Revista Musical Catalana. Núm. 126 Abril 1995
Editorial: Sensibilitat econòmica, política i social / PANORAMA Carrers barcelonins amb noms de músics. Teresa Martínez i Mònica Montoriol / José Luís de Delás. Un creador compromès amb el seu temps. Carles Lobo / Mikrokosmos: Record i aniversari. Pere Artís / Del seu affm.: Sr. Salvador Mas. Jaume Comellas / Ovidi Montllor, el darrer joglar. Jaume Comellas / Bon homenatge del Cor de Cambra del PMC a Purcell. Xavier Casanovas-Danés / Nits d'emoció liceística. Xavier Casanovas-Danés / Refrescant òpera de cambra. Jaume Comellas / OBC: qüestió de batutes. F. Taverna-Bech / The very best of Joe Jackson. David Picó / TEMA Perennitat d'Eduard Toldrà / L'Atlàntida, el cant del cigne d'Eduard Toldrà. Oriol Martorell / Resum d'un dietari personal. Jaume Comellas / Simfonista de la cobla. Jesús Ventura / El director, vist per la crítica. Lluís Millet / MUSICALIA Agustín León Ara. Artista i mestre. Helena Bayo / Simfonisme suec a la temporada de Palau 100. Carles Lobo / Catalunya Música proposa. Eduard Toldrà, el músic català. Victòria Palma / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
\ CA RRER DE B THOVEN ONN 70-VIENA \827 CO POSITOR EDUARD TOLDRÀ en el seu centenari E N U EN D JESUS DEL POZ SUMARI revista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA TEMA MUSICALIA SCHERZANDO CONCURS DISCOS •• • •• •• •• G •• G •G •• •• •• • • Pllsibilitnt I'I'OIIÒmica, política i social Carrprs barcelani11s a mb tw m.s de miÍsics per Te resa Martínez i Mònica Montoriol J qs{o 14uf.~ dt• Dt•lús. U11 creador compromè~ am b 1•l tt>mps per Carles Lobo SC II MihrolaMiliO.~: l~ecorcl i a11iversn ri per Pere Artís /)pf seu affm.: Sr. Saluador Mas per Jaume Comella s Ouidi Mo11tllar, el darrer joglar perJ.C. Han lwmenc11ge del Car de Cambra del PJlJC a Purcell per X avier Casanova s-Danés Nit.~ d'emodó liuística per X.C.-D. Refrpscrwt òpera tir cambra per J. Comellas OBC: r¡iil'stió de blttutes per F. Tav erna i Bech '/'!te r><•r y bPst of Joc ./aclrMm per David Picó S. P<•r('tlllit(l t d'/Edua rc/ Toldr•à L 'AIInnl irln. Pi r(lllt del cigne d'Edua rd Tolclrèr per Oriol Martorell Rpsum d'un dietari personal perJ.C. imfanista de la cabla per Jesús Ve ntura El director, vi.ft per la crítica per Lluis Millet Agu.~tín León 1lra. ,lrtista i mestre per Helena Bay o imjo11isme supc a In temporada de Palau 100 per Carles Lobo Ca((l /u nya Mtí.~ic" proposa. Ecluar·d Toldrà, el m úsic català per Victòria Palma per Cesc ~ la e sa 1 for vil me: I ClOJ alt1 dia d'u LINEA MULTISERVICIO Hablar tres personas a la vez:, avisarnos hay otra llarnada cuando de que conversación, una rnantenernos descolgar el teléfono y hablar directarnente sin marcar, desviar las llarnadas a otro teléfono ... Telefónica le ofrece ahora la Llnea Multiservicio para disfrutar hablando. Nuevas pos ibilidades para su teléfono con sólo tocar unas teclas. Por sólo I 00 6 I SO pts. al rnes, la telefonia digital ya est::l a su alcance. Para facilitarle la vida. lnfórrnese en el 900 10 10 10 dia solt cob bit~ um der pes dev ner d'e per cor gui qu€ bit~ tua trír Obl EDITORIAL s axioma d'acceptació generalitzad a, o, com amínim, ben assumit pel patrnnoni de saviesa popular , que el diner té una gran sensibilitat. Que el seu olfacte és d'una gran finor i que, per tant, sap molt bé, a cada 1noment i en cada circumstànci a, on situar-se de la millor manera possible. En base a aquesta veritat, que tampoc cal elevar a la categoria de dogma, hom pot arribar a la conclusió que la música gran viu un moment bàsicament saludable atesa l'atenció que rep, progressivam ent, per part del "diner", dit així de forma abstracta, i de la societat civil, concretant més. D'una societat civil que, com' 'hisenda' ' -i que ens sigui disculpada la imatge fàcil-, més o " menys som tots. Es la ciutadania que cada dia respon més a les sol·licitacions programador es i és el món del capital, de les empreses, fundacions i altres ens que estan