctò r·ia tiri nw¡,lr't' '\a\ it•r· ' l ont:-ah utgr.un dt•l., eonrpo..,i lur., nr(•, impor·tanls de la rnír;.it•a t·atn lanu del ,;t•glt• XX. • ot• ro Guanyadors del li Concurs Montserrat Alavedra Jll r¡ul!sl.~ lwu estai els f(tumya- J--. tlors tf,,¡ 1 I Con curs cie Mtísica dr Cambra Mu/I.ISe rral Ahwctfrtt t¡ut>lingnélloc e ntre els dies 4 i 6 rfp lllll!l'tllbre lt Tf>r·ra S.Ht . Primer fH'f>mi: Quin /PI ll ~tben -Edum e S anlos,fngot; M. Angeles GnltÍn , clarinPI; M. Dolorl's Cltiralt, oboè; ]ulia Gtlltt•l(o. j l fmla lmm>ssera; M. I n é:~ Goa:sñl<>:., trompa-. Segon premi: 1'rio Jflpr//tpr -Albnt Gumí, como lli bossello: Queralt Roc n. dori li(•/; Eu I(,fia Voli.~. piano-. Tercpr ¡JrPmi: Flmtles d'Adri ( qnnrlel de f lmt/Ps lrm·e.~serPs) - Pau Castanyer, Patriria De No A1•ecla, Cecília R egu<•ro. i E.~/(•t•l' Zulet-. Fiunlislo: 1'rio Flores/lm - 1lla rc Armeugol. 1•iolí; Eduard Bolecla, violo; Ecluanl Comalada, I'Íoloucel. • XLI CONCURS INTERNACIONAL D'EXECUCIÓ MUSICAL MARIA CANALS DE BARCELONA «A-fembre de la Fédération Jltfondiafe des C'oJtcow·s lulemotiollau.r de Musique» Presidenta d'Honor: S.M. La Reina Sofia d'Espanya Del 22 er abril al 9 dc maig dc 1995 PIANO/CANT PIANO JUNIORS Lúnit d'inscripció: 15 dc febrer de 1995 Total Recompenses 2.100.000 ptcs. Lúnit er in scripció: 15 dc febrer de 1995 Total Rc<'ompcnsrs 1.300.000 ptes. JV!rdallrs - Diplomch d' H onor Medalles- Diplomes d'Honor Patroei nal p!'r: lu~>tiltllo No!'ionol tic lrrs ¡\rws E,,.,~nÍ!'ns r la f-hi>ica • Mi11ÍSII'I'ÍO dr Cuh urn 1-.liniHIPrio dr Ahu nl os E:xleriCJres fl1l'fl Generalitat de Catalunya YJ.UI Departament de Cultura 'll.fiiJ/ ~ Diputació de Barcelona ~ Ajuntament ~de Barcelona Àren dc Cull urn SeMi d&QA,a Inscripcions i bases: ARS NOVA Cran Via dc les Coris Catalanes, 654 08010-Bm·cclona. Tel. :318 77 31 e PANORAM A R T e A Apropa r la música de Carter p e r X.CASANOVAS · DANtS e : .. o::: ..9 e ~: ¡:;¡ 122 olwr·t·nt mnh una deelur·:•ci6 cir pr·incipis que l'li va rt•orit•n iHr· l'acli vi tal t• rrllurnl , la Fnndac·ib " la Caixa" Ira eoonl inat a Ba n·l'lonH una sèr·i¡• d'aelc~ f•ntot·n de la fi gu ra de dos ro mpo<titoes en ac tiu : Elliot Carlet· ( O\ u ) ork. 1908) i J osep ofer· (Vilafntn<·n del P enl'drs, 1935). Aquest Ft'blival Cm·ter-Solct· ha l'lleomamtl c·nnc·c·r·ls a ur·tis l c~s df' mit xima solvt•ffda i hn organitzat tamhí· conft> rf. ndc!>. uudieions eomf'ntadrs. entre' btr~, d('hats. prognunat"i6 d'obt·e¡, dl' c·ompositot·s rda(·ionat,;. Ulla pcl· línrl u. nn cnrs monogràfi1· i un dossier· infor·matiu. Ft>i11a lw n feta, una atapeïda lt' J·an yina d 'at'livitats llUC ha IH' I"IIIèS eopsur l' t•vnfuriÓ dels clos músics i eonèLxer la grnt•si d'algun!'~> de lc·b SC \ es obn ·s ~> i ¡,•ni lïra­ tives. Altnt 'rgada. la fundació ha demostrat rapaci tat Je polat"ilzarió de ('··off-Pu lau ' ·. P el qur fa a Ca rter , l'cvicli·ntia desmitifica obres que, com els quar·lets, són tinguclf's pm· críplitiUI'S ppr· una compfe,ilat accentuada per· la quasi nu1·1a ft·l'<¡iientació. Eb Quartets i, en gen(• r·al. r obra cambt·ística de Carter. !>Ón obr·es auslen•, amh voluntat implícita dc progef's~a r· més d ' acord amh una lògica pròpia que no a t·cd 6s d ' un impuls comunicatiu. Peesenten rliwt·sos ni vells de siJnrtria i t·cqut·t·c·ixcn paules de lt•c·tura que assignin un ethos a <·ada in-,tr·ument. Són oiH·es •·ealment complex<'~ que poden ~embl a r música de tr·àmit Q u artet ArdiHi si 110 sl'' n coucb.en els pn·ssupò~ its. És e\ident ((f il' l'oient n o ave~a l ., ÏHI <r aconll'ntar· a desco])[·ir ¡,oiJ•·r la marxa - p<•r·c'l'pciÍI que pot canviar a cada audidú-a lguna dc Ics múhiplrs interreluciuns s ubjacents e11 o hn·.s que, mí·s e¡ ut· no formes o Pstnr!'lur·<•s ~:ignifira ntb, !>Ón espais Lingiiística drfinits bàsic·amrnt per les Jis tà•wit•s intervàliqu<•s. La justesa rftmica i la plenitud tambr tímbrica són absolutament ('so,t•rwials. La dWeuhul d'execució Í's enomw perquè els illsLt·umcnts no aha11donen c1 prirtH•r· pla i perquè Carler·, h eeeu d'h,e., . dc Scriahin i de Slnl\insk). practica constantment la ;;imultaneïtat dr tem pi difcn' nll-. i ean\iants amb tol rl que això compor·ta dc <:ÜblwrsiÍ> i eoincidència altt•r·naLi''es. Obviant les Ouetuacion~ de r alratorictat, <H(IH";tes obres podt·n can\'iar ,·anicul mcnt entre una 'c•r·!.ió i una l'altra (pe•· exemple, eaptrniment dt->ls Jullianl versus velwmèucia dels Anlilli) amb mòduls dt• silt•nC'Í c·sM'IItial~ que no s' han dc confondre amh pauses. lntètlll.<'lb dc màxima ~oh Pnria? J utgir1: Quar·tct Ardi tti, les pianistes UrsuJa Oppenb i Eulàlia Solé, l'cs]Jièndida Lundnn Sinfoniella. I'EnSf'mhle Onprcst1·a dc Caduc¡uÍ's, el grup Bun·t'lnna 2l6.1'0BC amh .Josep Pons (rn una oportuna (•ol· labor·ació cnln• institueiom). ell~ i de la mtr~ic·a dr J o;.ep Solt'r tt·a<'lat·à la pròxima niiniea. o· OSC: complir el tràmit històric perX. C.•D. P r r rommemot·ar· el cinquantenar·i de la seva crcurió , r actual Orrprm.r ra simfònica de Barct'lona i nacional de Catalunya ba n'JWLÍl el programa amb què va e11cetat·la sc~ a trajectòria r any ] 9..(4 de la mà del mestt·r T olch·à. L 'extr nsi6 d(•l progra ma il·lu~tru com ha c<rnviul la programació de les ot·questres a rrdós de la capacitat d'escoltar· dc•l públic;, més r·estri<·liva alhot·a qul' mrs a tenta i exigl'nt. En Lres dics d<- fl·ina no es poden prepar·ar di::,'ltam<•n l pr·ogrames dr la mrna d'aquest : obrrtu nt de Die Meiste r·singer de Wagner, un Concerto grosso dc Handd , la Sisena, de Bcelho- Yen. L 'aprf>s-midi d'un .fuune de Dcbw.;,y. m1s r,tt·actes elf' E/ sombrero de tres pi cos de Fa lla i d "'Till '' de R. Strauss . Dir·igia Anloni Ros-Mar·bà, 1(11(' va obtenir 1lbf'iplina i jus tesa s ufidenls perquè la formació sonés amh <·orrecció. lot i qu<' no es LJ·oba nj dt• hon tros <'11 lu forma tècnica qut· tol s Òf•sitja ril'm. t·acla t·op més eom pronwsa per Ja marwa dc titulat·it<rt. Voldria dissentir dr. l'opi11jó expn·sacla ¡wl mateix Ros-Mur·hà en dir que I"OHC agrairia un dirrctot· jovf' i del país. Del país. tant dc ho! . p er·ò dt• joq•. t·es de n·:-: ¡•f llUC f"Ürqucs tr·a n·rlama a r· r·it!> Í's un dit·ector t:XIH'r·l i a 11toritar·i. br·c¡~;at en un n~ perlori ampli , hou conPixrdo r drls esludis d' enrc¡!;i~trament i capa~ de ~nlisfrr· plenanwnl fe~ cxpcNaLivt'li cfpfs mr'rsics de l'Ünf1H'stra, alguns de prinwr a fila, 1w r· cl111·-los a Ics màxinw~ fites d'exigè11da i considet·ació pr·ofessinnal. No(.¡., e• I cas d' ofel'ir la titular-itat a ning(r quer~ teohi en fase dt• tu ll ~o­ lidació i d'¡•-..tudi per· pr·omt'lf•dora que sigui la ~e,-a batuta o atapeït el seu CLII.,.Íeulum. lHiuclel i Wagner es van huvpr· d'aconlenltll· amiJ una dedicatiú im;ulïcicnt cu fuvur· dl' les marr¡•¡·p~ upliracles a Bc•clhoven i Debuss) amb un Falla !'spe<"tacular· (més e:,lrepilú~ ([Uf' just) i una lt•elur·a ú·anca df'l poema strau~!>iu qut• \a refrescar cn t'I pírhüt· la memòr·ia d11 l'cxccHèuria as¡,nfida als dar.,.c•rs an ys dc l'clapa Df'l'lwr·. PANORAMA e R T e A Concerts de l'Orquestra d e Castella i Lleó i inauguració de fa temporada del Liceu per LLU IS TRULLÉN E I Palau 'a srt· centre dc·ls do;. t·~tlt·vt·uiments simfònies mnsic·uls lierístics csdc-\in~uts a BatTt'lona durant el nws d'oduh•·c·. Si l'Orqueslnl Si mfòn iea i Cors del Ct·an Tt•atre dl'l Lir:c-u va oferir c·l mes de mat·ç un ('OIH'et·t IJl' lll'l'ic pro-t·ceonslnu·dú dt• Iu malnwsa Catt-dntl de Ruq:~os, ant l'On¡uestnt tlt· Cust C'Ua i Lleó i la ~opt·uno lmma Egido. dit·igits per Ma' Rn~~ado, van COlTespontin• aqtu·~t gest ac·tuant rlesinter·e;,¡,adanwnL¡wl Lircu. L'ot·quc·~tnt l'<t!.trllana. fundada f' Ull) 199:3. \ ' H oft•t•it'llllfH'O~t·am a Íntt•gt·at pet· una ac·u•·ada seiN·c·ió de pat·tilut·c¡, opt•r·ístique,. culminat amh la SPgona dc• Bn1hms. Com a \ irlut més lloaltlt• dc r orquestt·a. cal t•sou·ntar la ~e'' a cli~c·iplina rn la rl'alització del., unísou~. cic> la modulació de le;, dinàmic¡u"" i. rn definitiva, dc Lot t'I t¡tu> e& n·llwiona amb la tècnica onp•t•stt·ul. P rn), IWl' alt•·a hauda, al "bPtt" lka hms, íntim, rdle'l:iu. amablo, va manc·a•·-li dt•n¡,itat s imfò nic·a , r o tunditat , IPrnpt•t·amc·nt. Bons detaUs dun111l Iu intt'I'JH'C\hH·ió del " Preludi " de 7,a 1'ravicaa o de I'"Olwrtura" cl 'Oheron, pcro mancats d e fluïdt!sn, clt' r·onvr11einwnt. Pet· alt l'u banda. e al considct·at· l'aclll<lf'ib d'lm ma Egido, pet· sobr e de tot. rom arTiscada. lnicim·un n'cital amb cl"Come sr·oglio" -ar11b 1·!~ seus sobtal8 ca n\ is de l(•¡,¡,itunl. ff'lllpo i caràctct·- po t pcn·tul' mÍ'~> d'un CllSLU"t, i si h{o va I'I'!IOJÒn• 11111h 1'01'I'CCCÍÓ e ls '·escu lls" rll' la JlUI'tilltt'll , la seva Vt'U b en modPiudu i III'Ojt:r•luda , de ft·aseigruidnt , nu vu pod1·•· valor·at·-sc s inÓ Cll JlOSII't'int'l'i ÍIIII' I'JH'I1ta cions : "Un hcl di veclt•t•mo" - por· emotiu pen) amh els al·lil'ir•nts s ulïÓf'nts ver tt·aslladu•·-nos dins Iu dimensió de la Ma<lanw- i " TttrT la n ot"tf']Jiacida", •·esolent amh noliii'Íu seguretat els joes d · Hl'lifïl'i clt· la cavaleta. El segon csdt•' cnilltu•nl lir·c•ísl ie· dc· I Palau coincidia amh la inangtta·ucib de la temporada 1991-95 dd Cntn Tcatrf' del Lieeu. Ohet·trtt·r•~o. pt·c·ludisicors de Wagner. e t·di. Counml i P on ehielli. l'Ot·qm·¡.;Lt·a i Cor., clt·l Gran T eall·p d el Lieeu . la hatuhl rlt• José CoUadu, i un fJÚhlir· tl'n l pe•· cent operístic '' an ajudat· a n·c·t·r•a•· l'atmosfcnt màgiea que c·s n·spit·ava e ncara a inicis d 'aqu est any u l' r'll) oral Liceu. L'orquestra i ror c'CJIH·ixien el ¡¡ignilïr~t pmfund ri<' l'f> per·u , ]a dimensió musicuJ de parli tun·s com la " Dansa llr• les lwt't'!!" o "L'entrada de ls con vidats" dr:l Tannhiiuser. i a111l! una llli!Livudú esp ecial. amh unes !!o n o rilat~ 111r~ f'ttlidcs que brillaotb, vun oferit·-nob un r epresen tatiu i ampli 1'1-'l'OJT!'gut pr·•· l'rl<'h PtTim<', pàgin<'s l(U<' tant s cops h a n pus~at pd;; seus fat·i;;t ols. 'olemnit al a l'ol)('t·tura dels Mestres, ddi<·ad<'hn e 'prcssiva al " Preludi '' dl• /.,rr Tra via ta , mis te l'i en el " Pnta·iu OIH'('SII ' ' (a m]¡ lllli'Ol'lllHgÍSII'aJ), i nttlictlll dl' lluminos itat, de mujes tuositnt a l'cnlntda d els COn\•icJHt!i tle J 'l'annlriiu.~ser, UJl dels l'ims in ter p t·clnliu8 del cnnr~e t·l. Ca l t·er·uni·ixer· <¡Ul' dunrul la segona part, l'I conet'rt, pn r i qual van queda t· rnp t't's<·nlatl' títols p et·tanyenls a l'òpent fr:rn ¡•esa, alrrnanya i italiana, va penin· 1'11 cc't'lll mt·sur·a el pols qnc havia mantingut fins aleslwt·cs. Cal n•eonè i,c t·, pea·ò, quf' l'emotid t a t rlel "'Vn p rnt>ic· t·o·· o del jovial ·'Vien ott bil-rc" del Faust ,-un palcsaa· el uon monwnl at·tibtie dc l'ol't¡ueslnt i d eot·. 'o podia mancar en aqtwsl prog•·anHl la '·l\Jarxa triomfal ' ' d',lida , <nnh Ics seve~ lt·ompctcs ::tlinadl's e n \li hrmoll i La . amb una orqur!>lnt radiant d e hOnot·itat i amb w1 coa· qut· va l' Untat· amb valentia i convicció. Espe•·rm que aquest esperit most•·at tlnmnt<•ltítol venlià -al qual van St'gnit· fora dc pt·ograma dos fragmrnls pertan yents a I ve.~pri sicilicwi i al HomPII i ./ulieta d e Gounod- sigui el q U(' ¡~t·r·vulgui entt·e jJúbUc i totes uquel les JWI'SO rtf'S que viuen dircctunu·nt del Liceu f•n els moments mr.s dil'ít-ils d c la lírica tiels ttltims decennis. Més que prometedor Daniel Ligorio perX.C.•D. e omcnço amh una reeomanadb: ealt·t•cunlur e l nom del pianista rlt• l\1arlo t·ell. Danic•l Ligoi'Ïo. Té dinou anys, 1H'rr'1 la st·vu mant·t·a t·c vela I re l >~ del~ que t·onlïgurl'll ri s ubs trat un hmllu J'¡•,r·l'l·lt\ nr·ia , s i troba IPs opot·tnniiHls qttt' la st·va trajf'NÒt·ia mereix. Sún l'ili'UI'It•rís tiqucs com rigo r· tr'.('lair·. tllnsit-alital , paciència combinndu Atuh nmhir'ió i una pe rsonalitat iult'l'fll't' lativa inlt•t·essanl. De nwnwnt , no ;,'ohsct·va pt·ecipitaciú ('11 lo SC'V:I C'tll'l'l'ra , Sf'llSt' pn•SI-'ntueitiiiS ~onu d f'¡, qur L'hagin dut - t a l vegada. lll'r•nwttn·amcnl- al frontispit·i de lt·~ gt·ans audiè'onl'ics. Estic con' cu çut , ¡wn), t¡U <' Ounh·l Ligor·io fig¡u·a en pole position, en aqueU punt de pat·tida -t¡tH' JH'I' aJs medior'l'f'S és punt rl'atTibaclu- qur· l'alloca a la cursa impluC'ahll' cie Iu plnsquampPrfpecíó. Tres Sonates dc D. S('a rlatti Vll ll adariJ· d'!'ntrada qual!wvol duhte sobt·e la dest•·esa mecà uiea del pianis ta, com ho fada , al fiual , l'alwusiva So nat.a S::: 80, l'únieu r,ourpos tu per Béla Bartól< , que va ltii'UI' amb ~'stimablejustesa e n la polii'Ítmia. Al cor d el p1·ograma. e ls Kla vierstiiclre D. 946 dc Schubct·t, qut• sún unu obm formal is ta qu e Ligo rio 'a d rfensar amb coratge, sentit dt•la <·onstrucció i pondt•t·ada llii'Sllt·a 1'11 r is e fertismes. Em' a inler·el~Stlr la intt•n- donalital natTutiva quf' Ligorio aplil'U\ a ah. s n<·cessius ep isodis. lmprtuoso l a Balctda núm. 1 Op. 23 i el Sciler:::o núm. 3 de C hopin e n vr•·sion s e mpe ltades d'tm pathos que r i tem ps att'mpern1·à. El punt àlgid cll'i rt'cital va esta1· en l'Arabesca dt· Sl'lnnnann , que d emos tra una congPnialitat l'n t rr c•·eadot· j t·ccreador. Quan Ligol'io rnatisi alguns cops d 'el'ce lí', la sevu lectw·a., que concep c·<un unes variacions a contras tat·, fregarà la fantas magoria d e les m j llm·s obt·rs schumannianes . La pult' t'i lud. la llcugc t·csa i el cadicter ja hi són presents . A partir d 'aqui, els anys, el mestratge i l'escalf del p(tblic li a fïm11·au sens Ü}ilitat i el conve t·tiran e n un gran pianista. :_ - -~ 11 ,;;· ~- 122 ;:¡ j· • i i... e PANORAM A T e A R I FESTIVAL DE MÚSICA DEL SEGLE XX Barcelo na, sota el signe de la modern itat per C. GERVILLA i !to m hugués de ftw una valtn·¡wiíl g t·ner·al dl' l P l'inwr Fr~> l ival d(' Músicu <h·l Se¡!h• \\.. sens rlublt> s 'Ira u rin dc pm·lur· rl ' r,il. En quin M'nlil'? Lluïnwnl IU' I' a Iu eiula t rll" Bar·¡·¡·lona. <¡ue füiUinll'nl pol inc l o ure '~> <'n l'I ci1·cui1 iul<·•·nueional de m(rsic u dc la uos lru e<•ntríl'iu. Bona polítiea nrus i<·ttl d ' un Ajun lo menl. qu<· huul'ia d 'apliea r aq ut•s l¡; par·àme lres a altres àmbib mu ~ ica1& (dol'è n!'iu. promoció d l' jm l'.., arlistes. e tc. ). ll<'t'és de magne!. pru po rcions p e r· a l C<·ntr·c dc Oifn ~ i ó eh· In \T Ílsica Conlt'ntptwània, amb l'I <·onRegüeut pres tig-i dt'l mes in• Cuinjoau. Concurri'-ne i:.l clt•l públic Lllolt variable . segons ri eun<'e t·t. I finu lmt• nl. opot·tunita l únic•a per a l' e:-LI'l'IHI d'obres de ro mpo~ ito r, dc la n<hlra tt•n·a. La ¡H·o~ranHH·ió ha e<>Lal molt cclè<·Lit·u pd que fa als compo¡.itor s a ljens, i no u ls dc·ls corwcïus. De fl'l. l'escola ¡·atu la ntl amb més jJI'I'~<\nr· iu. urnh co nr·onlÏtà nc•ia de l 'e::.de \l•nime nt dc la Fundac ió "la Caha , .. ha estat Iu sole a·iana. tot i h:n e a· e~ tat dis ta·cta amh pelites pinzcllad e::: d'altre;; br·anques. El cic lt• fou iniriat p e r· I'Or·q u<·sl•·a Simfònica el<· Ba r·cclona i Nac:iu11al de Cata iU!I)a - el di\'endres. ï cro('tubn·- dil'i¡,.rida per Ernest Martínez lzquie nlo. 'interpretare n obn·~ de Magnu Linclhc•·g, Debus&y. Guinjoan i S tra vin;;k) . L'orquestra e~ dei_, à innue nciat· per la batuta e~> pel'ialil ­ zada d .. Ma r·tí ll('Z Izq w e rd o. 11 programa arnbif'i6s, alhora cruc intea·r ss anl. El sf'gon eonc<'rt. el dissublc 8 d'octubre•, fo u pro tagonitzat pt·a· l'En~eml) lt' Com·t-Circuü. dirigit pe r Pien·c Anda·Í' Yalade i 5Ïnle •·pre taren ohr·<·s dc .Murail, Lt>r'OII ". D ebussy . Oulba\ic i Ravel. Indubtablement, l' Psr o la impr·essionihltt ,·a set· el més inl ct·cssant de l cmwc rt. n· altra banda. a la sessió d t>l tliumengt' <Jue ens \'a ofe rir el a ' o phonquarte ll Bat.el. h i \' U mancar la , empre opo•·Ltrna r e presentadó ch•ls nos tres r ompositors. Aq ues t 11 0 fou e l cas, pl'r't•, del t·once•·t que Zunelti i Martín oft·r·ia·c·a'l e l dilluns 10 d ' oc tubre. en e l qual figurava una o hm dc J orili Cl'n t•lló. El dia ~e¡,.rii r nt. <'l concert d e l' \ -.ociació n d t• ~ l ús i ca Electroa cúsLi<·a d r España fou molt i molt iutt>n·~~;a nt: hi va deshttar la inte rpre tació dP .lc•p S 122 1 'any de gràcia uix ah tuhs rl" orgue s obn' una ha.'i<' de cülla ma¡,.rn!>tic·a. L 'obn1 Í's forrnaJnwnt molt r lan1 i intcl·ligihll'. A més. es cr·car·en tu1a gean tliver·sital de tc:.LtttTS arnh una considcnahle r educció del!. mitjan;;. També a·c:.ultà suggcsti' a l'A simtòtica. obra dt· Cat·í i Ber l'llglll"l'. La r·calització multim~­ dia d eLxà patt• nt que hom pot ac·o nsc·guir una vt•a·itablc inter connexió srnsorjaJ. Un an y de nrcanccs . anim a l ~> banyu ts conta minats. e l comvan yo na tge d'un oligofrè nic radiom·tiu. la mort a mau ~ d ·uns cientific~> pa ra militars d t> r a/ter ego i lOt un St'b'llil d ' cl ements ar;wmcntals fore n t ls fils diatc'Tmi!'~ gPnrnrt•·ius dc L'any de gràcia {òpl'nl de cambra). a·c pt·cs¡·ntada d ilijous 13 d 'octubre. Amh música d' ,\Jbe r·t a nlà i llibr·e t dc Ph•n·p Danais. fo u <':<tre nada al YIIJ Fc<ltivallntr madona l dc Mús ica Conl cmporà nia d' \lacant com a encà r'l't' r ciC' la Fun daci6 Caja Madrid . S ard~r és un compositor 411e mai no ha eons ide ral nccessàl'ia una definici ó dd.s paràrrwtre~ ¡,onor·~ ve rticals. Així, la se,·a inquil•turl s· orienta cap a una eslt·uctura unità l'ia dintre d'un consider a ble cclt>c·tici.:me eu e ls t•<;qu rmes compo~ilius emprats. La po'll po~>lm odrrnita l musica I. igtlllnrPnt que e n Ics aa·ts p l à~;tiqnes, upnnta vers tm ·' totvulis mc' ' convubi11 que amalgama tcnd r nc ie.s W\'e t·gt•nts. En aqut>~>l -,colit. m·dà ha estat fid r l a en matt·i,. L lltl àmplia visió COI() ristu. el conr ixc· nwnl de les pos~ ihilit a t-; de la ¡H• n·u ~si6 , sr ccions t•n trèmolo dc tota l' orqucstr·a , aplic<rt•ió d 'es1 tnactun·s ale atòries, notrs t·x u·emcs del r·pg:is tr·c ins lr:umental, glissandi dc tola la massa cordal, etc. , for·pn els vectors din•c·tol's c·ap a regio11s d'extt·c nr<t LI• ns ió o d'abs oluta n •laxar ió. La inte rpt·c tació no va r·eflcetir aq ut·ste~ fi <;onomies difc t·cm·iad~>s i e mpobr·í d eonjunt gt>IH' J'al. Utilhzant una imptwtant economia d<• miljans, la posnda en escena pr·a Vt' t'St'rnblant. Si a lgú destacà del conjunt fou J oan Cub!'ro, una veu cre'íbk tant en el.s a!