atorgant a aquesta manifestació artística una cada dia més intensiva atenció. En aquest context, la florida d'iniciatives que apareixen dia a dia , i sobretot el ressò que assoleixen i la manera que van cobrint nous espais i àmbits socials, constitueix una constatació prou evident. Al mateix temps una vertebració d'infrastruct ures cada dia més espesses arreu del país amb nous auditoris i sales de concerts, ofereixen tma altra imatge falaguera , sempre però prou insuficient, que està esdevenint una realitat indiscutible. Tot plegat és el fruit d'un tot molt complex i vital, d'una suma d'energies i sensibilitats -particulars i institucional s- en una conjunció d'esforços inqüestionab le. I en aquest sentit, en un moment ambientat per la immediatesa dels comicis municipals, no sembla inoportú fer el recordatori d'aquestes "veritats" per tal que la línia en curs no sols no sigui matisada sinó, tot el contrari, potenciada. Recordar , en definitiva , que la música fa temps que ha deixat de ser un bé elitista, reservat a àmbits sòcio-econòm.ics molt concrets i , que ben altrament, és menja habitual per una cada dia superior generalitat de la ciutadania, i que és intrínsecament saludable ~e això sigui així i que es potenciï encara més. Oblidar-ho seria anar contra el rumb de la història . Sens ibilit at econ òmic a, polit ica i socia l 126 PANOR AMA Ca rre rs ba rce lon ins am b no ms de mú sic s per TERESA MARTINEZ I MÒNICA MONTORIOL Els noms dels carrers s'exposen a les façanes com a testimonis muts dels canvis polítics i socials. Són variables o tendenciosos, reivindicatius o oportunistes, curiosos o enigmàtics. Però a part de noms cèlebres, la majoria de personatges passen inadvertits als ulls del ciutadà: s'aprenen de manera metòdica, seguint un ordre, com per exemple el de la mateixa configuració de l'Eixample barcelonÍ¡ i molt sovint la situació en un lloc o un altre és gairebé sempre una qüestió d' at- 126 eguint l'or dre d 'en umeració dels districtes barcelonins -Wsposats en form a de ventall- i com en un joc de l'oca. es descobrei.."'{en en el mapa de la ciu tat els carrers de m úsics, intèrpret , compositor s i dir ector s d ' orquestr a cata lans . A Ciu tat Vella , el districte p rimer. el compositor Amadeu Vives ocupa la 11argad a d ' u n a de les façanes del Pala u d e la Mú sica. A la cantonada de taca una p laça al mú ic Lluís Millet; u n Lloc adient, atesa la seva estreta vinculació amb l' edifici moderni ta. Tots dos van set· f undador de l' Orfeó Català . P er cert, l' explicació sobre qu.i era Lluís Mille t h auria dc ser més exten sa. Mentre q ue a Amadeu Vi ves e' l recon eix com a músic cofundador de l' Orfeó Cata là , Millet n omés és r econ egut com a músic a le p laques identificatives. Continuant amb la qüestió coral, el carrer d e J osep Anselm i Clavé (creador dels conebruts Cors de Clavé: 1824-1874) s'inicia al peu de les Rambles, a r alçada del Govern Mili tar, fins a la plaça d el Duc de Medinaceli , Uoc on passa a anomenar-s e carrer Ample, i acaba morin t a l'ed ifici de Correus . Aquest primer tr am S zar. Però qui era Amigó? I Narcisa Freixes! Ferran Sors? Tots ells estan relacionats d'L na manera o altra amb el món de la músi((! són compositors o intèrprets, crítics mus• cals, cantants d'òpera o directors d'orques· tra. La diversitat viària també és extensc carrerons, passeigs, passatges, torrenh places, parcs, jardins, avingudes, camim passos i portals. L'article vol convidar el Iee· tor a recórrer la ciutat de bracet del nomer elàter musical, sense · pretendre esdeven cap estudi científic i rigorós, sinó a tall ~ senzilla curiositat. dedicat al músic va ser substitult du r a n t un temp pel nom de Primo de Rivera (segons el llibr e Barcelona pam a pam, d 'Alexandre Cirici). La localització en aquesta zon a con cr eta dc Barcelona no sembla casu a l, perquè Anselm i Clavé va néixer al mímero 3 de Ja casa que fa cantonad a en tre la plaça del Duc d e Medinaceli i