>prt'h's vocals com te atrals. El din.'llcla·rs 1-l d. octuba·t> <• n;, delectà elnèl'la r no gens mel-li llu dt• la veu d'Annu R.icci i el piano d'Angc l Sole t·. Un rt' IWrlori magnüïc i uns intè q•n:ts <ptc e ns donaren una lliçó d'es til. Lu Ric-ri sap afinat· aquc•s ta mús ic·a. r·espia·a St'use true t>ns 11 'adonem. té un Limhre c ris tal-ü i. a mÍ's. inte rpr·e ta! n· a ltra banda, \ngcl oter no <H'O mpanya , fa músi ca dt• c·amhra. Amh a questes condic ions lan favonrblcs no Í's t•slrany que la nit fos un èxit ahsolut. EJ pú.blic· Pn follí davant d'aqu rs ta senzilla i allibc a·ada nigromant dr la \'Cu. To ts a q ueUs CJllf' anàrt•m a l c·o ncerl d t>l rlis~a btc 15 d'octubri' tinguérem r e~qui , ida ocasió de gaudir d ' una ve tlludu que uní b'Tan r¡uantila l d ' habilüats lli'Ocedimenta ls amb UJl bon t,'lrs l i una plasticitat sonor·cs capti vado a·cs . El díplic ria a·tf'_:\.[rongtn iu ~ é f01·mat p et· dos pian h.tes a bsolutanw nt compe ue lrah. que cxhibia·e n una w r·itablr convivrn cia artística . Al ho m , sobr·esor·tic n c u la seva pr·opos ta dc t·cpct·tol'i f'lqllim (·ric Tríptil' dc Lgeti (qui mè rif· pel virtuos i~mc· rle la seva cxenwió) i la Coronación de espina s de J. oiea·. La Coronación és una composició mag nètiea lrabilitacla pe r· ~cduit· i hipuo tizu1· l'oie nt mitjançanl l'ète r iudrfectihiPmr nl fl¡·amòti<: que va néixe r, st'nsc• eLJp inteneió confessional , d ' Pie iiH' nls d ' origen bíblic. L' ubnl s· e~ lnwt u ra en un mo vinwnt e¡u e sense uu <·lut·u s olució cle continuïtat artic ula un 1u·imer "Leuto ma a gitato" amb 1111 s<'gou " Adagio. \lo lto trUil(fllillo, nrbato" i u11 ll't·ccr " Lenlo. H11balo, muy inlenso" . La forma l>s inl c l·Jjgihle malgrat l' uparent dive rs itat de textlll'rs qut· Soler ba emp ml. No és r obra rl ' un J'Uillà ntic pnrclenl i "· estableb.. un concubinatge e nH·r t' I ~ pppp i elsjJJJquc tr·a ' essen r o hn1 amb el tlcst' ll\ olupame nl dPI sentiment contJmlVetlo t· i puu.x ant d ' aquesta músit·n. Com PANORAMA e sempre, at¡uc•st f·omposito •· d óna el mà:-im dïnfo rm ac· iú u l' inth pn•l i Clll'iq tU'i\ la (HII'ti lUI'a a mh liii U g n111 crua ntitul d 't·~p•'c ifi t·u c· io n ~ d c dinàrn i<·a . ala <· . tempo i rm·àc tc t· . •\ln·ament. l'o iH'U d r e. Li~C'li \ a ser a lh ora ~ ublim i d r mo níara. L 'asp erte t n m :.c·ende nt a l li fo u nto r ga t pe t· Ja •·iqur~ u l':.tt·u ctu•·ul d r l e onjunt: e l sat à ni c rw •· Ics dif<·•·i'-n cics dc• mt>tt·c· entn' umbdús intr q)rt' ts que d em anà J' uuto r , l<•s t t•el l'~ que· ha vic·n cl 'í-sser hloqth•jadt•s ~~· nsc• so me ntre l'aJu·a mà tor·u va les n o a:,setj ades, les iudir·twions d P / P IIlf)() (' '••lmé•s n1pid possihlr", o " més c twa•·a "!) i clements de vi rtuos is nw q ur ha vien dc sf'r toca ll:l iH' r Ò qu•·no h av ie n clc> so nnr, a fi i l'feete rJ¡• d c·ixa r Jlitll'Cii r•ord f's p et·qu c'• I'C \'Pr ben •ssin. T ot a ixò ens Ja afit·nnll· qt w <ti(U('IIa nit fou m r m ontblr pe r a to ts ri!\ pia uis trs qur hi a ss is tirr n. E l d iun w ngc 16 d · octubre, J o nli C aHa~>, aJ eu pdtl\ a nt d t•l C ot· de Camht·a d e l P a la u d c la Música Catalana. intcl'(> n~tà obt'f'S d f' H atTC . Coduras. Broton;,.. Ilo nts. " cssiar n i Strm insk y . Lf';, rom p o,.,icions d ' ll oms i Mesòoiatll fon·n l e~ mt'li inlc t·cssants . U n co n rert ph· d' impondr•·ablrs; s 01·oUs d d eat'l'('l', pluja, t' li'. Oe l conjw1t d e vt>u s d estacà c·l solo d e so¡JI'a no d e l Darrl!r pleniluni de tardo r. L' espret uc·lr ci r llums i so d e Les P e n :us;;jnns d 'Estnts huut·g va set· qn e lcom indc~SI'I'Ïptibl e als qui no van t:•·nit· Ja sot·t d ' ussis tit·-hi. Un dilluns 17 d 'o(·tuhrc, mc·morabl•~ p e t· als amants de Iu mús ir·a de,;et·iptiva , j a qtw e~ l·olt ò t ·c m r i Psyf'h opomp d e Gí uq;io IJattis tt' lli. Uua oht'a que amb to ta fidt'lit a l cxpresava el pt·ocrs de ('l't•i\('lllt' llt tfl ll' c•ls priàpics p•·ac tí('a nt!i aros tnm rn a p ati r . Realmc· nt c t·a [" ·a pro:-..imaeió més fid el p o;,sihlr a un o•·gasme ,onot· ('a rregat dc simbologies fà l· liqucs'' E l Qua t· t('l \1 a ndr lríng. t n~s gc r·man~ 'f't·it a hlc mc nt I:(C rm à nics am b una ' iola ! {ll i' no m oll's tm •a gen s ni mi<-a, tantit nwgu ífit·a mc ut a qu e:ol cie ll:' d t> ('Oil!'t>rt ,.,, T o ta u na lliçó del qu e ha dl' Sf'l' la músic:a d c ramhra. Podríe m d eslrleu r l ~1 gran ga mma d c din à miqut•!> . tl' uta cs i d' at·tit ul ació; l't· n rc t·t d' afinadó t·n c·lsglissandi; la d clira dr•¡w i Pxac titud de ls h a mlÒnies; l'ls cil uons c·x<·c·utut s amb p cl'fN·ta rxpn•ssiv itnt , i c nra ru en s qu edaríc m c urts . El piÍhlit no es va contt•uir: un a mic·a rll¡.s i ens qu ed e m scnsr: Su ló rlds Mirall ~, d c Lanl eom va n aplaudir. l"iua lnt c ut, i SI'IIIW vnlr •· estPn dre' m m¡:s, cul ac·uillll' a lt•s autol'ilats I'OIIIJIC't l'lltS ()CI'I(II t' a qu esta inicia ti va !ti~ui Ja pt·im t• t·a d'umt llarga tntd itió . R T e A Marilyn Horne: una mica de tot perX. C.•D. M a ril yn llo rne ha t on 111 t a Ban·f'l oua dP Iu m:l d'lla' r rà mt>r a pe t· n un r ct'ilal al Pala n . qu<· h a confir m a t la s impa ti a qu e s u ;;t·ita <'ntre e l púb li r . Rr buda amb una c·ulicla ova c ió, la i n te ns ita t d e la c·o muni l'llció es '" n.fn~ndat· amb airo.~os d 'òp er es d e Thomas A rnf' ( 17 10- 1778) i qua tre canço ns <Ie Bt·<t bms ch·sgru u ud e;; amb uniformitat i nqu e ll !'llt<'Stamcnt a jJotcneim· ~·s pt·ctaeulurntt•nt el r egistre gr e u. A continuació, Rossini, umh t·un çons qu e escaue n c·omun guaut a una ve n tan rlàsticn -<'neara!- i r o hus ta. A a c[Ues ta alçad a d e l n ·c·ital qurdaven palesos el bun gus t i Iu dt•stn·su del pianis ta Br·ian ZPt;l' r [lf' l' ta l cl'eiDJnascar a t· la inc•s tahilitat dt• Iu línia d e cant q u e l~OIIIJH'OIIwti a un fiatto volguda me n t còmod r i Iu ma gnificació d rls gt·eu!.. Fin~> !H(IIÍ. t·n•·r ecció . pet·ò escassa d o nat'ió. L a segona pm·t. Iu inic·iU\ t·n lt·s Ca nciones Negra s d c '\¡" iet· \fo ntsah-a tge, e n una t<·n su in tc·•·p•·c'la d ó més t r-i bu tà ri a de ls e ft'c trs \ OI'tt ls i la di cció qu e dels s ubs t•·ats pot-tics 4LW les van inspirar. P e r ò la ve r s ió ' a 1'1'sultar vàJida p en sant en p úhlies d 'altres conh·ades - i n otò riament més fi na <J lli' lt•$ Ïnc llr'iÍOnS d e Jc,S) t' r 0 1'IIIU ll en ll's Canciones Papula res d e Fulla . Que H om e les ca nti !H'I't' ll ga•·antt•h al composilo t· una itlf'!-timahk qu o ta de no to i'Ïrta l. Eln· rit a l a cabava a mb ra nço ns d c .Je n11o K r t· n , Colc P ortr t·, Ceot·gr Gers hwin , Richat·d H.od¡;rt·s i Le on a rd Bc•t·ns teiu , pt·occd ents, la majoria , d c• mus icals d 'èxit (com Pal ./o1')'. /,(ldy be good o W est si~e story) i fo u e u melodi es com Smoh·e gets ;, y om· eyl•s que· J lorue va proe ut·u•· una p•·ojerl'i ó efe<' tiva. Llurntot· qu e va propiciat· onudcs d 'entus ias me i c•inc bisos: un Vito d ' Obradm·s a bs u rdaJU en t r àpid , una eançó dc bressol e nc ndcnudu u un Kumbayà impressi o n a nt (r n PI qual H o rn e va csmc t·çar·la St'\ u c nornu• eap a t'ita t tècnica '' fa ht·icant ,. ~o ns d ' una gr a n elabo ració, el P/aisir d 'amour d c :vi a r·tini i. per a mi. Ie;. du e~ p r dcs d t• la ,•e tllada: PI còmit· 11aig COmpra r Ull g at h a t' lliOnitzat p e•· Copland , que (!¡, un coup d'effèt infa l·lible (cantal. j a, a l Liec u ) qu r 1l01·nc bt·oJ a amh la imitac·ió Vf't'ti¡,rin osa d e diver sos a nimals, i la g•·an à t·i a d c D a lila Mon coeur s 'o li vr·e n ta t'o ix c·anta da amb caut t'la r e;. piratb l'i a nJ ser vei d ' un a voluptuositat vocal r ealment convincent. em w·•· Bona versió de Les Noces a Palau I 00 perX.C.·D. P alauCenl n omés ' u tt·iga•· un a setma n a u t l'lcht·a •· el segon ro nr·r•·t dt· Ja t<·m pora d a centrat <' 11 al <·a nt a ta L es Noces d' l go•· l n l\ imk y. Acrucsta ohr·a l'min r n t nwn l ' ocal•·f'quer eix el concurs d t• quall'(• pia no:. i p er cussió i, a ¡·ed ós cl'aqtu>'> l insòlit s uport instrume nta l, eb va t•omplc la t· - a mb val entia- e l prog•·ama nrnb la Sonata per a dos pia nos i percussió - tan c·abd al rom poc ft't'(J Üe nta d ad e B;.Ja Bartók i els ;,t>tz<' Val.sos op. 39 J e J o h a nnes Brahms en la vc••·¡;iÓ o rigin a l p r t· a d os pia n os. Aqu rs tn obra, d e liciosame nt mc lòdi cu , l'S vu t: ncomanur a exeeutaJllS jovt·s. Jordi Domè uech i J osep Sm·in ym·h , vincula ts en f[Ualit:a l d ' a companyants del Cot· d c CamJ)I'a d e l Palau d c Iu M (• sica , <Lue van ofcdr una ve r si{, CO tTer·ta en ci pla tèc nlc, ulh ura qu e p oc contrnstada pel c¡ul' fa al earàt t<•t' jntrínsec d c les p eres. La importantíssima Sonata hat·tokiana és umt obnt qu e mostt·n 111111 duresa ímplacahlc e n la eo nfnmtu f· ió d e ls pia n os a la pul.,jó d l' ll's l>t'n '!J"sion s . La v an tot~a t· .\n gcl S ole r i O s- r.a•· P. Boad tl als tecla ts i Ramon Torr c mihllls i Ignasi Vila. del ¡;ntp P c t·cu ssions d c B a r celo na , Cl'eat v e r X a vict· Jo a quín. La ver si ó va anar d e nw n ys a més, aca r a d a a mb una solr mnila t q u e n 'a tcmpcr·a va e ls ramp ells d' agr cssi,'Ïta l. Els intè epn·L'l li va n fe r· jus tícia al da n e t· mo ,·iment , tlia tò nir i folklo r-is ta. m és e n s into nja a mb l'e nfocame nt ..melòdic .. d els pia nis tes. que puntua"e n unes p c t·cu ssio ns massa subordinades. La vc r siú d e Les N oces d ' l. S tru' in sk y va esta •· b en canta da p e r l ' Ot·frÍJ Ca ta là, acl ap a t·a d ora en el volum, més festiva que no pas bje t·à tic·a f•n la vis ió d c .J o nJ i Ca sa s (és la Regona vegada que la dil'i geix a l Palau ). Alguns pet·c u ssionis tes van te nir monwnts cl' iJlestabilitat, p erò el conjunt vu s onar amb una cohesió qu e es ve r t l' bt·ava d el cant coral. Dos catalans i dos fm11ecsos en e l quarte t solis ta: r·o•Tectc•s e ls d u ca sa, Ja s oprano M. Dolors Aldea, a la l(Ual '' oldt·Ícm escoltar m és sovint com a r eritaUs ta. enfronta da aqtú a un a p ¡u·t d ' unn tt• n sió m.. tc nuant i l 'excel·le nt FJ·ancesc· Garrigosa ; n o més coroplido•·cs Ico inter ven c io ns d e ls vete rru1s Jadin<· Dc nize i Philippe Hutte nloch e t·. PANORAMA En la mort de Jaume Francesch L 122 a uw rl soLtada , impn·visihlt· i u i peu d el t•anú clt• .l unml' Fr·nnt·t•sdr , !lignifica la Ut'Su p uril'ió d ' un dds eompouC'nts mí·s dt·slat·u ll! dc la gt• nt•r·ndó d C' músic·s uast•u ls u Iu imllll'diata postgnt~rra o t'li t• ls nnys uwlt pi'Opers. Unu gcnt' t'nt·iÍI qut• ha tin gut un pa p er dcs tm·udís-.im c•n la 'ida mnsicaJ quolidí,anu, clt·l país c.lt· l ~ clntTl'I'S anp, a l!'UVI'S d 11111'~ lrlljl't'lb J'ÏC'S molt alapeïtlt•:. d ':ll'li\Íial b O' iu I nu ¡!l'ns t•òmod(•. Lu M'Va fonnaeiú es' u produir· eu l'trruhit dc• prN':Hlctut pr·c'rpia drls anys qtun·anta i t•inquuntu , t'n C'a ra t¡lll' t'OiliJltmrt, si no amb nlln•s lll'iv ih'~i s, umL el d.e l mt•s lratgc dc· noms r·on r Eduard T oldnl - dl' qui Fnm!'t•;,r·h fou deh:eblc- o dt• Joan Mm,s ià i d 'algun a lh·C'. í~nifieu li HIIIH'nlun d l'ls g ual'dons mÍ't. ¡u· e ual;. t¡ne \' a ac·on~('b'11lt· el 'iolini¡,ta ha r·r·t•loní va '>t't' l'I Prl'mi Franc<·~t Co.,ta , una allru n~fe rènc i a pt·ou dm¡iic·nt. Jau mC' FL'ant·t·s c·h 'a fc•r· l'I se u íllll"!'nenlatgc pwft>ssionnl-.·ls inr\ il.uhlc·s an11i di gole ro- a l'Ot·qttt•Rtt·a del Lic·eu Pn e ls anys l'li que~ uquc·sta 11n l' t'a est able i era t't'tt·iiHt'idu més com Ps podia que ¡•om ¡·alin. Després vingu¿; ]H't' êÜS mús ic~ dt• Iu gP twt·arió eh• Franccsch el ~··un nwnH·nL dc la l'<'<'liJICI·a('ÍÓ de l'antiga Üt't (UC'~l l'U ' 'l unicipal. sota el guiatg<' d' \nloni Ros- Mar·hà -un altn• ¡·o¡;t·nc•r·ac·ional-, i ja amb d n om n anwnt d' OrlJ"~'~ tr·a Ciutat de Barc<•lonu. La ta!>r·a de Francesch compat·tínt l'I lluc dc• concertino amb d Ht'll insC'(Htrahlc c·nnrpany i amic J ose11 i\Jariu ,\Jpistf• nHIITU ¡•ls mom e n ls de més lt·arlsc·rnden eia d ' aquells anys. La C'l'isi dc· la l'ormarió menà els do~ concertinos a I'Ot·qucstr·a del Liec·u. unt <·onvt't'Lidu ja <'n fot·mació estahl t• i di .. posada a t• mprcndrc e ls fink ara \HI'- més 1ransccndents de la :,e\ a hi~tòr·iu i aJ._ qua ls I" ofic i br·ill a n t i mati ur de FnJncc·sch hi ha fet una a p o t· Laeió cabdal. Fiuulnwn l , lïnee ndi del teal l'C bat·celoní. ohriu novt's incerteses, e> si m~s no U ll im¡u1.çse dolorós a la trajl'ctòt·in. Per·ò J at llll(' Ft·ut·e¡.,rlr ha fet això i molt m(.s . ll a r twap çalat e l Quarte t Sonot' junt amb la M''a esposa. la tamb(• 'iolini;..ta IVI<•rel- Scl'l'at i el s violes J o~rp .\l al'ia Casasús i Au r·di \'i la i els 'ilurwrl·lib tcs Pen· B uscp•etR i E mc .. t Àanró, l"\.ccpte aques t mcnilires de la matcb.a època. Tanlh é va se•· concertino dl' !"Orquestra Solis tes dc Cu talun ya, dc I'Onruestra Cata lana de Cumbn1 i dit·ectot· dP l'orques tra dPI Cun~rt·vutctt·i deJ Liceu, ou va dl'!it' nl'lJIIIar una impor·tanl tasca d oct•JII. Tota una existè nc ia. doncs, <IIIHII'tHia d'a c tivitat intensa i p t·ofilo~a. Pcn.omtlmPnt sen o d 'ell e l record da tTe r· d·una <·o n' c r s a info t·mal -<·om no?- amh r i !>CU inse parable amic-és dat'- .l o~<·p ~l a ria Alpisle. al Ct>t·clc dd Lieru. Fc•ia pocs minuts 4ue t>ls r epn·sc•JIInnt;, rlr· les màximes ins lilncion¡, pírlrliqurs del país havie n segellat l'aeo nl pe·•· guntntir el futur d el Liceu. Un fulut· cn el qual cxplkitamt'nl Jan tu c Fnmeesch hi ha via de tenir un p t·otagonismr d es tacat. Però so bn~ lot H' t' vurÍ', dt• Jaume Fracesch. dg<•~:. t d'c·scTitll'l' un comental'i de n•eonlatori dt• do, gra ns amics i compan}!. ~e u;., . pJ;, r;,nwntalS Josep Casasú~ i \t11·di \ ila , cscr·it que ha'ia arribat a la ·'Rl'vista' ' dos elies abans tiri st'u tt·uspàs. Es tt·acta e1· un gest que honora l'I lit' ll au tor· i que ens compla11 de JI I'I'JH'ltllll' ara d 'una mane r a es pecial, t•om a t't•l'oq: d 'LIJl h omenalge ÍJllÍJl t que set'VC'ix i per mosLTIIJ' amb lola c·la r·t•tlat l'al çàr·ia i la categoria humana aquest músic tan impot·tant i pntlagonista d c la 'ida musical catalana clt·l tlarTcr quat'L de segle. ignifit·tHÏ\·amcnl. molts dels elogis qur d J aplira a CasasÍis i Vila.li ón d'una pxa!'la nt t·ihució. ej.C.C. er En la morf de dos violes si.~ dnrrer.~ f'l breu espai dels E mPsos ens h an dei,'tnt dos v iole.ç, mtísícs i encara m ílloi'S 11 do.~ grall.~ amic.~ amb els quals vaig tenir la immen.w sort de 1reballw· i con viure. 1lureli l'i/a fou , durant molts anys iji11s als seus últims elies, uiolu solisw de rOrquestra del Cran Teatre del Liceu. tlllarg de dotze any.~ fou nH!mbre del quartet de corda Sonor. No hem d·oblidar tampoc la Sf'UII e tapa com a director cle lo Cobla Ciutat de BM·celona, qne va ser u11rt. de les mh brilln.nts d'aquesta agruJI"ció , ja dl' sn pareguda. Josep CnsasLÍsfou, entre e/1 972 i el 1986. el brillant solista de l'Orques/ ra Ciutat de Barcelona. ¡lf meu porl'r.la qualitat dels solos de viola de CasastÍs no lw e.~trtlmai superada per cap del.~ dit·er.~os solistes estrangers que 1'/um .mcceït. També vaig tenir la sort de poder treballar amb ell en el quartet 0110r, del qualfoufimclador. Tots dos. cada un en elseu.estil,fore n h omes molt cari smii.tics. dos amits immillorables i magn(fic~ nuí.sics. Ell.~ han estat els millors solistes de viola dels darrers trenta any.~ i crec que seriajttSt un més alt reconeixemPIII de la seva gran qualitat. 1/anmorl r¡uan e.s troba ven en aquello edat en què 1111 artista encaro no és rel/ però ha assolit ja el major gra u d'ex¡>erièncio i maduresa. La seva prematura desaparició ettS deixa un buit irreparable, nmb tots els respectes, per molt magnífics uíoles estranger.~ que omplin IPs Jl(),çtres orquestres. Crec que a l'OCB mai no un caldre contractar un primer uíola estranger, i l'actuació de Casaszí.s durant els quinze anys l'li què figurà com a solista fou sempre absolutament irreprotxable. Aureli i Josep. e/.s vostres amics sempre us recordarem. e Jaume Fram'('SC' h i Sacnz FESTA DE LA MÚSICA CATALANA 14 de desem]wc al Palau d e la Música Acte dedica t a conmt>morae ellOè An iver ari de CATALUNYA M Ú JCNREVISTA MUSI CAL CATAL..t\NA i llilll·amcn t el· un guat'dÓ hon or ífic a una personalitat dl" Ja vida musical del p aís. Inlerv(' ncions d e: Fèlix.MiUet, Jo 'f' P Maria Bricall, Montserra t Albet i t'I Conseller d 'En sen yament , Joan M. P uj a ls. Concet't a cà tTec del Cor dc Ca mbra del PMC (pall'Ocinatyer Fu ncl nl'iú Ca·i xa d o Catalunya) Inaugunteió de l'exposició " Deu anys d e Catalu nya Música/Hevis ta Musical Catalana " TEM A -' s cert que els nostres melòinans d'avui no se senten motivats per reivindicar parcel·les ja històriques de la nostra música que , en el seu temps, gaudiren d'un ressò, artístic i ciutadà, no gens menyspreable, però que el trencament dràstic produït per la guerra civil -i, en el cas de Pahissa, pel consegüent exili- va contribuir a fer la distància més i més insalvable; una distància tenlporal considerable, però relativa (només han transcorregut vint-icinc anys des de la seva mort), i una distància espiritual molt acu- sada, propiciada no sols per canvis estètics, sinó també ideològics, polítics i socials. El compositor Jaume Pahissa forma part , en paraules de Manuel Valls, d'una promoció d'enllaç integrada bàsicament «per una sèrie de compositors que aspiraren d'incorporarse a les avançades de l'art del so, però l'impuls dels quals no passà generalment d'una tímida temptativa d'afiliació a les escoles postwagnerianes». Pahissa, continua dient Valls, «va convertir-se en determinats moments en l' enfant ten·ible de la ntúsica ca tala na, per les seves especulacions de caràcter progressista i per 1'intent de sistematització <1 ' un llenguatge personal ano1nenat ''intertonal ~' i basat en la dissonància pura, però la perspectiva actual nlinin1itza aquelles actituds i obra pretesa ment revolucionàries (les òperes Canigó i Gal.la Placídia, Suite intertonal, Monòdia orquestral , etc .) , si bé manté inqüestionable la seva incidència en els anlhients culturals i artístics noucentistes». Deixeble predilecte d'Enric Morera, personalitat 1 «personatge » sing ular s, el 1906, la seva ' ' opera ronlantica La presó de Lleida, representada a] Teatre Principal de Barcel ona dintre dels «Es pectacles i Audicions Graner» va 1neréixer, fixem-noshi bé, 100 representacions! NoInés aquest fet hauria de desvetllar la nostra curiositat, ni que fos només per revisar a consciència la seva oh ra musical, amb criteris autènticament professionals i experts, i posar-la parcialInent a la consideració del públic, en versions de reconeguda solvència. Jaume Pahissa (1880-1969) , i.i' TEM A Jaume Pahissa i Jo, un músic clel noucentisme per XOSÉ AVIÑOA e 122 dt•lll'('lll engnany e ls vint.-i-cinc anys tlt' la mort dc Ja u rne Pahissa en un estat d e IJnktie ulnuuló de la seva producció •nu sic:a l, s ituac ió, per aJtl'a banda , no infn•qiil'nl t'li la praxi de la música a casa nos tra. Hc·viscoluJ'- IH' Iu vida i l' ol)l·a podria semJJlar una tmwu , a mrs dc• pronwu•ica, una mica inútil, atès que t'l:i l.t'lll dt•ddiclame nt cnfa•·fegats en el gran reIH'•·tori intc •·m~eional i , llevat d'excepcions molL diguc>s, poc t•ns int e t·Pssa que no siguin els B eethoV<' I1, Brnhms o Verdi dc t01·n. Tanmateix, l'ocasió <'liS nwna a rn·m·c• qur rcrtes biografirs i. sobretot. <·e•·ta pt•otht<·t·ió musical reclama ésser coneguda Jwr· lïnt <·•·rs que tÍ' <'n si match:. de del punt de ' 'ista dt• Iu c rc•ati,itat que conté i des del puntue 'i :-.ta dc l'c'\t'mplurilat. :\o estem pas sobrats dc p<'l'sonalitals a ea:.a nostra com per passar tt·anquillnmt·nt pd <·oslat i no dir·-n e res. Jaumí' Pahi:.sa i Jo presenta els trets biogràfics més ol'iginals d r la gent de les generacions m odcrnÍHla i noucentis ta ; tal volta sigui aquesta una de les camws dt• la marginac>ió a què t>S veu sotmès . Pr1· començar, V<l nÍ'ixt•r i passar els anys d'inJantesa en t•l si d ' una família d'artistes; el pare, Jaumo Pahissu i La porta , el "pintor Pa hissa" que anomenen alguns de ls cnn·c•·s dc les nostres ciutats, tH·a consid e r· a I f• I "G n s t a vo Doré"' cataJà de finaJs del segle; va pintar la rapciJa d e l'Hospital Clínic i va puhlit ar· nombro!>I'S iJ.Iu tr·acio ns de llibres . e ntre les qu a ls un QuiJote c~l ehrP . El neu P allissa veia com pet· c·asa passaven homes tan prestigiosos com Guimcr·à o Mn. Cinto i no tingué cap dificultat a form a r part clt'l hrt·up l(Uf' , capitant>jat per Adrià GuaL o r ganitzà la volu ntar·iosa i cr·eativa empt·esa del Teatre• Íntim. lla' in abandonat els estudis d'arquitectura, potser· ini<'ials pe r consell familiar i p er emulació de Candí, un dc•ls <tmirs df' la família. per dedicar-s{' a la III ÍIHÍca . Era (•I primer músic crue venia de la univet·sita l i t'I pl'Ímr r que tenia una sóliclaformació en el ramp df' lrR eif.nr.ies experimentals. Però ja a IJl'inripis dc scglt> donà mostt·es d'un inte t·ès inusual: publi<'à pormes a " P el & P loma'', traduí un de ls capítols d' Èdip R ei i e n musit:à l'obra pe t: tal que fos presen ta da p el T ea tre Íntim en una sessió en què- e ll mateix inte rvingué com a actor aJ costat de I'Anita Puhissa, qtte es dedicà un te mps a l teatt·e. La se\ a formu ció musical descansava en mans d e l mesll'l' More ra. l'ú nic mestt·e que va r econè i- xc•t· allla•·g d1·la st·va vida. P e t· això no deixa de ser un miHt!'ri rom for·m à l ïnte1·ès per la música simfòni ra i la capari ta t per eonèixer a fons i dominar el m ón dt> l'ot·qucstrar.ió, dues de les ca r acterístiques df' la SC'Va producció. Dcspt·és d ' un tímid inici, el ] 905 posa en CRf'l'lla Ln presó d.e Lleida, obra de petites dime nsions esu·enada al s i dels EspectaclesA udit:ions Graner, amb la lleLra d 'Adrià Gual. Su perà el eenttmuL' de r·rpresentacions; tota la ct'Ítica sa luda va la nws tl'ia amb qu~ Pahissa havia sabut r cin tt>rpr·c tar el LPma de la popular canç-ó p e t· oferit· un petit poema simJònic amb potencialitat dramàlit'a. l nu¡,ual fou tumhé el fet rle pagar-se de l a pròpia but:-.aca t'I concert que do nà el novembre dell906 a l ~oHLats amh obJ'<'S simfòniques pròpies dirigides per e ll maLeÍ.'\. D'aquesta manera apareixia co l'unÍ\ crs dl' la música catalana com a músic capaç dc fer-se un espai propi: el seu afany anava per la s upcrac·ió del!, esquemes compositius her·ctals, pt~ t· projc<·La ,. la SC\ a mÍtsira més enllà de les f r on ter es i per abasta r els grans gèneres . Per això. Jj anihà l'cncà tT('<' d ' un grup dc banquers d e Fi¡,'l.lercs, e nIn' I'IIR els .Montsalvalgc, avantpassats del músic, per tal dc• muntar· a les Arenes tul espectacle a l' aire llim·c bmHl l (•n el Canigó d c M:n. Cinto. Hi col-labonlrcm Adrià Gual, .Josep Cat·ner, elsmC1sics cld Liet•u i ('~1111 11 n Ls pr·ou im portants com p er pa l'lar d \ 111 c\xil <plc tinguÍ' la cap vuita da a les Arenes de Barcelona. Er·a <·I I 91 O. Tres anys més ta rd llLLita f'ontra les inrlcm(•rlf'it•s empresa rials per fer-se un forat a la tt·mponl(la rlE'l Gran TE-atre del Liceu, f'Str e nant Gal·la Placídia segons text d'Àngel GLúmer à. Aquesta òpera cir gran formal fou t"ntesa com un manifest del najxcnt l'ioucentisme. tant pel pla ntejament d•·amàtic com pc·l tractament b a r·mònic i tímhr·ic: . Pahissa t•ntr·a ... a així en el principal coliseu del paí:- , c·osa qtH' llevat de Morer·a. poca gent de casa era C'apa~ de fí' r i hi rntrava trencant esquemes. all u nyant t•l públic tt·adicional. que només e r a capaç el<' supo•·tar, eom a m olt, els productes wagner·ians que Iu soeietat catalana reclamava catla cop amb mrR l.('llaf•ital. Pet·ò r ebé el vist-i-plau d c la c ríLicu <'a ta lam•, qw.' s'hi abraonà, il'eco d e l'estrena arriba a les llunya nes te n·es de l'Amèrica del Nonl i dl' I S ud. Lc·R ac:usucions dc wagnerisme i straussisllH' d e la partiLtu·a e t·c n cUitüdes p er nn llenguatge pr·opi , per una cla1·a idea d c la direcció l(Uf' havia dl' pn•nrlre f'l fli sc·ur·s sonor. Manlt•nint-sc fidel aJs se us principis estètics i a ls seus o hjt'clius, P a hissa feia canú aJ marge de les di- TEM A l 3 E -• -9 Jaume Pa hissa en la seva ioventut verses capelletes mus icals i a nava trenant una merescncla fama dc vividor, d ' home de tertúlia , dc gran convt·rs<tdor i.fins i tot, de seductor. Formava pinya a111b Rafael Moragus, "MoragueLes"', Ft·anccsc Pujols , J~ ugeni d 'Ors o Santiago Rusiñol. gent de ll cln~s i dc la inlcl·lectualitat cata lana, i es dedicava a csct'itu·e música i a promoure-la; no se li va conèixer cap altre ofíei fin s a la dècada dels trenta. Tanmateix, t'I seu ct11·àctcr· musical i la seYa sensibilitat per les llctr·t•s li proporcionà la responsabilitat dc l'er· dc c ríti1· i a•·ticulista a ''La Publicita t'' (1920-23), "Las Noticias"' (1926-1937). '':\-liraclor'' (1929-1933) i ·'Raclio Barcelona'' (1934-35) . Despr~s d'estt·rnar T..a morisca (1919) al Liceu. amh llf'Ll'a d'Eduard Marquina, arriha la dècada prodigiosa de la producció de Pahissa. Entre altres obres, c1 J 923 cst ren a Marianela al Liceu, amb text dels gennans Ah arez-Quintero sobre l'obra d e Galdós, cll925 dóna a conèixer Monòdia, obra or<JlWStral qur no con té ahra intervàlica que la d'octava i que nidu fortament l'atenció tant per la inventiva tèc:nil'a qu<' reclama com pel resultat. E l 1926 l'Or·quf'siJ'H Pan Casals dóna a conèixer la Suit,e lntert,onal, obra e n l{tLè Pahjssa posa en pràctica Ics acves worics •·rspectr de l'harmonia i el discurs instnunc•ntal, alf,rtltleS d'eHes divulgades eu uns arti(·lrs apan'gu ts a la premsa en polèmica oberta amb el mes tn• Lamotc, altres defensats pel poligt·afDr·. Dídac Ruiz, el " metge filòsof' de Prud!'nci Brrtr·ana. Aqm•sla obra es va estrenar a Lió i va n•l.t·t• l'att•nció cic· la ct·ítica d'arreu, tant pel' uIor intt·íns<'l' d!' l'ohnt com pPI seu substrat tt•òrit•. El 1930, als 49 anys, es casa i inicia una nova vida. Enr·¡•t•r qul'daV('Il r is anys df' hohèmia qu e haviPn u linwn tu I urws n•lucions s entimen tals in h·nSI:'s, dt• IN; quals tinguí• uua pl'imera filla. 6s Yt•ii': a lPshorrs ahOI'al a ordcnar la seva activitat laboral i uc·t•evtà la docimciu oJï1·ial pr·imer al Conservatori del Licl'll on impar·tí "Est {ot ica musical i història dl' la cuhura" i dl'blll'és de l'Escola M ttnicipal de Música ou s ubs tituí el jubilat mestt·e Morera en les clas!->t"' d'harmonia. composició i f'D el cànec• de !o>Ubdin•clot·; finalment. com a {Jjl'eCtOl' de r entitut, quan rl rnc•stt't' \lillet es \Cié obligat a dimitit· prt· qlif'stion:. i<ll'olò~ric¡urs. D'aquells anys són els contactes amh \1ont!>ah alge, Guinarl. Agustí Collí Gran i aht'C!I múRies. E11937 s'embarcà eap a l'Argentina amb Ja seva dona i t•l;., tl'(:s fills d'aqm•st matrimoni per· complir Ull rontmctt· amb Radio ·'El Mundo" amb la inl<'nció de buscar u u oa¡.;i tic· pau mentre a Espa11ya dur·uva la t~ontesa hèl·lica , pet·ò els t'fretes d'aquesta ~>i­ tuació política cluran•n fins a la sc•va mort; df' primer perquè Pahissa s ' hn via ¡;igni firat en el camp republicà, posant tnltl'lic·a a la ¡)('I· Lírnla Aurora de e.spercm:;a putrot'inudu p<•t· la CNT, després pen1uè a l'Argc·nlina I'SCt'iYÍ alb'llllf'!\ ohrc>s fie clara .filiaciÓ IJOJítica com la Crwtata ala tumba de Federico García Lorca d' ·\Jfouso R<') c·s i inlc't'JH'etada per la Ma•·garida Xir~'lt, tamb~ <''-iHada a l'Amèrica Llatina~ i finalment, ~: 122 TEM A JH'I'CJUto el 1941 Pahis~->n pr·r·~>id1 els J ocs Florals 1lt> B11rnos Air·es, els ¡JI'imt•r·¡, qm• S{~ eclebraven a l'e, iU. 1\. mfs, elA ftlls s"ha vjcn c·onwn~·at a acostumar al nou pnís i no era qüestió d 'a nur voltant. Aleshores el rom pmlitm· va havN· d'cxc•·ci t· tola nwna d 'ofïós 1·elacionats amiJ la música, el d(' composi lot·. el de dirceto•· d 'OJ·qucstr a. el de dircetor d 'escola musical, e l d"orqul'stt·ador d'obres d' a lt•·i i, fins i tot. el de pt'Otnotu•· de talents infantils. moda q nc tingué nn rer·L ¡ll'l·dieament per allà els an ys cinquanta. De tots eUs, d que consider em més nNIticr fou el direc t<H' cl 'onJII f'Slra. Pallissa ten ia 1111 11 NiaL íJU<' el f!'in molt apte per tenir un criter·i sòliel Nt aquesta acl'í vita l. l''ou ~ 1 prime r directo r dt• l'Orqueslra Municipal dc Buenos Ait·es i dirigí úwmacions molt diver·ses a tot es les grans ciutats argc•ntine i a Xile, Mon tevideo, etc. Al costat d el gnm n•pcrtori simJòn it•. ~:.c•m ¡ u·r tingué un espai per a l repertori simfònic arg(•n tí i per- a les seves p t·òpies ohrc•s, que, d'aquesta mancr·a, son a t·en a t erres Uunya nc•s mentre r¡uc a Ca talunya Ja seva veu havia cwrnudit, quasi de lïnitivumc nt; només e l poema simfònic El camí, estr cn nl per l'Associació Musical dc· Ba r·cclona el l909, u¡nu·eixia de tan t en t¡mt en e ls concerts de l'Or4ut>.s lra Ciu tal de Barcelona. E l 1946, després d'havt>r· dirigit con certs simfònics a l Colón, hi estr enà .l !arianela, bé que en la temporada d·estiu i al tl•atn· dr Paleemo. zona residencial p o t'ten ya. E ll 947 fou encarregat de la dir cl·<·ió de l'escola dc música d el Centr·o Asturiano dc la capital argentina; a qucsl'a feina no li evi tà la pe nÍlria econòmica que t•l portà a intentar tUJa i a ltra vegada Ja divulgarÍÍI dc• Ics seves obres, els co nl a('lt'S am.b França i Espanya pet· tal de fer-ho possiblt>. Tal volta p e•· ah.ò dl'd icà bona part dels sem. afanys a Ja t·edacció dt> tf':\.tos ~->Oh t·e música que pu- ue 122 hlicaven sistemà tü·amen tl ' rditorial Poseidón, lLachette o Ricordi Anwi'Íea na. Especia] difus ió tingué la biografia de Falla qtw fou l,radU;i:da a l'anglès i l' itali ii. Pahissa ti11gué ocasió cle visi tm: e l composito•· gadità en els darrt'r Am om ents de la seva existència, quan aquest s'havia traslladat a Alta G r acia dc Cónloba , per tal de assuauja l' la seva malaltia. El prestigiint<•l·l<'<·tual rtf' Pa hissa suped probablement l a seva fa ma com a compositor , atès que a l 'Argentina tt·eballà més sobr e e l repet·tot·i pe•· a cant i piano i el J'<'fJI'I'Lo•·i pedagògic que no el gt·a n simfonisme. Per això la seva ploma apan·gué en més de trenta d e }('s puhlir·ar·io ns culturals de l \.cm S nd, del ca •·àctct· de "CH talunya", "'Acrui Està" , " La Nación ", '·Esto es", ''Galeuzca", '·El Sol", "Ri eordiana ,. o "Saber Vivir'', on podia tractat· temes d'història mw;ical. temes d e teoria dc la música. d'estè tica music·al , pet·ò també d'escars, dC' m ecànica o de simple di' nlgació. El 1951, per mediació del musicòleg Nemcsio Otaño i d e l'amic· Eugeni d 'Ors, és nomenat nwmhre de la ReaJ Acadcmiu de BeUasArtes d e San Fernanclo, dis tinció honorífica que venia a coron a ,. tota una vid a d(• d<·clicac·ió a l 'art d els sons. La nostàlgia l'empenyé l'I 1961 a pujar a u n vaixell per r etrobar la seva Barrl'lona natal; tenia vui tanta anys i fou fes tejat p<'r les autodtats mus icals d r l país. No eren bons te mps pe1· a la música ni ho fon•n per als intents dc r epr <'nd r e alguna de les seves Òpl"r·es al Liceu. L ·any següent fou nomenat també membre de la Reial Acadèmia de Belles A r·ts d.,. Sant Jordi, ja des de la distància de l'Ar gentina. Però la seva mús ica a Ca talunya continuava muda. [un 27 d'octubre d 'a ra fa vint-i-cinc anys , moda envoltat d els seus i dC' l't>sr·alf d'inte l·lectn a ls i artistes a t·gentins i <'ata lans. dl! li~- I ~11IIIIDmilmiDrm CATALUNYA J\fUSlCA I REVISTA MUSICAL CATA1,ANi\ CI Sant Fam·t•st• tlt• Pau In, 2- 08003 Ba1·celoua Butlleta el.- domil'iliació bancària enyon,.d,.u¡;rairí•<ruo• umb riarr.•roJ mpu comptelllihn:ta otrn¡win t•l• rrbut• 'JUt' t'l' prt.entarà CO'iSOHCIDEI. l' \1~ \ U O F: L\ \fÚSIC.-\ C \T \ . L\..'C\, pd pn¡;am~•ll dt· lo""''" oul.-rri¡>Ció n ··CAT \Ll ~ \ \ILSIC VRE\1 T \MUSICAL C \T \I. \I\\ ... , .. Eotitnl 'i \¡;ènda Dígit rontrol DDDD DDDD DO ;-.;• Coanph• DDDDDDDDDD Titular - - - - - - - - - - - - H a od Cuí•a _ _ _ _ _ _ _ _ __ _ \grawin - - - - - - - - - - - Adreça ugènciu Pobludú - - - - - - - - -- Signn1uru C(t/ ompliries cludi•ff t•arl'fWitUm 111 1 Butllt•Lu dc 811hlii' I'Ïp ció flum i r·ognom• - - - - - - - - - -- -- - - - - -- - - -- Pa·or,.,,ió - - - - - - - - - - Currer To•lHon - - - - - - - - -- - Població - -- - - - - - - - -- -Dtt·. - - - - -- - Pru•ína·ia - - - - - - - - - - - - - Dc.... itjo subotcriurc"m o portir d··l mímrro F.uff ert.•f'lÍU l 'iwporl miljum;ttnt amb I:J quntn onunl tif" 3 .97:i Jllt""· tulc', 1•anl"uri :.uljuot. o '"t·m~·~lral tle 2 .225 O O O O tlmnirilinc·ió l•nnriiria. Per o ..ul, ..,·rÏJif'Ïtm~ u l",·~••·angcr. conqaltt~u t"'l pn•u. TEM A El catàleg d'un músic complet i prolific !! e. ..• = -::'!! F,l• sr Pahlssa (dreta) a Terrassa amb Angel Rodamllans i Joan Lamote de Grignon perX.A. uunw Pahi.ssa ~"' a diferència de la major part dcl!:i músics eatalans de tots els temps, un home poli faec\t i e q ne com binà la di versifintt:ió d ' interessos amh tma inevitable supcrficialit ~:cl i t>xigiiitat a l'hora óe prodtur. Podent com·l'ntntr la seva ulcnció <'n la teoria de l'Tnterlonalisme qut' d e ft•nsà en els seus escrits teòrics i en algunes d<' les scvl's produccions simfòniques. es limità a ex posat·- la Sl' nsc clonar-hi més importància. P oden t fl'r una pt·od ucció abundosa en el camp del tealrc líl'ic·. fH' t'què gaudia de prestigi i de portes oLertt>s ul Liceu. es rechtí a una ]lroducció que no sobre passa els sh, títols . tols ells. però. de qualitat recon eguda, tant per l a textura musical com p e t· l' ~xit del moment en lJUè foren estrena ts. Pel (•on tt·tu·i , el ca tàlr.g de Pa hissa compta amb ohn•s t•n tols els g~ neres musicals, simfònics, de cambra, pt•t· a Vt>u i piano, pe r a l'escena, p er a cor i, l'ins i Lot , pr1· al cinema, amh ohres teòriqu es i biogràfiques, amb reflex io n s de Cat'àcter iilosòfic i amb un pomoL dc pomnes q ue es veu ampliat si tcnún en eomptc• que algunes dc les seves obres p er a veu i pia no c·orupL<·u umb Uetra i música pròpies . En el raró df' lrs cm·iosi tals queden els at·tic1es sobre proble mes matt•màtics (la trisecció d e 1'angle) . problc rnrs d 'rscac·s. dl' mecà nica o d'his tòria de la mús i!'a. Pahissu fou un home prolífic amb la ploma; J col ·luho•·à de fo r ma eAtu ble en diaris com "'.La Puhlidt ut" , " Las NoliC'ias '' i revis tes com '"Mirador", fe nt C'J'Íti~t'H'S mus ic•als o articles cJ?ussaig, i rn una 1rrnt<'na d.- diaris i revistes de l'Amèri(·a Llatina , guanyant-sr a pols amh PI s eu posat dis tant'ia t i flegmàli(· una C'lii'Íosa fuma d e poc lrebaiJador qtH' no t'llf'aixa nm h els t·csnlLaLs . La seva hc••·ència ealdria ee ntra r -la en els punts scgiicnts. 1. És t>L primc••· l,'l'an autor de música simfònica dc la Catalunya t•onLempOI·ània, si es té en compte que la ma nra el ' in ft·aeslructura no afavorí una produceió abundant. Despt·és de l'estt·e na d el Trio en Sol p er tt orques f ra de corda (1905) al Teatre dc les Arts, vingu\> r i c·onet't't monogràfic al Novc•tals r l novembre de l 906 e n e¡ ut> estrenà el r epertori simfò nic qtH' tc•ni a arahat: I Escudi :;in!fònic A ria El combnt., poema simfònic li Trio en Sol, pe•· a Ot't[ncstra de ro rda ri I De .~ot o terra als aires, halada de H cinc· Gal·la Placídia, obertura Simfonia "A les costes mediterrànies" que t'C<'ll ll obres dr• textura simfònica al cos tat dels esbo ·sos d 'ohrc•s líriques que acabarien p er esde''enil· òperes . 122 TEM A 122 Dt•sprés HJTihaT·ia J'ps trena d('l seu JWt' ma simfòni<· ¡.;¡ camí ( 1909), J'olu·a simfònica m i>~ coneguda clt·l nosLt·¡· pítblic p<' t' les inlt•r·pa·cta c·ions que n' ha fe t l'OCU ; soht·c· un JH'O~r·a ma descriptiu , r a utor intE'nla un llenguatge encar·a indefinit pròxim al poütonaliHme. Pahissa cxplm·aria c•ncara recur·¡;os hannèulif's i ins ti'Umc ntu ls en els <•pisodb s imf<'m if's d<'l se' n tea tre líriC' i f'n dues ohn•s emhlemàtiques, la llonòdia (1925), ulwa orquestra l 1:'11 que~ aro hi ha ni una Rola ltannorriu que no s igui l' oeta\ a i la S uile intertoual (1926). e n quf. dc•senyoJu pa la ~eva teoria hannònie a bas ada en la r essonància natura] dl'ls sons i <~ n la jerarquia dels timhreA. En aquest àmbit va destacar scmpt·e JWr la seva habilitat com a orquc~> tl·ador. dt' tal mam•r·a que, a més de les sc\ t's pròpies produccio ns, deixà Ltn reperttll'i prou in tt'ressa n t d ' orq nc·stt·aC'im1 s d 'obrt's d ' altri . anti~'lH'S i contempo rànies , com d Concert p ern piano cie Frederic J...ongàs. 2. Fou un hubil h ome de tea tre, capa\' d e convet·tir proje<'l('S de <'aire local e n obres (L"altw·a. lnicül aquesta tasca amh La p resó d eLleula. glossa simf'ònico-]Ít·i<'a del m a te rial popular i llctt·a d ' Aclt·ià Gual , qut> sobrepass à el centt>n ar de representacions en el si dels Esprc tacles- \udicions G ran e r· (1906). Seguí amb l'oiH·a Ürif'a Canig ó , b asada t•n el poema de Mn. Cinto Verda~:orue r i Uetra dc J osep Carner. que suposà la pr·imer a oeasió en qu è el teatn' sortia a r ait·c llitH·c . Gal· la Placídia ( L913) fou la seva entrada en el coliseu d e lt>s Rambles . t·ebuda amh entusias me p er la crítica i la intel·lectu alita l del moment i mt>nyspn~ ada pel públic habitual del Lic<"u , p er la sco,. a agressivit at hat·mònic a i la seva incontrola ble for·ça or·questra l: " Creemos que el ma est ro Pahissa comie uza a equivocarse. comie nza a exagC'rar. os refe t·imos, ello sc entiende, a l as estridentes disonauci as del segumlo acto. Xo nos as us ta el chillido d el me tal ni n os as us tan las gallarclías s traussianas; de lo que no'l dolemos es de cruc sean zarandead as sin moti,·o . H e mos de admira r e n Pa hissa su temple artístico, su fiht·a dra ma lica , su zarpazo decidido , su lcnguaje mus ical, sohrio. n e rvudo. en cie t·tos momentos osado . cas i s iempre dc buc n gusto y habilmcnt e , plasticam ente <'Xpresivo " .1 D co;;prés enca t·a vindr·ie n La morisca (J 919) amb lletra d'Eduard Man¡nin a . J.larianela (1923) d(' B e nito P ér ez Galdós i lle tra deJs germans ÀlvarczQl•intero i La princesa Marg uericla (1928) , rept·en entla matei'a idea de La presó de Lleida . En tots els casos Pa hissa sobrepassà r anccdoLisme folklot·is ta p('t' mirar de projN•tar· les obres enllà d e lC's fronteres. Nom ~s Marianela arribà a estrenar-sr a Buenos Aires. Són oh•·es unes més ht·e us que l1•s altres, pe•·ò SPmpre de textura eomplexa. amb abundor de p e r onatge j un traet ameut ac urat d <' la narra tiva on¡ues tral. 3 . La seva apot·taeió al gèm•r r de camhnt: Sonata p er a violí i piano. Quartet , i algun es alt1·es obn·s: el Sl' U rep<' t' tot; per a veu i piano, el re pc•rLori cora Ii d ' nitres gtont>t·es és me nol'. si no en quantitat , sí en int<·r·ès, a lè~< tfUC. en alguns casos l'auto•· feia tasca artesanal , d ' ofici. T anmateix, les clm~s obres esmentades incJjque L1 un ofici molL ben ~qu·ès al cos tat d' Em;c M orera , i una rara habilitat pet' sobr('passa r d s esquemes neot·omào li('s en ú s. El Quartet , a r ahat de publicar p e r· Boileau , és una ohraen tres moviment s que r efleetei.x molt bf la pet·sonali tat del c·ornposito r: tres episodis d esconnect ats i amb inqoie tuds organitzat ives diV'er ses; CSJWt'ial esment n·clamen el segon UIO\'iment de caràcter· ex'])lor·ato ri , en què Ics dobles cordes i els harmònics ofereixen un res uiLat orqtu:stra l molt sugg<'stiu, o el tercer·. de fae tura clàssica. brillant i t·odó, ([Ue clou l'obra amb o,.igor i entusiasm e. 4. Pahissa cultivà sf'mpre un posat d'intel-lee Luul que, com s'l1a dit ja. el pt·('sentav a com a mús ic e:\.ccpcion a I. La seYa ' ena li ter ària li pet·met é dt'sc nvolupar- st• tant en el camp cle la crítica musica] -on manifestà tendè ncies pro-wagn eristes i s tt·a uss ia nes i es posà al costa t dels moviment s a vantguardis tes- , en r assaig his toriogr·àfi c -o o pos à en e vid è ncia els valors de la colla noucentis ta-, en la JWd agogia musical i. fins i tot, en la r eí1exió d ' aspecte filosòfic. Era , en aquest sentit, un artista integral que es mirava la creació com a acle intercüsciplinari i que, pet· la mateixa raó. defugia les capelletes . Aquest pos at, en eerta manera, el mantingué distant clels cercles nacionalis tes quan anib à a Bue nos Aires. i interve nint només eu els actes en què era h onorat com a p e r· onalitat de mèt-it. 5. Per últim, Jaume Pahissa menà tLDa únport a nl tas ca di vulgadora . sobt·etot a pal'tir d el momf'nt en què, cas at i afillat, hagué d' cotra1· en el m t:rcat laboral de f orma sis te màtica. La seva influ èn cia des dels conset·vat oris del Liceu i Municipal, l es seves publicacion s didàc tiques -<:om les peLites fu ges a dues i t1·cs veus i les pect's infantils- i , en especial, la seva tasca a l'Argentin a , for·en encaminades a fet• entened or tot l' UUl\'er s dc }a mÚsica. Aquest és el <'as dc l'ohra Sendas y cumbres de la música española., ( rlach ette . 1955), ohra pionct·a e~c dta d c& de la passió de l'exili. en què sis tema titza el grans mome nts de la his tòria musical d 'Espan ya, amb especial•'.rrúasi als composito rs i intèr·prcts catal a ns. R ecuperar el patrimon i musical i intel·lectu al cic Juume Pahissa és tas<·a qne cal fer amb m·gència, sob•·etot e n el moment del vint-i-cinq uè aniver s ar·i d e la seva mort. p e t· tal el' anat· comple tant el panot·ama cu1tnr·al de] nostt·e passat més pròxim. NOTA 1 M u t·o•-.l e~oís Bc rlo·an o .. Ln Trihunu " d c 16 rh· go·owr dn t91 ;~ TEM A Pa hissa vist per Josep Pla Homenatge a Pahissa pel concert que va dirigir a Madrid amb l'Orquestra Lassalle, el 1929. Entre d'altres hi ha Ricardo Baroia, Gustavo PIHaluga I Lassalle. ul'nos Aires, 1958. E l meu vell amic Antoni López Llausàs or ganitza una festa a casa sr va a la q-ual vaig invitat. Hi trobo 1"1 mestre Pahissa, que feia tants anys (ruc no havia vist. Si no fos perquè els seus cabells, qur fon•n rn altres temps negres i arrissats, s'han tomat grisos, dida que està millor que en els seus anys de jovc•nlut. Lla' ors era molt flac i tirava a insectÍYOI'; avtú f-s un home fort, madur, ple d e vida i d'una nt'n iositat d'angle menys brusca. El fet que no s igui tan punxant no vol pas rlir que s'hagi tornat mòd>iu. A la rrunió hi havia molts compatriotes. Tots em semhlan•u molt Puyoradissos i lleugerament toca ts pe•·lu malrnconia dt~ Ics distàncies. Vaig pensar, una vegada mfs, f'n aquella definició del cata1àexpatriat que vaig fommlar fa molts anys: al'estt·ang~r, el català t•s 1111 a nim al que s'enyora . Pa hissa, en canvi, el vu ig trohar molt inlen~ssal en Les coses del país en qnò viu. La trin ~n l u rital que té a quest fet el fa inr uriosíssim . hahitnal i PassÒn'm, nu tu•·a lm eni , revista als nos tres amics t'omu ns. És t'I qut• l'S fa sempre en les èpoques de dispet·sió universa l ¡•om aquesta. Parlàrem llargament dc 1<-.t·an('t.'se P ujolA. de l l¡ual Pallissa conserva un r ec01·d el ·u na vivarilat i d'una tendresa detalladlssi- B rs mes - i a la qual Pujols c.lcu con espondre, sospüo , amh la mateixa in tensilat. Des prés em p arlà de la seva aventunt ume ri1·anu en aquests termes: -Vaig arl'iha r a Bue nos Air·es ell937, amb un c·ontracle pe•· a d i ri gir lJJl b ro ncerts p et· Radio El Mundo i per a l Tt•atre Colón, i aqu1 cm vaigtJUedar. Fa més de vio t anys que visc a l'Aq;entina. Durant aquest temps he p ogut ohscn·a•· 110 fenomen extraordinari: rambient musit'al d'aqu esta c iutat ha pt·ogressal d'u na manct·a prodigiosa . La joventut demostra un intet·ès a utèntic i real per la música: empl en a les sales dc roncerts i a plaudei\. sempre -de vegades sense disrcmimcnl. Les onruestres estables són noml)roses. En els lll O III CIILS inicials de la fundac ió de rOt·qucstra Simfònica Munit'ipal dC> Buenos Aires vaig ésser c ridat u dirigir-la. He clirigit també concerts dt.~ lrs o n¡ll<'Sln~s dt• lf•s pr·imeres ciutats del país: ta Plata, Rosario de Santa Fe, Mendoza, Tucuman , C(,.·doba, a part e l que valg fer a Montevi deo . A Montevideo, hi vaig anar sovint amh el senyor· Puget. .. La liOVt' lat cl'<l ques ls concerts fou q ue en la seva pr()gramació es donaren a conèixer moltes obres simfòniques mf'ves, de totes les èpoques -des de les p•·ime r·es, eom per exemple l 'obertura de «En las costas medi lerrúneas» fins a la <(Suite I n terlonal». TEM A 122 »No cn•gui , però -u l'egeix Pa hissa-, que· la meva luLor s' hugi rcchüt u Iu música es tricta. La quantitat de c·onft>t•(•neies qur he donat a Buenos Aín $ . a ]es c·iutat.s d c l'interior i u Monte' iclc•o. ha estat innomb rnblt>. En In meva rsf<'l·a, pt'rÒ amb la màxima intl'nsilat, lw c·ontt'ihuït u formar la sensibilitat d 'aquests paï~:.os. He Lrehall at molt, i ai"XÒ é., ug•·adahle dr dir. »Durant aquests anys h e esc~ri l també moJt, no solament rnúsicu , sinó nh•·cs de Lc•o•·ia i de d ivulgació musical . L'Editot·iaJ Hirordi m'ha publicat moltes composil·ions per u pian o, ca11t i piano . violoncel i piano i rot·uls. D'a lgu nes d ' aquestes composicion s, com per c•.xt•mple de Jes meves« Piezas infa n t iles» . se n'han arribat a fer quatre edicions. També he editat ohres a l'editorial musical Julio Koru». Men tre Pubissa cm parla , am b la seva habitu alfogosital. la meva soqJresa augml"nta. Recordo l' oci elegant qut• eultivà a Barcelona. anys enrt>nt. Semb.lava un d ' aquells artistes als quals, pe•· a posar-se a treballar, no ve mai d ' u n any-cosa tancorrt>nt enel país. At·a ra la impn'SbiÓ d'estat• constantme nt ocupat, i d en é~>ser per ac¡u!'sta r aó que té temps per a tot, fins per a fer vida de societat. El seu matrimoni ha estat positiu. La st•nyora Pahissa és una gr·an admiuistrador a , i aqu!'sla administrac ió r ajuda a \iure. Palússa ra una vid a ascètica. La seva única distracció cnnsisteix a anar a una ter títlia de compatriotrs que es reunei.x en un cafè cèntf'Íc. Amb d peso qu<· porta paga el hem·atge -i aqut>sta és la seva quoticiiana d espesa . Ko t é nrressitatd e res més. P et' altra part, té molts amics. graus admirado1·s , que l'invitt•n a passa t· temporad es en les seH'S estancias. Em pa da. amb gran admiració. de la \i da rural del país, de la seva fabulosa riquesa. d t>ls enormes rama ts de bons, vaques, vedi" lis i cavalls que ha vist en lcHinacabades planures de la Pampa il·limitada i fabulosa . Quan Pahissa arrib à a l'Argen tina, era ja un home mad ur. No era pas tan difícil de rompre com en la seva jovcntul. quan ct·a uu home iutel-ligcnt, pe•·ò presenta' a les seves opinions d ·una manet·a dràstica: «Moltc>s oh1·es d e Brahms són d'una insuportable pesadesa» . li vaig Jlegi•· en nn paper del 1921. Ara deu pensar igual, però <liu Jt- coses d'una altra manera -d'una man era que a r \rgentina Ji deu haver servil. - Des df' la meva arrihada aquí -em diu- he col·laborat en JC's principals publicacions delpaís.la meva fit·ma ha a paregut en els suplements literaris dels volu minosos quotid ians que s' hi publiquen , així com en moltes revistes, tant espcf•ialitza dcs com generals . P er· encàrrec d <· l'Editorial Ricorcli. de Milà, 'ajg escriu re la «Vida i obra de Manuel d c Falla », de la q ual h an ft't j a dues edicions. L'han tn:1du'ida a l'anglès i a l'italià i at·a la traduei.xen a r alemany. \quest llilll'e, escrit a base deh. rontactl:'s directes Pahlssa amb Margarida Xlrgu a Buenos Aires que vaig tenir amb Falla. m ' ha prodtüt algunes satisfaccions. Crec q ue té un rigor sistemàtic, tot conservant una gran amenitat. Algun s crítics digueren que es llegia com una novel·la , a pesar que en la vida de FalJa no hi ha rastre d 'amor. »L'Editoria l Poseid ón. del nostr e compatriota i comú amic Joan Merli, em p ub licà " Los gt·andes problema s Ut' la m(u;ica ''.del qu al l'Editot·ial Ricordi, més tu rd, féu una segona edició augmentada . En aquest llibre tracto d ' alguns lemes qu e a l meu en tendre són interessants . com el d e l'aparició , en l'home, del sen tit d e l'harmonia . sentit que els antics desconegtJcr cn i que no ap aregué fins afu1als d e l'Edat Mitj ana. Descric també. en aquest llibre, l' ascensió de les obres de r esperit humà i la seva acceptació en la pràctica de la vida real-captació que ha estat fà cil i ràpida quan s'ha tn1ctat d'obres de ciències; diñciJ i tardana quan s'ha tractat d ' obres d'a r t, i totaJmentimpossihle d ' imposar quan es refe•·eixen al cimal o creença en la moral (el bé, la justícia, etc.). La síntesi d 'a quest capítol podria potser r esu mir-se en aquesta fra se : "La ciència és d ' avui; l'art, de demà ; la mot·al. de maï'. >>L ' Erutorial Haehette de París, que t~ a la capital de l'Argentina un a sucursal impot·tant, ru ' ha pub lirat "Espí ritu y ctu.•t·po de la música" , del qual han fet ja dues edicions, i últimament ·'Sendas y cumbres de Ja música española''; ara, acabo dc posar el punt final a un altre llibre: " La música y el h ombr e". ~o vull pas posar a aquesta enumeració d ' obres de Pahissa t·ealitzades a Amèrica el més lleu comentru·i. L'importan t és la mateixa enumer ur·ió. Estic segur rru<·, al seu davant, el brrau nomhrf' d ' admiradors i d 'anucs qu e Pahissa deixà en el nostre pais TEM A cruedaran oo solament sorpr esos. s inó estupefactes. Aquest home, que de jove. e n el nostre país, treballà amb tanta calma i es cledicà al dandisme d'una manet·a sistemàtica. de gt·an , a Amèrica, ha treballat d'una manera a dmirable. El pres tigi que Pallissa té en aquest país és molt gran . És un pres tigi que està naix.ent, sòlid i reaJ, que s'es tend r à d ' una mane ra indubtable més enllà d 'aqu esta geografia estt·icta. Té una categoria com~ músic, com a csr~riptor i corn a home de pensament, 1 aquesta siluaciú li ha permès de donar als seus fills twa educació 111olt elïeaç. Quan Pahlssa arribà a r At·gentina, l'I seu fill gr an , Jaume, tenia cinc anys. Avui ~~s una fig ur·a de la química nuclear, molt docte en aquesta especialitat, com ho demos tra el f e Lque, malgrat la seva extrema joventut, és nn membre rellevant de la Com issió argentina d 'En ergia Nuclear -una ins titurió que el doctor Htlt·s ay, Pt·emi Nol)f'l. ha qualifi<'at delmfs important centre de l'activitat cientifica sud-americana. Jaume Pahissa (fill) s"ha format en l'c>spccialitat de radioquimica sota la direcció del ¡wofessor Seelmann Eggebert. deixeble d'Otto llabn. lla dt'scobertuous radioisòtops -fms anri el nomhrl' dc radioquínri<'s no és pas gait·e gran- i ha presentattt·eballs en diversos Congressos d'aques ta tramwc·ndental aclÍ\'Ítatce]ebrats a Europa i a Amèriea. El segon Lill Jel músic està acabant la ca rTera d ' at·quitectc, i la seva Maria Eulà]ja, que el parc em quulifi<'a, a111l1 un plàeid somriure ala cara, de bella i int eJ.ligent, estudia a la Facultat de Filosofia i Llei res dc la Univt•t·sital de Buenos Aires. -A Amèrica h<'lll por· tal a ('ap uua obra -em diu el músie- , i si a Ut(IH'Sta obra s'a fegeix la que vaig realitzar c•n elmt'u país, em sembla que tot plegat fa un <·ert volum. Vaig escriure llavors «Gal·la Placídia», que nonològkarncnt par·lant fou. el primer dt·ama -net~- t(Uf' té pot{•ucia i pt·ofunditat. Vaig es- t• r·iun· tamh[. JHll'nu·~ ~imfònies, lieder, obn•s pet· a piano. c·<n·al.... .. \ï... ta l*obnt e ntc>ra en wta pen.peetha , eon~tituei\. un bloc· que quantitalinuncnl. alnwnys. té urws prnpon·ion;; con~idt'rahles. P~his::.a ha t';,lat i{>;, 1111 m1ísic·~ 'ull dir que és un artista e n el !il'ntitmt>s c~ti"Íc t c dc la paraula. P<'n), a mf.s. ha tinb•ul una marotte: la rii-ucia. Pahjssa ha tln•rttt unu <'nor·nw c· ut·im.ital pet' la ciència real, o sigtú0pc•t' la ci(>l1(·ia hasacla ••n l ' observació i l'l'xpt'riència. Sens dubte JH't· ai.xc) tingué sempt·e una cordial admiraciÍI pl'l' Ft·ancesc Pujols -no pas pel Pujols nt>uclor dc· rdi¡,rió. sinó pel Pujols fasciuat pet· la ••ièneiu. Així, no solament. és Ull artista: és a rn(~s 1111 hotllt' cl ' idt•r¡,- ducs c·o¡;cs CJ U C en el nostre país no s 'hnn )las do nul gai r t> en la mateixa pPt.ROIUl. Pahissu l'ou pr·esident dels Jo<'s Flor·als celebra ts a Buenos Ain•s l' uny 1911. i, t'11 el discurs que pt·oJttuu-ià. s Ïti tl"oba el que se¡,rttei": «Dues són les forliiCb <'11 qui'• es manific•sta una lll'ngua: el lèxic i la fonètica. El lhi<' {·~ !ms eeplÜlle de 'ariar. tant ppr· cansa de con-upc ió com per' i a de de purament. La fo nè tica , 1'11 rall\ i, t•¡;tà a tTclada en els entL·an) es malt'Í\.<'S dc• Ju ntça. És impos!'!ihle., és dificilissim, d ' alterar-la. La foni-tira no canvia. Es segut· que els baret>lonins d'avui parlen amb f'l mate-ix to i e-ls mateixos sons que modula,·cn, e n llur parlar, els laietans abans dc• la rolonització romana, si n o amh idèntiqut>s par·aulc•s -<ttW ja ht' m dit que el lèxic varia-, ami. el ma tei~ timbre d c les vocals i amb ib'l.ta l nwna tlc• c·onHona nts per a fet'-les sonar. El mecanisme sonor dc•l lle ngua tge obc~eix a un s is tema df>pcl1dcn t dds c:~· nt1·c•s twt·viosos. Els cauvis, en aques t mcraniHnH', comporten . per t·el1ex, una modificació en el fum·ionam(•nt tl in·ctiu i, pt>t• tau t , canvis profn ml s l'n l'íntima matH•ra d 'ésst>r. Pet· això és tan cli- fkíl. per no dit· impossihlt>. a l'home adult, de vat·iar Ja seva foonè-tica. Podrà ran viat· les pat·aules. però no d so. t>ltimht·c. p,,,. això t'ls catalans conserven. malgrat lots e ls I'Sfot·ços. r accent. que vol dir les cat·aclt>rísticrues el<• la Hcngua p r·òpia. el signe essencial d e la r·aça . Per· aquesta raó , el poble basc, la IJe ngua dd qual té una fonètira molt semblant a la fon ètica <'ast <'llana. ha quasi ohlida t el seu idioma, s ubstituït pe r la llen¡,'lla dominadora. I p e r la mateixa r·aó e ls ratalans han conscr·vat, conserven i conservaran sempre la ll<•ngua pròpia. Perquè p er podf'rosa que s igui la inlluèneia que sobre ells p esi d'una altra lle ngna , pt•r raó de domini politic o dc supr<:'mac·ia cultltra], mai no podrà tòrcer l'accent ori¡;,rinal, t•l to, la mo(lulac·ió particular catalana , pPn¡ur és eosa d'ordt·t• fisiològic i, sob1.·e d ' ell, res no hi podt•u Iu 'olunt.al pròpia ni l'aliena». Jose¡J Pla Obra Completa núm. 17 Edidons Destino, 1970 "'Retrats (/e pass(tport " 39 CB;UP rJE é:AMBRA "CAMINS" MUSICALIA R E T R A T JEAN·PIERRE RAMPAL La Flauta Màgica per MÒNICA PAGÈS SANTACANA Jean-Pierre RÇJmpal és un home de difícil presentació. Es de difícil presentació perquè, tot i tenir enca ra molta bufera com a músic, la història jÇJ porta temps presentantlo entre els grans. Es el Paganini de la flauta , e om s'explica que vostè hagi estat el primer fla u tista que s'hagi preocupat de situar aquest instrument al nivell dels altres solistes? - Jo era molt ambiciós. Volia fer una carrera com. la d'un pianista o la d'un violin~Ha o la d'un violoncel· lis ta. Això ho vaig tenir molt clar des del primer moment que vaig començar a dedicar-me serioscunent a, la flauta. Potser és que he estat el primer a tenir aquesta ambició ... -Però la causa d'aquest b uit, ¿és la manca d e flautistes, o la mat·ginació que ha patit aquest instr umen t al llarg d els diferents corrents musicals q ue han anat l'assenyalat per Mozart .. . A ell devem la descoberta d'una enorme quantitat de repertori per a flauta, l'esforç i el talent d'haver fet que aquest instrument pugui estar situat en la categoria de solista . Però, el que més devem a aquest home és la màgia d' un so fet d'or i d'a i re que ha fa sc i nat tot el món. sorgint? -A partir del segle Xl'tttt cada vegada es troben menys flautistes . Durant el segle XlX es va produir una mena d 'aturada en aquest camp instrumental, sobretot a causa de la manca de literatura, que s 'havia anat p erdent. Així, anant amunt i avall, a poc a poc vaig anar recuperant peces i fent admetre la flauta dins el món musical com un. instrument amb l.a categoria de solista. -Des de la perspectiva del t emps, com recorda aquests anys de recerca de literatura musical, de r epertori? -El mateix desig de ser solista va fer que aquesta recerca s 'anés fent espontàniament. De jove vaig recórrer totes les biblioteques possibles, tant a França, a la Biblioteca Nacional de Paris, per exemple, on vaig trobar nwltes coses, com a les biblioteques de l'estranger. Això va nwtivar que altres persones també s 'interessessin en la recerca de partitures. Per exemple, el flautista suís A urèle Nicolet, que em, gairebé de la tnateixa edat qzte jo, també va fer una tasca molt irnportant en aquest sentit. Va ser un fenom~n que es va anar contagiant. 1 gràcies a això hem aconseguit tenir ltn volum de partitures per a flauta no gens pobre, tenim molt de repertori. Sí, és clar, ens falta un concert MUSICALIA R cie Ueethol'en i de l?rahms. tenim de Mo:art, però és una Lli'istima que Heethoven no n'hagués escrit cap. Sabe m que Txail.:ovski l'a romeiiÇll r a escriu re wt concert per a flauta, però tal i com estan actualment les coses en aquell país, és gairebé i111possiúle trobar-lo. - P•·c·c·isa menl voRli'· i 42 T R A T fins la pudor insuportable que jl'ien les sa~ d'aquells temps. 1l més. en els segles XT n i\ 1111, La -Penso que han estat els pegent no escoltava mai la música, riodistes i Les companyies discoxerraven mentre es tocat•o. Era gràfiques els qui han posat de tota una altra mentalitat. A més, moda aquesta beneiteria dels tot això és fals, perquè si s 'han fet progressos en el camp dels instruments, és per alguna raó. Les C laudi Arimnny acuben cordes modernes no imd' enregillii'H r 1111 disc pedeixen que els Cuord ' un t:o mpos ilor ca lnlà neris o els Stradivarius d eRc·onc·gul fin s u r a ... continuïn sonant bé. El -Sí, f. s I mcUt d 'un progrés és necessari, compositor ca talà del sel'home no pot ser tan esgle \ 1 111 d'u na g ra 11 catúpid de fer coses per tegoria. Es deia Joan millorar la seva vida i Pla, però s 'italianitza va després tornar-les a el nom o se 'Lgermollitzadesfer. Actualment som va, segons que estigués estúpids, això és veritat. en un país o enuu altre. i hi ha com una bogeria es Jeia dir Plat i o generalitzada que espePlatz ... , per això es troro que passarà; per relm miÍ~icct d'ell a tot gla general, l'home no arreu. De fet. eren dos és a ixi. L'exemple de germa11s. Joan, que era Mo:;art ho diu Lot: cada el compositor i també se vegada que sobia d'alsn p c¡ue tocava La.f1rwta gun pianofor·te nou que a la cort de Madrid. De es venia a Viena, ell el l'alt re només sabem que comprava, perg1.t è ell es deia, Manuel i que necessitava Ltn instrutambé era músic . La ment que sonés millor seva nuísica, entra molt que els que hi ha·via en No hi ha dubte que és un dels millors bé; evidentment , no és aquell moment. bon vivant de França. Encara que Rach ni Mozart, però és -Potser això és sím¡.¡amuntega anys1 com tothom 1la persoorigino/, no és vulgar; jo torua d\ma ceisi cultunalitat de Jean-Pierre Rampa I és un dedirict que es toca amb ral. .. vessall d1energia i seguretat. La seva l'estómru:. És twa mÍLSi-Sí, és una crisi que condició de consagrat en el món de la ca c¡ue el permet improha vingtLl amb el sociavisar molt, que l'has d'ilisme, no s 'hct d'anar música/ la brillantor de les seves intermaginar, no t'ho dóna més lluny. Tnnt el teapretacions1 el geni que1en definitiva/ du 1 tot fet, tal i com es feia a tre. on ja 110 es fan ni dedins seu 1 li atorga el privilegi d escaml'època, wta mica com el corats, com la resta par sentències en tot allò que diu. Jeanja=: ara. Però lo veritat d'arts, estcLil. plenes de Pierre Rampat com a excel.lent gaurés que tant Claudi com jo falsos intel·lectuals. Somet que és1 sap posar a les paraules la vam quedar molt gratabret.ot en ln músico, no sal justa perquè qui 11 escolti abaixi el ment sorpresos del talent podent permet re que es que hi lw en aquestes cap davant de tanta vitalitat i clarividestrossi el seu esperit, obres. De fet, Claudi Arique s 'etnbruti d'aquesta dència. many ja havia graval nwnera. amb uqnests aquest.~ conce1·ts amb tnuntatges horribles que l'English Chcunber Orchestra,. instruments ant ics. Però què do .fan els escenògrc~fs. Els escenòPeròjufein temps que uolíem granen de més, aquests inst rngrqfs 110 són indispensables, ho var junts fUJURSIS tres concert.s i rnents? No res. És LLIItt descobersón si són intel·ligents, si no fan tres trios per a dues flautes que hi ta que no va enlloc, pe/fet que 110 llOSa ni es carreguen l'essència ha en aquest disc. ens trobem en el context de l'èpomateixa cle la rmí.sica. -Podri a ser aquesta matei.xa ca. Això, els músics uo ho ente- J en acrucsta crisi. com veu recerca de n o us au tors el que ba nen. Si realment volem ser aules joves figures del món m usical impulsat •·cr-c•ntmcnl un cot"l'ent tèntics, hauríem de reproduir en general i, evidentment. del seu LLI/ 122 E musical q ue bllb<"U i'uulPIIlici lal del so de l'èpoc·a amb inslnl ments originals? MUSICALIA R en pat·Lil'ular? - Trobo que les not•es generacious de mrí.sics sónfantiist iques . f abuloses . Són molt bones, no es poden seguir, aprenen moll de pressa. de seguida agr~{en la tècnica , l 'assimilen de manera increïblem ent n l pirla. Parlo en generol, p el que veig en la majoria d e m/Ísirs. sig ui quin sig ui el seu instrwnent. Això, rom h e elit, és fantàstic , tècnicament són per.fecte8 , JH'rÒ pot sr>rfrtl!Pn pel cantó nrt.ístic , que és lola titlli altra cosa. També es pot 'Veure això que es tic dient en l 'esport, en el tennis. Ara el.~ tennistes són com assassins . Mou eu lct raquel n com si fo ssin g ladiadors, com si estig uessin mcllWll alg ú. -Claudi At·imany i-s un t>xC'dlf' nl t>xc•mple dt• l'c'SC'ol a que vo tè ha anat cn·anl. - í. és un del meus deixebles p referit s. P er a mi va ser ww r·etle/ació. perquè r•oig anar comprovant que en p oc temps f eia g ra ns progressos . Per o mi és w1 plaer i també un org ull poder f er E T R A T concerts amb ell. Però j o crec que el millor que té és que no és gens en'Uejós, i això és una g ran l'irtut. en un músic. - N o ha p e nsnt mai a l' :.criut·t• res p e t· a flauta '? -No. S o tinc inspiració. /)psg raciadament. hi lw molts compositors que creuen tenir inspiració i no l.(l tenen. És wwll<lstima. Si només rompong uessin el.~ qui I it~.e,<rztessin inspiració, 1i nd ríem menys porqueria al nos/ re voltemi. Hi lw gent que ualrlrio més que es quedés a casa , r¡u.e f es 111111 altra cosa. És verilCLt , hi ha molt poca g ent que ting ui iuspimció. I preferixo 110 dir noms. - Qrun lloc oeupa la tlirt>4'(·ió en el seu món at·tístie'! - De J et. cada !Jega da m 'iuteressa més. perquè dirigeix o més sovint. .Vo considero quf• sig ui cap nova carrera , perquè sem pre he dirig it. Per a mi és un g ran plaer. Si alg un elia d ecideix o no tocar més la.f7autn , sempre podré dirigir. Dirig ir orquestres com aquesta d 'aquí ( l 'cllltig a Or- quest ra Ciutat de Barcelona, l'a ctual Orquestra simfonica de Barcelo11a nacional de Catalunya ) dóna g ust. perquè és molt riipido. sobretot en l'atac. i té aquella for~·o llatina que 110 es troba r1 tot a1-reu. - \mh quins directors se sent m{•s idt·n tifïca t? - No uu/1 anomenar ning rí e11 concret, perquè seria un CI/re viment per part mRva. Seria posar-me ol 11iuell dels grans directors d 'orqnest ra. De jet, he après tle tols ells. Jo els admiro tots i ti11c amistat amb bastants d 'ells , p en ) 110 m 'hi puc comparar. - Ct'l' ll possü1lc arrÜHH' algun dia a tlt•ü.ar de tocar la Sf'Va fia nIa d ' o•·'? - Mentre pug ui ho conLÍtHwré f ent , evidentment. Però encarct 110 estic acabat. Adoro poder tocar. Si arribés a un extrem de deteriorament que no em permetés tocar, no caldria ni que m 'ho pla11tegés: la meva dona seria la primera o oblig m ·-me afer-ho ... (i d eixa nnar una 1·iaUada). PAlAU~~ ~ L-! ~ 100 IV TEMPORADA DE CONC~RTS 1994-95 Palau de la Música Catalana 5 DESEl\IBRE' 94 dilluns, 21 h. Borodin , Briltt>n , T Àaikovski. 22 DESENHRE'94· dijous, 2 l h. }ON DE. COR DE CAMBRA DEL PMC. ( Pah·ocinal pe t· Fundu<"i6 Caixu clt· Calalunya). R. MANJON, soprano. N. ARCJTER, tenor. S. ES1'ES, baix. Dit·: EDMON COLOM 1\R. La Creació, df• Haydn. 30 DESEMBilE'94 TFIE KING 'S CONS0/1..'1'. Dir: ROBERT KJNC. divl'ndt•t•s, 21 h. llandel, Rameau. MUSI CALIA PRE·CRÍTICA Catalunya Música proposa Catalunya Música i el Nadal Els <<MIKROKOSMOS» de «Catalunya M{lSica I Revista Musical Catalana» ara aplegats en un volum! é! e.. -~ .. per VICTÒRIA PALMA e om ja ~s habitual, un any més l'Orfeó Catal à of'et-irà, el dia de Sant Esteve, el seu concert nadalenc:. També aquest any Catalunya Mús ica con nectarà , en directe, a dos quarts de set dc la tarda , amb el Palau de l a Música Ca talana , d e Bat·celona , pe r ofct·ir als seus o ients un concert que, a ben segu r , molts ciutad a ns df'sitgeu escoltar , fid e ls a una tt·adició mus ical que és be n atTclada a Catalun ya . L ' Orfeó Català s'expr·essarà el dia d e Sant Esteve a tt·a vés d c Lotes les seccions q ue lïntegren: els Cors Infantils I , li i Ili, el Cor Jove i I' Ot·feó Català pt·òpiament dit. La fes ta dc Sant Esteve és una magnífi(:<t ocasió per a les seccions d c l' Orfeó Català de pt·esentar d ' un a manera global la feina que s'ha anaL preparant al llarg dc: l' any. N oves veus i nous cantants, jnnl<tntent amb els més veterans, compareixen, m1 a11y més, davant d ' un auditori fid el, amb la fil1alitat U('}H'CSentar caut;ons r e pt·cscnlatives de la música roral dc sempre, tant catalana com d ' aneu dE'I món. Els Cors Infantils sct·an dit·igits p er M. J esús Culler·é, Eljscnda Carrasco i Lluis Vila m aj ó; C'l Cor Jove h o serà per ConxiLtt García , i tïnaJment, Jordi Ca sns conduirà l ' Orfeó Catahl. La novetat del r epertori d 'enguany rau en ]es Nadales d'art·en, que ha arranjat e l compositor Manuel Oltra , tot recollint m(rs iques i cants corals nad alencs de di v<'t'sos països (Alemanya, Angla terra, Dinamarca , Suïssa, França i Catalunya, entre d 'altres). Així mateix, el dia 25 de desembre, a les tres de Ja tarda , Ca ta lunya Música oferirà un ¡wograma amb un con vida t molt cs¡wrial , La músü;a de 1adal. AJ lla r g dc dues hores el musicòleg Ot·iol Martot·ell, 1' historiador· Josep M. Ainaud de Las at·te i l'esc r·iptor Nestor Lujan, faran un a apt·o"imació històrica a les tradicions i cançons popul at·s catalanes i també parlaran dels aspec Lt•s an tropològics de Ja música nadalt•nca catalana a] lla Pg de Ja hjstò ria. Amb aquestes dues pt·og•·twlacions Catalunya Ml1 sica esta rà present a la fe sta d c Nadal (.'J1 l'especialitat que )j és p ròpia: difondre Ja música i les tr·a dit•io ns musicals ca talanes de Lot s els temps. f 122 Pròleg de l'Honorable Sr. Joan M. Pujals Conseller d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya Descompte especial per ols subscriptors de «Caralunya Música I Revisra Musical Caralana» ; podran obtenir-lo omplint la butlleta que trobaran a les cases de música més importants, o demanant-lo o l'editorial. - oiNSIC Santa Anna, 10 E 3a- Tel (3) 318.00.05 08002 Barcelona- Fax (3) 412.05.0 1 MUSICALIA PRE·CRÍTICA Josep Soler refà Isaac Albéniz al Lliure pe r CARLES LOBO S eguini la l radit·ib. l'ot·tptes tt·a tlt• ea mhnt d<'l 1'!'atrc Llim·r t·n¡, rontinua ofet·int prn~t·amac·ion -; amh una bonn do~i cl'ul'i~iualital i ac·onsr·guc·i.x dt•spet·tnt· rlnual t·c· iu tet't•s. En a lf,'IJDCS oeas ion¡¡ só u ulll'l'S clt· eo ntpoait·o rs poe inlet'(II'Pitt ls, d ' a ll rt•s són composito r s r·o n!'gu ts amb llllt'S obr Ps me n ys in tt•qwt• ladt•s. Pc·l dt•sr·m.bt·e tl'enpwuy PS tnwta d'una lrobada amb t>l :.~·ut p n• cdc•hrat piani!>ta i compo.-.itm· dt' Camprudbn fsaac Alh ~niz. ·lfbéni::; fou un mag nífic pirmi.~ta. ¡¡r>r /unt les seves ob1·es p er o piano són, cm general. cl'twll (lltíssima qualitCll . Ara bé, alg tmes de les partitu res per a orquestra sóu molt poc afortu nades, i aquest h r>l cas de l'òf !l!rn P epita J iménez. Són puntu lcs dt• J osep SolcL uutn1· i n•!.ponsu b le dc la Lt·ia i inl-<tt·umentat·ió llt·ls ft·a gmcttL'> més signifit·atiu~> dt• l'o hm el' \Jbérúz que podt·em ;,c•rllir· a Lliu- 122 rt' . Pt!pita ]iméne::; Í's 11na t•om!-clia Ur ieu c•n dos ac tes dj, icUt, t'n ln·s <fltlldrt·s amb llihn>.t l'll angl(·s clt· F.B. Moncy- Cou tts (prolel'lot· el ' \lhéniz i u trlo t· dels llibr·cts de Lr·c•!; dt~ lt•!! òpcI'Ni del composilot') busalt•n una no' cl·la dl' .I uan Vull'ra: IElllibrt>t tampoc és res de l 'altre món - c·untinua .Josep Sole r·-, il1oney-Cu/ls 110 respt!cla massa el recull (/'articles que config uren la novel·lu rlP I afua. El matei.x any crm· ¡,'t>s ln•nà a Londn·s ]a seva ÒfJet·a còmic·a Tir e llagic Opal , t>l 1893 , Al h úniz s'in!.tal·là a Albé niz Pa.-ís, on fru c·o•wixença personal i musical amh l'ls eomposilors frmlcesos er [nd). F' auri'., DeilllS) y Dukas. Aquests c·onl<H·U·~ inlluït·cn con siderablement en l'oLm d"AJbéniz. que esdevinguÍ' m {·.., ma du ra. Mentt·e er·a a Pat·ío; va fer diversos viatges a l' Es tul l'sponyol. Un d't'Ull va set· a Ba t·rdunu, p e r vl'ure estrcnad'ò!Jcra 1/enry Clij]'orcl (el l895) i un any mé¡, lanl Pepita ]iménez, ambdues al Ct·an 'l'c·aLt·t' del Liceu de B;u:cclona. Tal com e rCI costum en aquella època . malg rat que l'orig inal era en anglès. Pepit(t ]iméne::; es traduí p er a /"estrena a l'italià. Després se 'nféu una traducció al froncè.s i. finalment. l'editora llrf!ilropf publicà l'o- riginal a 11glès el 1897. La selecriú de }htg m en ts i la nova orquestració l 'he• feta fm.wnt-me en aqttest<L edició cmglesa. P t·Hbnhlrmrnt conscient del M'u p•·o1•i dHit·it com a orquest ntdot·. Alhl-niz t·rvisà i rcfén la pm·tilLII'a el 1904: Lu millorèt considerablement però en ca ra no era prou rorreclft. Oefinitivwurmt, A lbéniz era un mal orquestrador. J ost'p Soler con tinu a llX pl'iean lnus t'I sPu tt·l'ba ll sobL·c Pepiw }iméne::; d 'Albéniz: La nova instrumentació , la t•aig pensar especialment per a la plantilla de l'Orquestra del Lliure. Vaig extreure els que em semblaren els millors fragm ents de l'original i bo i respectant la ideamelòdim i rm algunes ocasi.ons timbrico d 'AIbéuiz vaig refer l 'orquestmció, i va i[.{ rewmir els papers cant.at..~ a dos per.sonatges, uu tenor i una soprano a mt>s rl'u11 cor infantil. L' Onp H•slnl de Cambra T!'att't' Lliun• esprc>mcr·à Pepita ]iméne::; c u un dd(• complet: assaigs. courc· t·t~ i beguidonwnl en far·à l'l'lll'l'gi-.Lrum cnl tli ~t'OI:(:ràfi c p e r a Hannonia ;\[u nd i. TE~IPO R A DA OR QUESTRA OE CA1\1 R ltA TEATHE LLIURE PPpil(l ./iméue::., d ' l~aac AJ ho~ni z (sui lc' olc l'ò pera: lt·ia i insll·unw lllnl' íc) dl' J o~c· p Solcc·) Fc·tuH'f'HI' Gnrt·igosn, lcno•· supruuu S usan Chilco u Cor iufunl il rlcl Conservat01·i rlt• Budulonn Orqu('~lru d(' Cambra d el Tt•ulre Llit~~•t• Jo~ctJ Pon.~. director Oiucnengc· l i de desembre; 21 ho•·<·s Oi lluu-. 1 2 rle cleaembrc; 21 hon•s Oinwrh ] 3 el(' d e8embre; 2 1 Jao¡·c·• Dijou~ L5 elf' rlc>se mbt·c; 21 bo r es Euroconcer t ens proposa una òpera còmica de Haydn pe r JOAN VIVES E l prope r· elia l :5 dt• clt·srmbr·c al Palau rlt•la Ml! ~ ic·a Cat a lana , Iu X Tt•mpor·ada Eurocont•t•t·t c•ns p r·cscnla un a p eti ta soq H·c•sn cl ' inl.er·ès innHil a t. .. u na Òppr·a clt• l<'n111z .l osr p h H aydn: Lospe;;ia/r ( L' upo teear·i). J.:ls iJllè•·pr·ets set·un P t•tr·a Yan Tcndeloo (so prano). Hac-hd Fuhry (mezzo-sop t·ano) . Lud\\ig \an Gijsegcm (te no r·) . Andreu Poddigi~hc ( te- nor) amb l'a clot· Oo or va n Boeckel (fent l'I Lradidonal pape·•· de mut}. Un muntatge clt·lu T r uns p a r a n t Oper a i la C lwpellt• dt• J ,urTaiJtC amh direcció cl'o>sc•c•nu ell' M:t r e Schille mans i diJ·ecció mus it·al d'E t ienne Sieb ens. Més t>rdlà ell· In vc•r·sió pt·oposada, l'opo1·tunitat dt• podf' t' sentir i vc>ure r·eprt><,entada una dc• 1(•!. malauradaroent inusua l ÒIH'r·es dc I laydn dóna un intet·è¡; f'~1weial a l' aelc. Haydn. c·nt·l ;,t' li ràn·ec de respon- ba hlc> dt•la mÍ1sica d el Palau Eslerhuza, a par·t d' escriure mJsses, s imfnllit•s i rmí iLipiPs divertiments, Lmn b é c·t·a n :spoiiSHbiJi ta l- seva la s up cr·visió. •·cvis ió i d i•·ecció d c l a p1·àc·ti c·a tota lita t d 'òperes que s'hi •·cpnscn tu vell. E l príncep Nicolau t• r·u 1111 t•namot·ut rll' l'òprr·a, soh,·ctol it a liana. P e· a· fer-nos u n a idea t•s tauí»Licn ... , cnlt·c t'ls qujnzc any~> dt•l 1775 ui J 790, a Eslcr·baza es van •·ept·e t•nl a l· ulnwnys 88 òpea·es . És obvj <¡U(' MUSICALIA PRE - CRÍ T ICA no totes eren de Haydn, pt-rò ~ovin t eren noves en elr·epertori. Per· tant, c·alia assajar·-les i adaptur-lc~s n ks car·llctc rístlques i possihilitcrts clds cuntunts de què es disposava. Aqut•st és el motiu pel qual llayd n , a part d 't•stdu re òperes, també va compundr·r una bona cruantitat d'àries adaptades als seus cantants, des tinades u suhstituir algunes parts dc- les òperes itulianc;, que arribaven. Dur·anl la primer·a M·cada dc la scv11 estada al servei del pr·ím·ep, sabem quc almenys va an·ihur a rsrdnrc2 òpet·es amb text en ale man y, uc·ltwlmenl perdudes. Tamhr rn va c:srr-iur·c més o menys cinc més, uovument en alemany i de dimens ions mrs r·cduïdrs, destinades als teatres dc tiH·IIes. Finalment, afegim-hi qttl' IJayd n vn compondre almenys 17 òpcn·s italianes . Els llibrets que feia ser vir t' r·en plenament convencionals a l'(·poca. També ha rebut sovint aques t mate• ix qualificatiu gran part de Iu mús ic·u que vu <:sc riure per acompanyur·-los. Mulgntl qne e l Haycln oper·is t.a potser 110 ens tu-ribi a sorpn•nc lr·c tant c·om en algunes de les seves obres or·•¡ues trals, no hem de c t·eu t·e que aquestes pàgines estan mancudc•s clcl podrr· dc sorprend•·e·ns amb passatges de gran bellesa. El mateix llaydn do nava gruo importància a l'òpt' ra i en alguna ocasió va arrihar ~~comen ­ tar que si hagués pQbrut traslladar-sc a Itàlia, s 'hau ria pogut conve rtir <:n un corupos it m· líde d 'anonwnada. Un supòsit q11e mai no va poder confir·mat·. Lo speziale (drama giocoso en tres actes) es va estrenat· al Palau Est<>rhaza e l dia 28 de setembre del l768. Elllilnet és. amb sensibles modificacions, de Carlos Goldoni. De fet, es tt·acta d'una de les tres òpcr:cs que Haydn va escriure basant-se en textos dc l'esct·iptor venecià i que, eonr a caractcr·ís tica comuna a tots d is, tcttcn t'I fN de per·tànyer al gènere bufJo a111b clements típics de la comme- dia del'arte. L'argument és la típica his tòr-ia d'amor amb embolics. Els jovrs Me ngone i Grilletta, lilla de l'apotecari (/o speziale), estan enamorats. Pf't·ò la noia té dos pretendents més, que~ són el pretensiós Volpino i <·I hnró Scmpronio. Despt·és de tota mrna d 'e nre nous, disfr·esses i ma ls c nlusos, ol final... bé, el finaJ ja ns e•I pofieu imaginar. En tot cas, la proposta, poc hahitual, dc conèixer una mica més ellloydn operista, és certament intet·ess unt. Lu qualitat de la vct·s ió ja la valorar·ern al "Palau " el dia 15 u It'S 9 del vespre. Gerltard, del nacionalism e a fa universalit at cridant a fa ffiltertat pe rC.L E I pussutmf's dr novrmbre I' OBC ja l'Il., oferí una de Ics obn•s dc Bobrrt Gerha r·rl: d d iv(•r·ti mc•n t llamene Alegrías. Conwnt iivem fJUC aquesta fou Iu pr-imt~r·a ohn1 qur Ger·hard va com ¡.~ondt·l' a Cambridge, ja a l'exili. No li fou fàcil olwir·-¡w l·umí a Anglaterra. però Iu ~>t-Va JH•r·sonulitat, la seva curiositat. i. en definitiva, el seu talent, no t~u·dan· n a trohur ri n'COneixeme nt crue t'S nwr·t>ixia. Come nçant pl't· petits concct·ts d e piano , aJguns progr·Hnrc·¡, radiofònics en llengua castellana destina ts a l'Amèrica del Snd i alguns articles a pres tigioses revistt•s u n ¡;lt~sr;¡ , Robert Ger·ba~·d es fru un nnm , lttl Lloc, i un camp prou ampli pe r pullc·r· desenvolupar la seva cr·cativitat. No és dificil entendre, tlll com e ns diu J oaquim Homs al sru llibt·e Robert Ger/tard i Iu .~eva obra, c.¡ue " ... durant eL~ primer.~ anys de residència a Angl«terra, li fou dc molta utilitat treure el màxim partit possible del component ètnic de la seva música pm· obrir-se cnm.í, cir·crunstància que explica en gmn part el fet que no es decidís a deixar en segon terme aqnesta orie11tació musical fins l'any 1949... I és que, tot i això, eles de molt al come nçament Gerhat·d tenia l::r preocupació de defugir els àmbits de la música nacionalista: l'haver· a braçat el serialisme de la mà ci'Arnold Schonbcrg és tw clar· s írnpot.a de la voluntat cl' univer sulitzut· el caràcter de la seva música. Tonuwt, però, al nacionalisme musical com ::r targeta dc pt·csentació, només caldrà fer un br·eu repàs pels títols de les obri'S que compongué durant aqueUs pr·imcrs anys a Anglaterra: Don Quixot , Ccwcionero de PedreU, Simfonia Homenatge a Pedrell. Alegrías, Divertimento Flamenca i Cançons de Vilwela amb textos d'autors es punyols, Se-vil/etnas, Tonndillas , e tc. Totes aquestes obres són dels anys 1940 i 1942, any f'n q11è Get·bar·d romponguéel Concert peraviolíiorqu.estra (que sentirem aquest desembr·e per l'OBC) i any u partir del qual segons Borns el com posi tot· torna a la universalitat dels seus llenguatges, e ncant que' t'li uqut·s ta obni no clt>ltnt deGnitivnrncnt. Aquc•st cuncc rt s'i11seriu de pll· uJs an y¡, U{' Iu .'q~ona Guen·a J\1unclial i ju¡,t abans dr compondre l'òpcr·a 7'/re Duenna que fa aJ¡,runs mesos vt'rrrm podt•r·' t•urr i sentit· al desgraciat Gran Tcatn• del Liceu dc Barcelona. Els !H~ U R dos primers moviments daten d1•l 1942 i e l duner l 'csuigu(o des prés dt• lu gwwm , el 1945. Ge r-lwr·d utilitza al primer temps un tema <IU <' f(ou set·vir al Concertino pt•r· a t•onl<•s dt•l 1929 i que no figura al Sl:'U r·atàlt•g d 'obres. Aquí Gerhard combina mugistr·alment el llenguatge ser-ial i d lliure, que cl·antuvi podr·il:'n st•mblnr dos recursos ahsohat.aml'nt eontraindicats. En eunvi, el tc r·cer· moviment, l't'scdl drs1wrs dc la ¡,'l·an guen·a, el lle ngua tge és totalment mm·e i fins i lot Ccdutnl r·r·idu a la llibertat citant lo Marsellesa , utilitzant ri t mes i a ires de sanlana i u nu dansa espanyola (rncaru la tendi-nria al nacionalis me). Una obr·a (virtuosís tica pel soliHta), en de finitiva, que expr essa sobrad::rmcnt l' estat d'ànim d'un honw com Robcr·t Gcr·lrard, al qual els I'Sdeveniments externs innueixen tant en Iu seva sc•nsihilitnt com per provocar- li , fin s i tot , cri¡;is emocionals. TEMPORADA 94·-95 OBC Coucert per fi violí i orquestra de Robert Çerhurd AJtgel JesÚ!! Curcín, violí Alexundcr Ruhhari, director Palau dc Iu Música Catalana Dh•endr.-s 2 de desembre 21 hores D~nbl e 3 de dei!emhre 19ltores Diumenge J. de desembre l l hores MUSICALIA Cinc preguntes a ... SOLISTES DE L'OBC MAGÍSABATÉ Director· de Ja Schola de c~mt Gregorià de l'Obt·a Cu1LllL"al Monestir de Santes Cr·eus l. L a moda aetual clel cant g1·egorià és conseqüènc:ia d'una opez·ació U(l mà z-q neling o •·espo11 a unes cerlt'S nl·c:essita ts espirituals dd p(tblic? -Seria it1just, abusiu i fora de lloc tractor el cant g regorià com un et operació de miirqz¿eting, encarct que algzí ho Douglas Prosser, trompeta ' 'Tocar bé s'encomana'' per DAVID PUERTAS 122 V a néLxcr a Topeka, una ciutat dc l'l!:statde Kansas, i actualment viu a ViJa.&·azJca deL Penedès amb Ja seva dona j e ls seus dos fills: Vilafranca és 11110 ciutat molt còmoda i molt ben comuni.c ada i. et més, no hi trobes els problemes d'especulació que hi ha a la capital. Va arribar· a Barcelona el l987 i des d'aleshon~s és el t z·ompet a soHsta de l'onpleslra de la ciutat. Un any després d e la seva an·ibada ja parlava peL"fectament el català i ara costa endevinar s i el seu acce11 t és del Vallf·s o del Barcelonès. Va comenc;ar a tocar Ja lrompeta als 9 allYS i d e seguida va entJ·ar a format• part nela banda de música de r escola . AJs 18 anys va marxaz· cap a Nova Yat·k i va eslucÜaL· a l'escola Eas tman , adscrita a la UniveL·sitat de Rocllester : Als Est:ats Unit.~ el sistema d'ensenyament nwsical està molt. més desenvolnpat que aqui. AUèt hi lw molt. de suport i infra.estructura perqu-è els estttdiants compaginin els estttdis normals i els m usicals sense que això suposi cap extra. A tot urreLt hi ha bandes de músi.ca i de seguidct pots fer pràctiques tocant-hi i així vas agafant un nivell acceptable. Considera cp.te una d e les coses més importan ts p er a un estndia11t és tocar e ll bandes o ot·queslr es des del moment en què ja té rm mínim d e nivell per fer -bo: a Va- 48 618 lència h i ha rma o·adició cultural que permet qtte a cada pobl.e hi hagi utut o més bandes de música i això possibilita que els estncliants hi toquin des del primer moment. Aquí, el problema, el tenim amb les orqnes/res sin~fònic¡ues; n'hi ha molt poques i és dificilfer pràctiques. Crec qtte la creació de la .!OSC. la .To ve Orquestra. Simfònica de Catalzmya, é.ç nna idect molt bona. Hattrien d'existir orquestres per al pas intermedi que lti ha entre.finalit:tar els estudis al Conservatori i accedir a u.na orquestra professionaL Parla de la feina a l'oL·questra com d'Lm repte crautosuperació continu: Crec que el treball en una orquestra simfònica és molt intm·essa.nl i sempre et sents alimentat del que jan els altres. Vu ll dir qu.e eL~ altres músics t'inspiren i, si toquen bé, t 'encom anen i tu també toques bé i intentes superar-te. El que pas.~a és que si l'ambient general és cle por i d'inseguretat, unct mica també s 'encomana. Amés de la seva passió per la tronipeta, se sent aiJ·et pe1· les ciències natu rals j pels id.iomes: Possiblement. si no hagués tria.t el camí. de la música, hauria fet alguna co.~a relacionada amb la biologia. Assegura C[UC, si pogués, declicaria m és te mps a la cujna: la. cuina mediterrània és molt bona i el que més m 'agrada és que sigui tan variada. De tant en tant també m 'ag rada cuinar menjar xinès. Li agrada jugat· a escacs i confessa estar iuteL·essat pels es pot·ts d ' ave ntura: dan·erament he est.at pract,i cant-ne alguns i crec qne m 'estic "enganxant" al parapente . a l 'escalada lliure i al Sttbnwrinisme. hagi volgztt; intentar. Sí. de vegades, les formes i maneres de jwjar els corrents d'un moment determinat semblen afct·vorir aquesta mena de manifestacions; crec que no s'hauria de caure en él parany. La manca cie valors qtte patini fa que u eixin necessit.ats de tot tipus per omplir els buits i mancances qzte experimentem etfi d'assolir Ulla major nwclu.resa i estabilitat. El cant gregorià. certament. respon a u.na d'aquestes necessitats, mCLjorment espirituals. 2. Si només el considerem d es <l'un vessa nt Jl~t·amen,t esLèlj;, tlt•$virtuem el seu caracter mes gcn uz? - Certament, li hem cle concedir a.questvessant, ien gra.u eminent. però lijarfemnn.f1acset·veisief reduíssim a simple estètica. El cant gregorià és concebut per ser la pregètria cantada per excel· lència al servei de la litúrgia de l'E§glésia Cc11òlica. 3. Es un eontmsenlil LU1a auclició de eru1l ¡;regoz·ià en una sala de concez·ts? -No necessòri(Linenl. Si fos així. tampoc no es podrien interpretar les g rans obres religioses , com misses, passion.~, cantates. oratari.L ., Ja qtte foren creades al seruei de la litúrgia. Certament. però. el ma.rc d'w1ct església romànica. gòtica o un claustre, seria el lloc més apropiat. 4 . Per cplines t·aons es va anat· allunyant proh'l:essivarncnl de la ÜLÍtrhoia catòlica? -El pt,ble cristià 1uwia. cantal algunes melodies gregoricme.~ en les celebracions parroquials, sobretot les misses dominical~ i la litú,rgia exequial, ja que ctquestes celebracions eren en llatí. Quan el Concili Vaticà lf. en el capítol Vi de la constitució sobre la sagrada litzí.rgia., parla de la míísica sagrada. " ... recorwix com a propi de la litúrgia romana el cemt gregorià". En w similar parla de la pol!j(mia. Diu. seguidament. t.ambé, qtte s '!ta rle fomentar el cant religiós popular àdhuc en les celebracions littÍtt,>'iqnes amb participació r~ctiva del poble. 5 . En la seva inLcrprctació. ucL·mühi ha divet·scs escoles: quj11a és Ja •·cfcr ència més autoz·itzada des del pnnl tic vis la musicològic? mt~nl -No ho sabria dir. El que és cert és que Cantic Libcr Usualis o Graduale queden desplaçats. La riquesa. de mati~os qtw presenten els manuscrits ha motivat, entre els entesos, d'estndiarlos novament (semi.olagia), a.fi de descobrir-hi la riquesa amagada. Aquest, tema danariCL per a molt. Actualment. elTI"iplex és el llibre a tenir en compte. Opinions rt>collidcs per L I. M. MUSICALIA La botiga és actualment al carrer de Marina, molta prop deia Sagrada Familia CASES MUSICALS DE BARCELONA E. FUSTÉ La inquietud d'obrir el propi negoci per MÒNICA MONTORIOL D <' lc·s hotigues m és naod c•a·nea d f' míasica d c• la C intat Com la}, hi ha Iu C'asa E. Fustú. Sota aqtu·stu firma hi ha crigiclcs dut>s h oligu es que van néix.ca· d e Ja mà dd proft>sScH· de m6ska i piano E nric· Fus t(• i Mirrt. Estudi.an t dc• piano al Consen 'aLOJ·i del Li c<'U amb c•l mestre Ga r ga nta , i més tanl amb e l nlCs ta·e Vallribera . Fu st(• va c·ursar tambÉ' estudis d ' hannonia a mh ri nws tt·e Bos:.on tï , i amb Cl'istòfol Tallaln d I. de qui té• un reeot·d mo1t espe<" ial. La seva ' oc·aeió mu!>ir al el va portar a dir·igir amb 13 an ys masses to r a l:.. a funclaa· el grup tle t·ock Lon<· S tar, ch•l qual es r ec·orda CSJW<'ialnwn t la seva cançó La voz de su amo, i a r eeón·tr el món lonant umh di vca·sos grups . Duranl l 5 an y:. c'H va dr·dicar· clt• ple a fe r· clt• m(aAir professional , fin s que l' atzar, i dc•s prés d c s up cnt~· unc:R provc·s pe r· a una plaç·a vacant d e c·onrerc:i<rl , va e ni ntr a treba llar u la bo tiga Novo Música cl l 974. Fustr v~:~ l't' l' <·lri.'SJWilsablc i e l promotor dc• d o t tu· la botiga d·un auditori p e t· a 100 pet'SOIIC.S on s' oft·t·ic n ¡·on certs o r ecitaJs de can t. La intr awiél d ' aq u est local era d e donar un espai a músics o intè rprets que c·onw n ç·aven , amb la voluntat dC? ser· una jJlalafOL·ma d e fornHteiÚ i d'('\.(lC'rièn cia, sen se fina]itul dc• lrH'I't'. Fusté r ecorda la bona a<·c·t•pllH'iÓ Cflle t enia aquell local eutn' l<'s j oves fornades d e músics, i també t'n tre t:igures notahlcs i tlt•st<wudes, com la pianist a Rosa S abaLea· o Joaquin Aclt(aca rro. Lu c•a·ítica tamM: hi fe ia a c tt' dt• presf.ncia: Montsalvat¡;t' i J oan Arnau. Aquest espel'it promodonal. Fus té el va volc a· tamhr tt·asllud a r a la botiga del ca n·er d c ~la ­ rina. tot i que la capat·itat d<·llocal és consider ableme nt mél> petita (Wles 60 p la ce!>). Les dues botigues E. Fusté El primet· establiment, s itu nt al carre r d c MaiJm·f·a , data dt•l 1980. Al cap de set anys i pe-r· manca d ' t>spai es v a inaugurar un nou loca l aJ ra tTet· d l.' Ma r·ina, sota r ombra de la Saga·a da F<rmíUa. La vohmtat d 'En ric Fus t(• era de crem· el Heu pa·opi n egoci Sf'n sr ha' t-r df' d e pen dn· <k nin- ~Í1. Amb eltc·mps i amb la dat·u int t• twió d \•:;; pt•cialitzar-st', cada botiga vn f'e n lr a t·-sf" en uns insta·unH•nts conrrets. Així, a l ca a·r·t•r d c Malloa·cu es dedique n a la v<•ndu cl ' ins tt·umenls musicals c•lt•ett·ò nic·s. al so professional i a ls inl'l lnrnwnt s dc• \enl. E n ca n' i. a l a botiga d el catTCr d e lVluJ·ina i (Wr una qiiestió d. espai til' c·cntra en els pianos i l'ls instnrnwnt s d c corda. T o t i així, ambd ues b otigues tenen vaa·tilurf"S, n •c·an vis, tH'f't'ssoris mu sicals, t' l C. La trajectòt·ia d e Ja firma està t•ss<•nt c:onlinuada p e r les no vc·s genc•ra r ions: ¡•J l'ili gran , Josep Enric· Fus té-, és e l comN·cia1 df' 1u botiga d e l carr-t>r d e Mallon'<r. Té cst nd is mus icals , p e r·ò ]a seva d<·diem·ió é:, n o professio nal. Alber·t Fustf , <'I fill pe tit, està estudiant no' {• dc· piano. jazz amb el m t•s tt·t> Bon·nll i música d e cambra. Està ap n•awnt. a part dels estudis mus it'als, la repat·al'ió i la posada a punt dels pianos abans de set· set·' i Ls al c·lic nt. Des del 190-1 al u n •ei de/món musical. actualit:ont dia a dia el seu catàlvg ., r .. ~~ J ,,ç,\"101\IAL DE t , . "1'"'""....... •f¿, · '~-"''~- 801 L EAU :J/~ ..._~.., rnJ~<nto., 21t7 · Fiu i TC-1 liSSJl~ OROl7 • UARCCU>NA (t!s~•nya) Edició ibèrica Edicions originals (Urtext) Obres cabdals de la música Nous compositors Obres pedagogiques Música escenica ;.1 e. -• = -~ fa!: ;.1 l22 . ' O' ~R ...1Q Major de Sarrià, 57 Tel. 203 07 14 08017 Barcelona Pl. de Sarrià, 9 I 10 Tel. 203 04 73 08017 Barcelona SCHERZ:ANDO CONCURS CONCURS Catalunya Música/ Revista Musical Ca ta lana patrocinat per Aquesta s<·c·c·ió d1· IH Re· vis ta ha estat pensada nmh la finalitat Òt> ccrf'a r la p<tt'l icipació lúclica d1•ls nostn·s l ector~ . En t re les per·sotH'!l q trl' hagin n :sposl COI'I'CI\tanH'tlt les p reguntes q tw Iol seguit fol'lnulem , set·à so r tej a t m ensuahH(•nt. un lot dc cl isr os com pat'le~:~ . PREGUNTES: l. De quina rr aqtH'Sit'l> òper es és autor Enric· Gr·anados? A) Pepita Giméne:: 2. B) La Celestina C) ,lfaría del Carmen D) Maruxa La s uitf' orqu.-s lr al Els Planetes. datada f'l 1916, és clegnda al C'Omposi lor angli's : A) GuRtav li oiRt B) Ralph Vaughan W il iums C) William Wa ll on D) Lennox Berkclt-y 3. Sob re un l PXL d<' qu in a nlor es busa Schicl.:~alsliecl (Can t del Des tí) de .J o lran nes B t·ah ms? A) Ft·ied l'ir h S1·hiller B) Frie>drif'h ll ii lderlin C) Heinrirh H e irw D) Nikolaus Leuan 4. Quin és l'autèntic cognom del tenot· Migw•l Fkta'( A) Flot'CS B) Flrquc r· 5. C) Buno A quin gènPre> rnu..,i<'al :; 'associa el nom dt• Boh Madey? A) fi'unk~ B) Reggae C) Rb) thm and blut>!> D) H eavy E mpleneu la butllf'ta infedor i envieu- la a: Catalunya Música/Revista Mu" ic-al Catalana (Conc urs) . CI San t F r ancpsc· dc• Puu la, 2 . 08003 BatTelona. Cal fe r'-h o abans dt>l dia IS de cada mes . Solucions al Concurs de nov embre 1 994. L. 2. 3. 4. 5. D ) J osep Muda clt' Sagarra . B) Setena. D) Benjarnin BriLL<'n. C) Aleksamlt· P ui,kin. B) The Doo•... H a es tat guanyadot· cl<•l Conc ur de novembre 1994: Laura Roca lwrl (Rar·t·c•lona ) i Montse MassaguC't' (Bian('s) . ~--·--- ---- -----------··----- - - --- --·------------·----------------------------·--·---·-- ---- -------- - -- BUTLLETA DE RESPOSTA (desembre 1994) 1 - A) 23•J. 5- O A) D A) D A) 0 A) O 8) 0 qO B) O B) O B)D qO qO C) D D) D D) D D) O 8) 0 C) O D) O No1n i c ·o~n o tns : ................................................................................................................................................. E d ul: .......................................................................,................................................................................................... . Ad•·eça: ...................................................................................................................................................................... Telèfon: ·········································································································································· ·························· 52 632 Codi postul i població: ................................................................................................................................. LLIBRES PUNTi I COLLEL, Joan Ideari can~onlstic • lt Aguiló, 16. Bihliotl'c·u \lut·ian \;.:nilú. Dc"JHlrlunu-nt dt• Filulugia Catalana i Lin!!iii.. til·u Go•twt·al dt•la l nho·t·•itat Jo• lt•• llit·~ 13alt'lll'•. Puhlio·aeiun. clt· r \luuliu Jo• \lmtt~t·t-rat. l91J:L SAM PER, Baltasar Estudis sobre la can~ó popular, lll. Bihlinh•c·u Mal'iuu Do•pnr·tnnH·ut do• l"ilnlu~in Cntnlunu i Lin!,liií.Hic·n Ct•nt•rnl dt• Iu Uniwt·,.itut oio· IeM Uit•• Bai rars. Puhlit·ao•ion>. tJ,. r \hacliu tir ~lcmt~o·nut. I IJIJ:{. A~uili\. D IJIII' , d J99l, t•l., fom. de l'Ohm tlt·l Ca n\'Oilt'l' P npulat· dc· Catalun) a ( 19221936) for1•n c·Pdits almont''-tit· cic \lonbt'tTat, I~~''' 'olnntat dt•ls ht• t't'li'> d t• Hafat'l Patxot, i, molt partic·ulat·me ut. Jc-l! dc• Iu pohh't·iur ¡,ignnturu d'un ron\t•ni ~o­ hre In c·onst•t'\ udú i c·onci~c-nwnl cic• l'Obra c·nt•·t• l'I Ot•p¡u·tantc•nt cic• Culturu riP la GPtwntliiHI dc• Cutulunya, l'Ahudiu cic Monl~e•·­ rnl i el ConstHTi dc- la 13ihliolrca cic• Cn tnlun yu (l99:i) , t'ls t'!llluliuHn" i espt·l'iulislt's pudt•n tt·nit· ut·cés a aqut•al singular patrimoni cultural dt·l nus lt'l' paíR, un ft'l qut· hu propiciat al~utws puhlil'urions. com lc•a tpt<' ant en.,ot·u pf'n. t'S La priml'rn. és una ant·odc notes i textos J rl poeta i filòleg mallonptÍ Marià Aguiló (1825-L89í) qtw l'ot·en incorpo•·ats u l'Obt·a del Cançonr•· l'any 1923, t·onfcgida i comentada per mos;;èn Joan Puntí i Coltell. SC('('C tari dl:' bt·<l. amh l'I títol tl'ldeari cançonístic Aguiló i el subtítol de .. Reeull dïd C'el' i "'pet·ii'llries r·efen~nl5 a la ca nçó populat·. anotades per :\Tarian Aguiló i Fuslt't'», que f't·a pr·evisl de pu1936 en f" I IV blit·ar volum dc• Materials de l'Obra, ri cru al ja no va poder Vf'lll'C la Llum a cau~a dc l't'selal dl' la guc·tTa rh il. l~s, dones, un text histò.-ir i, lògit•amlml, foa·ça ullun yut dels COtTcnts dc l'clnomusir:ologia actual. Mulgnlt això -en llegir lC's n·flrxions d 'Aguiló-, és il·lus lratiu d e \'Curr com els prohom:; de la noRlra Rt·naix<•nçn no fo t·rn 110més uns ideaJis tes entusia s tes i Yoluntariosos, sinú també uns estudiosos t·efic:-.ius, immct·git;, en les qiiestiom més candents del st·u momf'nL ,;cgous el clima intcl.ll'ctual df' rI-poca. La ~egona publicaeió aplf'ga divct·sos esc r·it~ del l't>tnpositor i folklorista. també mallorquí, Baltasar Sampcr (1888-1966) -puhli<·ats lunl a Mallorcn i a Ran·f'lona com a Mèxic. t•n els anys d'exili-, sobt·e la cançó popular mullot·quina (amb <'SpeC'ial incid(-11f'Ïll en els ca nts d c u·ehall, ohjf't'ICprrdileclf' dc lrs srve¡; preferències) i sobre I'Oht·a del Cançoner Populm· de Catalunya, rle l a qual fou roJ.laboradot· t•ntn•l921 i 1936. E l ronjunl lu~ia ro- ra ur d · atpll'"'"' t'~t·•·i h í·-. 1111'11) !-.i,tt•nultit- i ml-' t't'Jll'litiu qHt' l'lll' ( t'U" :tnlt•t'Ítll'. Hll':.a la -.e•\ u pt·m·t·cllonc·iu. molt el i' ,.,..,u ... I t•n t•ara manc·at·iu un l'"tucli ..olwl' la innnè-nda d'aqut''' matt•riul populnr "nhn· l'ohru t•ompn»ÍlÍ\ a cic• Snmpt•r, mnlauradamc·nl U\ ui I Hil' tHm•guda. ju qtn· ntpll':-.lu t•~ V!l tlt'iii'IIHllllpttr IIHtjot·ilÒt•ianu•nl t•n 111111 è•pm·u dt• v i ~t'lli'ÍU lltl('ÍOilU li !>o l n. .lospp Mns.~u l i Muula11!'1', tpw ha tingut t'UI'll dc· Iu puhlic·m·i6 d ' atptt·sto, vol ulliS, ¡•n:, pn•sPntn, C' otll a p•·òlt·¡!; tlt• lc·>- el ut•¡; puhlicn('iOnil, 1111 \C'I'Íiahlt• I'Studi intt·ocluc·tori t•,hnusth u mt•nl dnc-unwnlat , qtw lc·s ;,itu u t•n t•l M'li C'CIIlll''' hi"Lòrie. c•,lahll'i' In proc·c•rl(onria i ubic· udó cic• lt•s font<, i uplc-¡ra lc·" rlaclt>o tlt• la t·t'lac·i6 etd ... "t'li" aulon, amb rOina rlt·l Can~·o ­ nt·t·. amh nutablt· l'ntcli c ió . 111 i 11 lli' i ( I , i l {I l i ,. i gor. e A;!ustí i\lunh·llà BALSACM, Lloren~: la convergència ltarmònica Clh Ík l'uhlii'IWÍIHh. Bar·r~·lnnn. I<J 1M. I SBN H 1/II!W:!ï/ J 1/;{ l' H'~llclt'!>. ' I'u ls I'C mu.,ic·nl.; tc·c't•·ics, ""' n iue• ib rlels lnWillt., dïtaa·nwnin .,ïdt•nüfiea amh 1111 ab~llt'cl ean\ i cic tt·•·minologiu. \ prinwnt 'islo pndda M'lliblat· qut· uqul'.,l lliiH·t' pa tei~ rhon·ífic· dc·ft•t·tc·' pt•rò l'as.,nig d c Bah.at·h. ha.,a t c'n t>lt•mt•nv, ric• p~ ic·ofi:oiolo­ giu auditi' a, npnrla intl'n•ssalll,., t'OI11'1'plc·s alt·antp df' lf's simllllttnt'Ïiul~ "onul'l'S. Lu primt•t·u purt de J't•~f'l'il 4~!1 llUU I'OII('<II.l'llllt'iÓ dr eorol·lari!' ni voltant d ' tlll concc•ptc• 11 lll'lc•ut·: l'O rd ¡1110 1111'11111 l'Oli lll'l'gen /. Aqncl'tn t~st•·ut·lura , l'i l·lnstt·í;,simn ~cii'IHI tle tlominnnl, mitju11çanl un nlgol'Ïlml· dt• eonflui'nc·ia I'01'IÏ<'al i un proc·r>o d ·t·mmascaranwnt dt• IP>o frc<Jlii' ndc•>o ngud(•¡., dt>l~ .,ons D elt·~ ra- t'Ont•omitn 11 I S. (os l'l'l'llll\'~lll pel no:.LL·c cervell c·cmt una eo11figtnarió n utu•·nl i th• ri nHla tl' u 11 sinu:-n idt• cl'nl'ϡ!!'ll. l'gon:. rautor. t'I 9..\ e-fo dc h•-. orga nilzneinu:o fòniques ftm, a 5 note" s inet·òniques pol s t·a· dt•srom¡wsl cu 1lo1:. 'rt·lor;, que· s ïdrnlifir¡uen amh ac·onl s rou,·c •·gcn i:L ,\ mt'·s, lc~ fonamenta I., l'l'U I¡¡ o upu t'l'U I'> tenen 4tipus clt• distensions homotbniqtu•¡¡ (t' I ~ u nlirs c•ncaclc•mmH'nl s de tola Iu vida). gn aqllt•sl st>ntit , tol i la vuluntal 1'1'11mènit-a ell' l ' auto•· i rom IHil'l't'c·ix t'li I o tes Ics bmws tcm·it's. aqu<•stu té un punt ft•hlt•. El nt~sln• anali !IIO JWll~a que In seva tèlnada tl ' t•nllu\'os pol explira •· tola la músit•n tracfit'ionnl. .\lalauradanwnl. Iu s u<·et'h-.ió \ - \ I el el modt• nwno1· qut•da c,rJosa. Altt·anwnL In M'go n a parl del llibt·l'. am b un inlf'rcs:.nnl t.,ÍSlt'llla tl' eq u i' a lèm· ics) . cTis tuiLiLzu u l'!'rtlnm d c la noei6 d'acordament. Ésa dir: Ull <·onj unl de n•ladons dïdl'ntitalentre ocnnls, t'Senles, itn·et·sions i modes. ¡\ mrs, iJielou llfl glossai'Í i IIII(;'S luuJeiS que cliiOSII'C l.c•Òrie uuomcm• cm·Juls . La hi1Jijog~·a!ïn nt ilil:r.nda im·Jouu11a vi ntena tl'ohrt!S, ulgutws bas ta ni rcc•t•nt.H. En t•l¡.¡ a sprl'les fonua]s , l'olwn t•slu lwn cstnwlltnula, però .,orpt·t'tWHIJnrnl les note~ no inelouen les pu gi n e1. d 'on hom ho obtingut la infurmadó. 'foli> aqut'll!> que df'!iil{,rin c~prémc•· tot el suc que pot oferir aquest document nec·t~'isÍLarun molta pacièneia. ll'11) ida dc bona \' olunlut. pr•· utilitzm· eontínuamc·ut pupt•t· i llapis sobre un teclat (qui no tinbrui oïda absoluta), a niÍ'S d'un ('UI':i d'ucLISlÍ!'a i Lres d"hunnonja. St•guns paraHlcs rlcl malf'ix au tor, possiblement llfJLU!SI és el primer llibre en cet talà. d'h(lrmonia de.5pr·és deltra.ctCLl d 'E . Morera de 1901. En aquest sen- tit . aplaudim la tasca difu~o•·a del pensament dl'ls músics cat::dans que C livis Publicaci o ns duu a tt•t·ow de f01·rua eficaç i inl(•l·ligf'nl. e C. Gcnilla 53 6.5.'1 VAIOIS DISCOS i BIDHOVIN1 Septet Op. 20 I Se:xtetOP. 71 Wieoer Oktell. Witmt"r Bla!!CrsoliHien. DECCA 4.16 65:J.2 Dll. A quest és un disc imp o rt a nt p e r a ls b eethovc nia ns fa nàtics, perquè hi aplega les dues produccions de camhr·a, ben conegud es pcr·ò escassamen t prodigades en concer t normal. Cal comptar amh la presència d ' una d ' aquestes formacions de solistes eminen ts pm· tal de poder-les escoltar en viu. Quant al septet, el cèlebre Septimino està encomana t a aqu est a a grupació d c l'Octet d e Vien a, que és com dir e ls continuadors de la tradició gentüna del compositor en aquest gènere, com els posseïdors de la patent oficial. El Sextet hi est à r e presentat a c ura dels Wiencr Blasersolistes, és a dir els Solistes de Vent de la ciuta t, que és el mateix que aplicar aquella titularitat a la formació exc lu s ivam e nt d e ve nt. Música d 'esperit e ncar-a molt d el segle XVII , la música que r·espil·cm quan tenim l'opor tllnitat de passejar i vagarejnr· p er- Hcil ige n s t adt , e l ba rri beethovcnià als afor·cs dc Viena. Un beU disc per asserenar l'esperit. e Josep Casanovas BI11'HOVIN1 PlaaoSo...,... Op. 26, op. 27. I 121op. 49, I Alfred Brendel. Philips Digital Clas11ir.s 438 863-2. L inter ès d ' aquest disc r esideix en dos p unts destacats. En primer terme, el fet d'ésser llOS enregistraments rece nts, d el c urs d'aquest mateix any que inicia ja la seva fi. Això significa una possibilitat tangible d ' avaluar un dels més grans pianistes dels nostres temps, un dels rep t·escntants d c la te ndèn cia més ser enament clàssica, acadèmica , sense estridèn' cies ni falsos virtuosismes d 'exhiliició. En segon lloc, destacar·em la inten ció explícita feta en els comentaris interiors en el sentit d e tractar-se de sengles obres b ee th oven ia n es en l es quals la forma sonata convencional s'impregna de la fugida romàntica en ver s de la fantasia. Les quatre pertanyen a aquest món i molt especialment les ducs de l'op. 27, la segona de les quals és concr etament la d el Clar de lluna. eJ.C.P. m e nt ll e~e nd a r· i FnnH"i:. Pla nté. Es u n per-sona tge que actuava j a <·orn u t•onccrtista fa, pel cap bah , un segle i mig, és a dir a mitjan segle x 1x. Rcsllltu emociona nt de podrr escolta r -lo e ncara a r·a en gra vacions for ç a u ptt'b me r cès a la seva nota ble longrvitat i a l'oportunita t d ' ha ver· fet uns r cgistr·es fl om (•s tic~> el 1928 ; un autèntic mir·acle qu.: revela una JH•t·sonalitat dc qui passa per t!sse r· el pr·imer· 1-1ia nis ta dc> l 'cnt moderna. e J.C.P. S. RACHMÀNINOV: Sf!f1oaa Sl•fonla, op. 27. l.a Roca, op.7 On¡u..stra :'llaciomrl Rus~a. Mikhail Pll'lnt>v. Dt·ul!wht• Grummophon. 439888-2 GH RICARDO VIÑES aadFRANCIS PLANTÍ: A selectlon of tlleir flaest reconliags OPAI.. Pavillon Records. CD9857 na curiosa com interessant gravació per als amants de les produccions his tò riques. Quant a Viñes, és r elativament assequible en discos convencionals dels anys trenta, però l 'interès resideix ací en la selecció que fa el pianista Ueidatà, entr e altres peces, d 'AThéniz, Turina, Blancafort i s ud-americans . Am.h els Poissons d ' or i la Soiré dans Grenade de Debussy és llna mos tra d e tantes primeres audicions que Viñ es féll de la música d ' avantguarda durant tants anys en el panorama parisenc d ' entreguerres. Serà tma sorpresa per a molts de j oves generacions que no van arriliar a escoltarlo al natural en els darrers anys d ' estada a Barcelona. P erò la d es coberta que molts -crec que tothomhem fet és la de l' altre pianista del disc, el ja literal- U D ' aquest nou enr egis tr a me nt que en ofer·eix De utsc h c Grammo phon , c al d cs t ac ur tres punts d ' interès. En pr·imer lloc, Ja qualitat excepeionul de l'enr·eboistr·cmcnt, realitzat amb les r·c!ccnts aportacions tecnològiques digitals clc la discogràfica alemanya. S'incor·por·a un nou element digitnlitzador- a la cadenu d 'enregistra ment i això permet obtenir· un so pur, de gran qua litat. E n segon lloc, per tracta r-sc d el primer enregistrame nt amb De utsc h e Grammophon de la nova Orquestra Nacional Hussa, creada ell991 gràcies a llll8 entesa cultural inter·nacional dcspré& dels canvi s p o líti cs a l ' anti ga URSS. L'orquestra es formà amb el bo i millor· dels instrumentistes d c les diferents orquestres en decadència rlc•l règim anterior, sota la responsabilitnt dc Mikhail Plctnev, pianista i director versàtil , gran coneixedor de la música r-ussa j mereixedor dels honors de l'esperit de la nova R(rssia. En tercer· lloc, les obres en si. Se'ns ofereix la Segona Simfonia i un Poema Simfònic: la Roca de Rach- màninov, eminent compol:'itor rus de tombant dc segle i el qual no és c·onegut e peeia lmc nt per· la seva obru simfònica, tol i <1ue és bf' n interessant. A més, a quest disc com pa cte i-s un a a vi nen Lesa per- escolt a r una prim e r-a è p ora d c Rnchmà ninov (La Roca) i una segona època, molt més nurdura atTan de la superació d ' l.llla ¡,tt·eu crisi psicològica i compositiva. Pletncv en fa uJ1a lectura extremament lúcida i el res ult at Jinal semhh1 Iu confluènr.ia p erfecta dc Ics innovacions tecnològiques i de la q ualitat dc l'or·(rucslra. La simfonia , malgra t Iu densitat rlcl material i la complexitat ric l'obra , que va des d ' uns obscurs, mòrbids i d ecadents del pr·imcr· i segon moviments (no hem d 'obligar que fou escrita el 1907, en plena crisi de valors estètics i sociològics), amb un líric "Adagio" i un vigorós " F inale" es pr-esenta amb 11n resultat molt depurat i convincent , dc clara Lútia i djsseny musical i un gr-an equilibri instrumental (tot i que el magnífi c sol o de clarine t d e ('"Adagio" queda una mica mjtigat a aquests efectes) que fan intel· ligih le p ed cctament L' univer·s tan r omàntic d e la parlitur·a. e Sergi Moreno-Lassalle 122 I. STRAVINSKY Sl•foala ea Do. SIDifoalaea fre• • •. ,. . . . . . ,.....,c. Sc...... . ., ..,. ••,.,.•••• per. Orr.hestrr. de la Suisse Rnmande. Orquestra Simfònica de Mont-real. Cbarles Dutoit - DECCA Ovation 436474-2 DM evolució musica l dels compositors es pot veure clarament amb la comparac:i6 de diferents obres del mateix gèn er e; aques t nou compacte de Stravinsky en s dóna aquesta possiliilitat. Al capdavant d ' una or- L ' 55 655 DISCOS 122 q tu•;,trn , la . uisse H.mnundf', t"mincotml'nl btr·avinskyann , Clrarles Dutoit ens of¡•r<•ix un ventllll del n ·p<•t·tori simfònie i de Ics difl•t·c·nls c lapes dt'l t·ompositor rus. Ln S imfonia en Do , ulwa 1-ingular i molt conlra ~ lu ­ tlu , ens mostTa el lnt v in ~­ ky clèclic i oc-oc là.,~ic· (é., la partitur·a que duia inn<·ubnda sota el bt·aç 1' 111' 1 viatge dcfinjtiu cap a Amrt·ica) i t'!'pt·esc>nla aq U l'Sl pu 111 cla u en què el composi tur, st•m pre àvid de conèi.'\:l'r' i ussimüar Ics cliJcn •nl!l t~ on ­ el' pc·ions musicals, iolegrn Ics musicalitats fntn {'(~¡, u i umcricuna. Com a contt·asl 'aliflíbs im , la imj'onia en tres mo t•ime nl s, plc namt·nt antericaoa , i en cet·ta munc•t·a r·etoro a les t'CI'(•r·quc•s tímbriques i rÍtlltique:; clt• la Consagració. Dos homenalgt•s r·omplel c n l ' enregis tnun c ot , aquest cop a càl'l'!'C de la imfòruca de Mont-t·cal. EI cher;;;o fatu àstic. obra dt• jO\ cotut. propet· alme~trat ge rle Rimsk y-Ko n ;ak o' . r espira una profunda inqwctlrd a la recerca musiral en Lots els nivells ( recct·ca t (UC tind rà el seu trampolí rlefinitiu poc temps despr·és, amb l' Ocell de Foc). Les Simfonies per a in.struments de vent. dedicades a Debussy. homenatgeu r estr tica ·' impressionista amb llur joc de colors i t:imhrcs el· una orquestra privada de cordes i percussió. La direcció dc Dutoit , mo lt objectiva , perm <· L cops a~· plenament la pt·ofunditat de la forma i l' estè ti ca st r avins k yana. e S.'M.-L. ROBERTO GERHARD: Canclonero cie Peclrell. Panclora. Alegrlasl Sept Halleu Jo~!'p Benet. tenor. i Orqu('stta de Camht·a T••atrc T,liurt' >otu la tlire~t·it) de Jo~"P l'on~. Hanuonia :\{ondi Fran!'t'. 901500. L ' Orqu es tnr d e Cambra T eu t r e Lüun• quf' dit·igeix amb tanta efïni c·iu Josrp Pons s'ha declieat chwrl'rum e nt a la mír s i!'fl aut òctona. D' un deh, programes mono¡;ràfic·K sobre Ge r· h a rd és fndt nr·u aquest nou clisc. que Í''> una bona antologia del compositor· h elvètico-català. Fim, unt tot era poc con egut , d ' aquesta C(Üció, llcvut tir Set Haikrt i el Ca.nç·oner d e Pprfrell , que sempr·c he m unat sentint fragmentàrianwnl. Quant als Hailw , !'al esmentar que es tr·a<·Ln d c la rpvisió feta el 1950 per· r autor de la primitiva vc r·sió d el 1922. Bon es ve rsions cantades pet· Josep Be net. La part es tdc la mcnt instrumental mostra clut•s de les obres del període •m glès del r;ompositot· (1<-sprés del seu exili. Alegríus és una suite dr 1943 exemple de les seves pt·oduccions dc con ve niènr ia . en què se li exigia una a tmosfera més o menys con\'Cnc ional esp a n yo la. Es trac ta d ' nua c ooet' JH'ÍÓ distinta de la de Falla , però e ns ha semblat d ' una hones tedat total rle par·t cic qui fou un altre deixeble , com Don Manuel, dc Pcdrcll. No es tracta . ni molt meny . de música tòpica per a l'ex-portació. l\1és en la línia del q ue set·ia a viat Ge rha rd amb l es St'V<'S gr a n s p 1·oducci on s d e l¡;; anys cinquanta, aquesta suite coreogt·àfira Pafl(lora és en la que una i altru vegada retJ·obem cn cat·u el Cançoner en interveneions su btils . Josep Pons dii'ÏgeLx el seu conjunt d "Picments valuosos i en fa vc r·;,io n s d el m és alt ni vell internacional. e J.C.P. J.A. HASSE: MoteHI vlrtuosl M11nique Zanr•ttl (soprano), .ll'nnifer· Lanl' (1·ontra lt) L1•s Parh·tncnt dc Mu•i4111' Dit·. Martin Gt·:4tlll·r oPus In. ors ao-too L a imat{;e d'un comp os itor d e l n o t·d d ' Eut·opa intentant tr·iomfar a Itàlia durant c>l han·oc era tan usual cont comptats els que ho ut·nnscguicn . No ens sorpn'.n qne molts arribessin u tt·uduir-se el nom per· in teu tat· fa eilitar l' advenim ent dc· l'èxit. Així ens vénen al cap n oms com e]s de Robert Velentioe o Anton Ro&lcr , entre molts altres, que tol dc cop els trohf' m signnnt com a Roberto Velenlino i Antonio Rossetti, n •spc•rtiVHment. mat saxó), i de fet va ser 11n dels últims rcp re!>~c•n t unt s d c l'òpera sel'iosa cl 'estil napolità. En res um , pod e m dir· CflrCel seu estil, In sevu forma de tractar la veu , encaixa de ple amb els gustos vige nt s e n e l se u t e mps . d ·aquí la gt·an adminwi ú i r esp ecte entre els seus contemporanjs. Tot plegat <rueda •·encctit en els 4 motels qu<· integren el present enr·egistntment , do s d el s qual s, en tes barbarae i ¡.j lt (I 11 ubes illust.rata són per a una veu solista femenina, co•·da i continu i els altt·cs dos. amb el mateix di positiu interpretatiu, són dos alr e Regina. Malgrat que Ics quah·e obres van anar desthtades a l ' ú s i abú s J c e Malgrat tot , aquest no va set· el <·as del compositor crue cen tra el ilisr lflH' at·a co m entem. J o h a nn Adolf Hasse (1699- 1783) va gaudir d'una vid a especialment llarga d cspt·és de n éLxer a prop d ' H ambuq; pocs mesos a])ans quf' Cot·elli publiqués les scvc·s antològiques Sonet /es per a violí i continu op. 5 i en morir despt·és que Mozat·t ha g u és es tre nat e l se u Rapte en el Se rrall. H a&se. a ls 20 anys va ana r ca p a :\'àpols, on va ser un d els últims deixebles d · Alkssandro Scarlatti. Avia t comen çaria a a ssolir i-xit s amb les seves òper·es a Milà , Toi'Í , Roma i Venèciu , cintat a(ruesta danera per· a la crua! va tt·eballar en di verses oca sions, esp ecialment p er un dels 4 Ospedalli p er u n oies o d es que hi bavia. Casal a mb una soprano italiana , va tt·iomfar amb la seva òpera Cl.eofide, a Dresd cn, on v a viure una bona co lla d ' anys . Després va viur·e a Viena, on va ser venentl pet· joves autors, com llaydn i Mozart, i anà u passar el lO últims de la seva vida a Venècia. Hasse v a al'l'iba t· a bcr· nomenat p els italians com " U Caro Sassonc" (1 \~ ti- l' Ospeda.lle deg /i lnwrabili dw·aot els anys dc collahot·a ció amb Ven èria, ens tr obem amb 4 l>br·cs d e cat·àcter contras tat. Els dos primers motets . amb el seu car·àcter dc brcwour f', fan honor a l 'ep í tet que a compan y a el n o m d e l compositor en el títo l df'l lli sc ... Motetti vírt.uosi. E ls dos S alve R egina, en canvi , es mostren men ys vit·tuosístics i així més r espect uos os amb l 'e tapu del ealendru:i r eü giós al qua l van destinats. m algrat que en general tenim la senl>ació d' estar sentint à t·iet. d 'un mru·cru·t estil operístic nap olità , molt dista nciades d 'un vet"itablf' espcrit sacr e . S i no fo s pe l text ... ! La inteepr:etació ge11entl d ' aquest enregistrament. fet en una església parisenca el juliol de 1993, és r·emat·cable, en especial per l' elasticitat gen et·al dc la seva dinàmica tant a ni vell orquestral com de solistes, Monique Zaoctti J ennifct· Lane, que fan mostr a d ' una veu àgil i dc gran plasticitat tímbrica , plennnu:nt adeq1.tada a l'estil p t·c-bclcantis ta d e les ,JJà giiiCH. Obüdar aquesta cura en el tr·actameot de la pat·t vocal hauria s uposat l' abandonament de l'a tt·actiu pi'Íncipal d ' aquest enregistt·ament. e Joan V. BeUalta DISCOS cambra típiques d ' aqru>~ t paí. J••· .,. .. VINO!I • AI)O:.JII :N•• •-~-e-•"• l'Ulli t' !l'l C: lli f T 1 .IOHNBLOW: Venus & Adonis Cuthc rirw Butl. LihlJy Crabtr et'. M.ichuel Gcor~r· Choris tr• r• uf Wcslminstr· r· Abh!'y Sr·hunl ~e"' London Conhort. Oir. Philip Picket Editions do· L'Oi•cau-1-nt' . ·HO 220-2 ocs m esos ab a ti R dt>l 1995, any dc la commemoració del 300 anivrrsal'i de la mort de Henr·y Purrell, no e ns ha de sorpr·r·nrh·e l' apnr·ic ió d'un c nregistramr•nl com aqut>s t: r•l dc l'obr·a mestra d ' un compos itor· com J o hn Blow (16491708), que va ser professor i amic dc P m·cdl. Blow n•presenta pe rft·ctament el compositor anglès més gentú. sorgit e ntre els temps de Ja rcstaur·ació monàn1nica pos teriors als anys d e govem de CromweU i l'advcrlime nt d e la g ran onada d ' influència italiana qur es \ a produir· a Anglatcna durant la pdd el d èc ada mera s. xvur. En aques t sentit , no eaJ dit· que les semblances estètiques amb Purcell són evidents: per una banda, tota l'herència harmònica de la gran tradició cl<l polü'onis tes i virginalis tes dels temps dc H enry \'lli i E lisabe th I i ' pe r r altra ' l' a r ribada d'alg un es c ara c te i'Ís tiq u cs típi came nt fran ceses, com ara l'estructun1 i el ritme de Ics obertures. així com també el caràcter dc la música dc dansa . Aques t darr:c r lll'ipecte segunnue nt tam hé va venir potenciat pels anys d ' es tada a l'exili del rei Cha..Ies 11 al <·ostat cle Lluís XlV de F t·ança. Com a concessió ita liana , potser hi Lrobcm ol tt·uclament d ' algunes !inics melòdiques a l'estil d e h·s <>antates dc P Mal¡,rrat que quan e;, vu estrenar n Iu rot·t d"Oxfnl'd l'estiu dr•l 1681 Ve11us i Adonis rs va pr·esentat· <·om si fos una IIIClsh·e pet· al llivertiment cid r·ci. el cct·t é~ que, com r n el cas del Dido Clrtd Arneas d e Pur·<'•: ll , som davant d ' una ò pc ru ve ritablr malgt·at la seva durada r·rlati va ment br·cu (entorn d1•ls 60 minuts). A JJar t del t<•xt d'autor· anònim , hi r'r!sulta esp er ialmcnt atr·urtiu el tracta ment p s icològic que hi fa r autor. alhora que ens e l'ide n J" at('IICiÓ algun es ('SC'l'nes com la df' la lliçó dc·l upid o, o el dolorós final que novanw nt eos fa p ensar en l'òpct·a esmentada dc Ptn·crll. També és inequívoca dr• l'època i dPI país la sonoritat típica qu r es desprèn de la inclus ió en di ve t·sos pa ssatges dc 2 nautes ric bec al cos tat clds s olis tes i del dispositiu d r> corda lulbitual. Quant u la versió de la New London Con sort , t•nr egistt·ada t>l s etembre clt> 1992 a Waltharnstow. s'hi de tecta espr6alment una part teat ral acurada dc la intct·prcta<:ió, a part dr' l major· fardm e nt, tant en les parts voc·al i orquestral com e n l'elaboració d e l continu , sobretot sila comp'arem amh la ver·sió d 'esper it m és eambrís tic i dc concet·t que va n e m·cgistrar l'octubre de 1987 ris me mbre~ del London Baroque, diJ'igits p er Charles Medlam v e r· a la firma Harmonia Muncli. Curios ament, despn~s de r epassar detalladament la llis ta de tots els intèrprets ( vocals i ins tr·rtmc ntals), malgr at trac tar-se de ducs vers ions e min en tm e nt angleses i fete amb 5 anys dl' diferència, no hi he m trobat ni un s ol intè rpre t r·epetit. Sense t rencar runb " l't•legància i una cet·ta contenció" h a bitual en les vers ions fe tes per· intè rpt·<·ts anglesos, uquest Venu.~ i Adonis atnru p e t· la seva vivesa i lNrlralitat, ja des del trac tament e:-.11ressiu e que drl JlUIH.'r de Yl'nu-. fu Cathcdnt' Bo u en l'I '-l'li tàndem amh I" elegant \<lonis deli mix Mi rhael Groq~t' e J.V.B. PURCELL: Dldoand Aeneas L. Hunl · L. Suft>rP. Elliol · \'1. Dr•un T hc Clmir nf Clan• Collt•gt·. ( :umhr·igdt• Pbilaruwnia BuroiJUI' Orchc~tr·u l"''i.eholn• 'fl'f:r•gan n vigília de l' ul'l·ihurla del1995, i , tl ont·.,, la comm <·mOt·ació drl 300 anivcnuwi de la mo rt de Purecll , éi> molt poRs ihlc que a(ruf's ts c nregis tr·amc nts ' ·pur'r'l'Jiians" q ll l' comen tem siguin lïnir i o l'anunci de l'apa ririó de nous en rcbri~:;­ tt·aments umh obr es m(•s o menys conegudes, sern iH't' benvingude s, d ' aques t mestre del ban·oc angJ(>¡,, Dido (llU/ lleneas. a part de ser la ;,eva obra voeulmrs coneguda i més enregis tr·uda , és tanrb(· una de les més atractives. J no deixa de f!C t' sorprenent que Purccll la componguí•&per a tm a t>scola de noies d ' un p ens ionat de Chelsca, on es va estn~­ nar el l689... , d. aquí el pn·domini ric papers femenins. I de fet és l'única òpera, r n el sentit estrit~te de la pa l'aula, que trobem dins la producció dc· Pu rrell. Qua nt a Ja versió, c nn~­ gistTada a Los Angelcs el setembre de 1993. hi lJ·obem tota una sèrie d '<'fcctes q-ue d'alguna mane ra ja havíem po¡,'1r l sentir en altres vc r·s ions anterior¡, i que. òbviament . no p odien faltar e n una versió nonlamerica na , ('OID ara J" e frete de s o cl'una te mpes ta (vers ió dc Cburles Markt•r·ras) o lc!> dues bruixes i el E cor clt> bruh l·~ c·untnntmub la ,·eu nft•c•tatla ( wrs ió \\ ~ lliam C lrri ~t it•) . e ntJ·p rl"nltrcs ... En tul cas, ¡;Í fill l' rom u dt'uu•rr ts propil'! pudf'm ,.,,~;,altm· u na couc·l'peió del tc>mpo c•n gc·rwr•trl •·àpid i lflll', malgrat qrw 11 \'C~<H i e¡, nru s icalmr•nl (o:. potser por· justificat i vu Pn dclrimc•nl d ' tllla ccrlu e~ ­ pit·itualitat, sí que c·out•·i lmr>ix u domtr una impr'l's&ió de g-•·an clinamisnrr' .... lel'l'e ny l' li l'I qual Pis 111111'ricam¡ ltlrlt'll una f'Hcilitu l esp eciul. I<~ in s i tot la eu nçtJ dels llllii'Ïlii'I'S Ulli O <rur 1' 0 mença l" u!'lt' J IJ é~ inlt•t·pretadu anrh un man·at¡u·r·r>nt innki que no d ei'u de cddar· l' atenció en uuu o br·a t un brità nica. La sopnrno LorTniut· I-Junt, r·t'spo n!'able del pape t• m{·s nragu èlic ÒP l'oh ra ... 111 de Oid u, a111h t•l sen limlwe gr eu i In g nrn habilitat que Rr? mpn~ IIIUSlra Pn e l ~ fra¡,'lllCnls d t· <·al'àctf'r IIIPb ¡,obris i intr·o¡,pectiu&, e ns pt·oposu u na h ona i 11 t Cr'JH't>tuc:ió, <'oru11ada 1'11 Iu monumpn ta l ària dc l'aMu "''VlH•n I nm laid in t'a r·t b ''. :Malgr·at que en gcneml no í•s una vers ió qup plantegi una r-uru·t·pci.ó novu dn la partit unt. s í que e n ~ mos tra un niveU intrt·pn·tatiu tnnl de cantant;, com d!ns lnlllrc utis tes molt ho, a J ho r· o q u e Ni e h o In !-! McGega n hi sap com lriuu r· un gran di namis me tc-a t r·ul amb una h ona dos i cl ' r·xpressivita t interpt·ctati vn. L'em·cgibtramen t t'S !'0111 plerne nta amb la incluRió, en fonua dc suite, de l'olwr·tw·a i 6 da nses que Pnr·rr>ll va e;.tTiure per acompan ya r· la t·epr·rsf'ntaeió teatra l d r la <·o m~diu Tlte Gordion Knot Unty'rl, estre nutla, ~c­ gons dOC'Uilll'lltS Co nser·vuts )"an y 1691. Malauradament, la música de Pun·dl. d'un marc·at caràcte r popula r , és l'(rnica cosa q rw <'S con ser·vu d'àq uesta obt·a I'Scènica dc· Iu qual no sahí'm el nom d e l' autor. pct·ò s í que es ha1mva en una anè-cdota dc la vida d' Alexandre el Gran. Un cara mele t pm· u un enregist ra ment atracti u. eJ.V.B. 122 ;¡ g_.... !! 1: 3 ...~ 57 657 DISCO S HANDILI l'oro, flell'lnfll e r• fòperaI G. Bmulitelli - R. Hf'rtini • n. Fink- (;. I A'SOII S. NuKiiu L 'Eur11pu (;ulunte - Dir. t'ahio Hiondi 01ms 1 li O PS :JO-I Ull i S e mica en mira an e m r ec uperant. en el món discogr òfic, totes les òperes compostes p er Gc01·g Fdedrich Handel. Aq uest cop ü ba arribat el tom a Poro , r è dell'lndie, una òper·a arn J, pr·òleg i 3 aetes que es rn~sc·nta en la ver·sió interpretada pel conjunt orquest r·ul L'Europa Galante, dü·igits pel violinista Fabio B icmdi; w1 grup de qui encara recordem la impressió causada amb una de les seves primeres incursions discogràfit1ucs ... , Les qua/.re estacions vivaldianes, una versió que ens va deixar· textualment clavats a la cadir·a. Despn~s dc tota una sèrie de propostes de música majoritàriam ent cambrística i exclusivamen t jtaliana, L 'Eui'Opa Galantc ens sorprèn ara amb aquesta première mondiale dedicada a Blinde! i enregistrada a Milà l ' a b ri l d ' at1ues t 1994. Poro és la 26a obra escrita per H andel L'estrena es va fer amb gran èxit a Londr·es el l731, el mateix a ny en q uè Hasse estrenava a Dresden la seva òpera més famo s a, Cleofid e, basada ca sualment en la mateixa històd a de Metastasio. L 'èxit no ens sorprèn , ja que a part dc comptar· amb la presència el dia dc l'estt·en a d ' un dels ca nta n ts castrats més famosos del moment, Senesino, l'òp era està con ceb uda amb una estrnctu r·a creixent i amb tots els elements qur podem esper at· en una pàgina handeliana en l'estil més genuí . . . , melodies insp ir·atles de cudict er b u c:ò li c com la dc l'ària "Srnza Proce lle" de l ' a c t e 11 , D 122 58 658 àr·ics d e brc,vo rue co m "SPrbati a grnndi imprPse" dc l' acte ll1 , o la bellesa ficI duet "Sr mai tur bo" que upa rei:< a l fin al del primer· acte i qur rns fa p ens a r· c•n els se us duet s d e c·umhra. La versió h a esta t feta en una concepc ió plenament viva i contr·astant en t( ur es nota 1111 a especial c ura e n e l n~ for ç am e nt dels aspectes més italianitzants de la música de Handel , com ara un gr·an dinamis me en e ls pa ss atges ràpids amb la tr·adicional projecció altiva de la scvu músic:u cap a l' horitzó i un lidsme d'esplèndida línür melòdica en els moments mrs intimistes. També cal r e marcar el tr·ac tamen l cuidat al detu11 del continu i la qualitat d els solistes que interven Pn amb veus ple nament adequades al lirisme pre-belra nlista habi lual en Handel i a la interpre tació amb criteris històl"ics que se'ns proposa. oms com Gloria Ba nd iu·!li o Gerard Lesne, entr·c d ' altres, ja són prou con egu ts p els " barrocòfils". Novament un primer enregistrame nt mund ial fet amb gra n quaütal , totalm ent t·eco manah le per a qualsevol bon hand elià. e J.V.B. 'rrlomflf A Plorentln e Festival fUna Festa a Flo.Wnclal N1•w London Con11ort. Dir . Philip Pi•·kt-rt Eclitions de L'Oi&eau-Lvre . ·1:~6 718-2 nteressant tasca, o si prefer iu la filosona d e la tasca que està fent el New London Consort de Philip Pickett, que en essència és l'om·egistrament d'algu ns reculls mestres de la música més antiga . Record e m les seves vct·sions dels Carmina Burcma , del Llibre Vermell de Montserrat , dc Ics Danserye de Tielman Susato, de I les danses d el Terpsichore de Praclor·ius i molts d'altr·es, entr·c els q uals f;S bar·r egen enr egistraments en forma dr monogràfics com el dedica l a H.l.F. Biber qu(! ha vàrem comentar en aquestes mateixes ptlgines o el quí' ens ocupa avui, fet el maig dc 1992 a la localitat anglesa d e Walt hamstow. Sota el títol exclamatiu de Triomfi!, se'ns proposa una mena de r econ strucció sononl del que p odien haver estat cant i danses dels carnavals de Flor·ència durant el segle XVI. U n enregistrament qne a priori ens recorda que F lorència, a part de ser una ciu tat de gran desenvolupam ent artístic i liter ari dura n t els temps medievals j del Renaixemen t , també va ser un dels grans centres musicals d 'Europa. Triomfi era de fet el nom C[Ue r ebien les representacions bri ll ants que p er SantJoan posaven en escena esdevenimen ts j p ersonatges dc la mitologia o de la història antiga. Aquest enre¡:;istr ament pretén recrear la música del que havia de ser una r epresentació directa, de Ics que es feien a l' aire lliut·c . Així ens trobarem tma bona colla de danses ben populars a l'Em·opa del segle XVl al costat dc p eces anònimes i cançons d ' autors italians de finals del segle xv i principis del xvr com AJiessancb·o Coppini, Butolomeo Florentina i Giovanni Ser ragli. El caràcter brillant i la instrum•mlac ió con tr·astad a d ' aquesta p r·oposta donen a l'enregistram ent un refrescant caràcter festiu, sempre dins d'una sonoritat renaixen tis ta poc tardana . A totes a q u es tes característiq ues, hi hem d ' afegir una interpretació acurada i r·ica tímbricament , al costat de l' ús d ' ornamentació d 'època, però sempre dins de la poca especulació improvisa I òl"ia q ue ca r·acteritza les versions de Philip P iclcet. E n r esum ... , brillant i atractiu . e j . V. B. BIGBAND AVINYÓ ESPAI T>ir. Jordi Ri1•ra. l>iscmedi S.A. Conserva& SupersonicaH es 003. a matèria que s'estudia a les escoles es trob a publicad a en llibres de text voluminosos. Però h i ha matèl'ics <ruc, a més, necessiten canals de difusió menys teòrics . La matèriu que s'ensenya a l'escola Avinyó - la música- s'ha editat, no en u n lübr e, sinó en un compacte sen se text i a ritme de jazz. En el compacte, hi p odem trobar sis lliçons de música pet· a orquestra dc jazz. Una orquestr a fot·mada pels pr· o fessors i p r ofessionals d e l'escola Avinyó. Després de 4 anys d 'existència i nombrosos concer ts, aquesta Big Band ha editat el seu pr·imer treball d i sco~;ràfic. Es tt·acta d ' un r·ecull de pulcres composicions i versions a rranjades i dirigides p er Jordi Riera. Els compositot·s que h a n creat peces esp ecialmen t p er a la for mació són Ramon Escalé, Miguel Àngel Bla nco i Paul Stouthamer. L es peces, interpretades amb gran virtuos is m e, estan gravades a la sala J amboree de Barcelona. Ac~uesta és una BigBand amb gr ans possibilita ts i recursos, tol i que l'origin alitat no és l'element que més sobresur t. Peces com Música desf eta 2 fan pensar en un p r·esenl i futur esperançador. De moment, però, cal esmentar la participació d'tma petita llista d e solistes convidats: Jim Lcff (trombó), David Bixler (saxo alt), Alj osa Mulic (saxo tenor) , Terq B ulter (fl auta), Paul Stoutbamer {ceUo ), Ramon Es calé (piano) i Jürgen Scheele {trompeta). Amb mestres així, aprendre -fins i tol repetir- és un plaer. e David Picó S. L / M u s I e A D A N s A . z d )A N D O R R A o CT U BRE 9 4 l a V E L L A 9 5 M A I G Diumenge, 4 de Desembre de 1994 a les 22h. TERESA BERGANZA, (MEZZO - SOP R ANO) J.A . ALVAREZ PAREJO , CP I ANO) Dissabte , 4 de Febrer de 1995 a le s 22h. KIBBUTZ CONTEMPORARY DANCE COMPANY Dissabte, 4 de Març de 1995 a les 22h. VLADIMIR FEL TSMAN, CPIA N O ) Di u menge, 16 d'Abril de 1995 a les 22h. THE HARLEM SPIRITUAL ENSEMBLE Dissabte , 6 de Maig dc 1995 a le s 22h. I MU SIC! CENTRE D E CO NGRESSOS I EXPOSICIONS D'ANDORRA LA VELLA El concert de The Harlem Spiritual Ensemble se celebrarà a l'església de Sant Esteve. Preu: 2.500 ptes. JNFORMAClÓ ANDORRA Tels.82 2242-864058 86 11 31 - 86 11 36 RESERVA 1 VENDA D'ENTRADES Sindicat d' lnicialiva. Tel. 82 02 14 Caseta d'informació. Tel. 82 71 17 INFORMACIÓ BARCELONA Tels. 200 06 55 - 200 07 87 RESERVA I VENDA D'ENTRADES Oficina de Turisme del Princlpm d'A ndo rra - el Marià Cubi, 159 Tels. 200 06 55 - 200 07 87 C> INFORMACIÓ PARIS Tel. 42 61 50 55 RESERVA 1 VENDA D 'ENTRADES Office de Tourisme de la PrincipauLé d 'Andorra - 26, Av. de I'Opéra Tel. 42 61 50 55 Andorra Per fi, com el primer dia L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya · i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats. l