el carrer Ample. A l'Eixample, al districte segon , hi h a poca r ep resentació musical. Hi ha dedicat un carrer al composito1· i pianista Emi c Granados, un d els llocs més transita ts les n its de diven dr es i dissa btes , pels seus bars ilocals musicals. Enric Gt·anados va néixer a Lleida el1867 , i va mori•· prop d e Diep pe, tornant d e Nova Yor k quan el vaixeiJ on viatjava amb la seva don a va set· torpedinat per un submarí alemany, el 1916. Gr anados h avia fet el viatge per presenciar la ver sió escènica d e la seva obra Goyescas a l Metropo"ütan H ouse . Continu a n t amb l' i tiner ari per la q u adrícula ideada per Cerdà , al barri d e la Sagr ad a Familia hi h a e] passatge d ' Alió. F rancesc Alió i Brea (Barcelona 18621908) era compositor , i va impulsar la introdu cció de Ja m(•sica pop ula t· catalana en els amhifn' de la 'burgesia bar celonina. Te bé destaca com un d els principc. iniciadors del r enaixement mu~ cal català. L'entrada al passat. d ' Alió es fa p el carrer de Còr;r. i ]a sortida és per r avinguda ~ Sant An toni Ma tia Claret. Al djstricte de Sants-.Montjult l'amic i company de Granatt• Isaac Albéniz (Camprodon 180 Cambó-lcs- bains , País D11..; 1909) dóna n om a un passeirtambé a un p alau: l'anomeru. P ala n et Albéniz al passeig Pa1' lió Albéniz, al cor d c Mon~ui~. l a la vor a d el T eatre Crec. on l'I" meu ça la zona edificada i dec~ del barri d el Poble Sec, hi baa car rer d c Julià (m úsic, compoíf! tor i organista de .Montserrat d ' on surt el passatge de Juli! sense sortida . A pocs metr~ venint del ca rrer de Julià i trt· vessan t el carrer de l'Expo!i& s'arriba al petit carrer de monitzad or de cançons popuiJ!' Sancb o Mar r aco . A l'escruerra del plànol de Bar celon a h i h a el dist1·icte quart. f dc les Cor ts , on e]s compos.itl)f'' J oan Altisent i Vicent Ma~~ estan molt separ ats l' un de: tre; Ja distà ncia física taDJbé ~ ' · deSí corresp on amb la distanc•a nur any: del' men Viet 175· nat da, Rei¡ pal Els meu ter, l'er Jost Gel: .\1at men dcr: de J duc ta. 1 cèle llez: CSID Cio (Ba traj da2 ceu 4m, Ab~: del PANORAMA • lt t ixas? ts d'~ CARRER DEL ús ica muf ·que· tensa ·renh MESTRE NICOL lmm¡ el Iee· :>mer eve111. talld nbift: 1. Tali! .ncip!. ttm~ ·assat~ ..,, _,ors~¡: ~da & )Otjult madlf n 18M- B:!! tssei~. orntnf g Pa1¡, ltjuït.. • OD !ti :leca;hi ha· Jmpoi: semt dulii JCII't! .à i tri ep ositi" -e l'hil· opulilll de Bar· uart,~ Jositof ' Mar~ de ri tmbér. iadr~ anys que els separa, entre la mort de I'Wl (Vicent Martín) i el naixement de l'altre (Joan Altisent). A Vicent Martín i Soler (València 1754-Peterburg 1806), li han donat un petit passatge sense sortida, sota el carrer de] Cardenal Reig, vorejant el tet·mc municipal de l'Hospitalet de Llobregat. Els Jardins dc Joan Altisent formen gairebé un triangle equilàter, entre la coincidència dc] carrer d'Entença amb el carrer de Josep Tarradellas i el caner de Gelabet·t. La carrera de Vicent ~fartin fou de caràcter marcadament internacional: va ser considerat un dels millors compositors de l'escola napoHtana i l'introductor deJ vals en la música cuit~. Una peça de la seva òpera més celebre, Una cosa rara. ossia bellezza ed onestà, de 1876, va ser esmentada per Mozart a Don Giovanni. Joan Altisent i Ceat·di (Barcelona 1891-1971) té una traJ· ec t'orta · estretament vincu]ada a la ciutat de Barcelona i al Liceu, on va estrenar l'òpera Amunt i d baUet Gavines (1962). Ahans els jardins s'anom<'naven del Mestre Altisent. A Sarrià-Sant Gervasi es concentren un gran nombre de professionals de la música, agrupats entre ells per proximitat geogr·àfica. Plenament contemporanis i ocupant un espai trapezoïdal entre els carrers del Capità Arcnas, el de Manila, la Gran Via de Carles III i el passeig de Manuel Girona, hi ha Robert Gerhard, Frederic Mompou, els Lamote de Grignon i Enric Morera. S'enllacen els uns amb els altres com en un mòbil: Frederic Mompou té sortida per Robert Gerhard , que puja verticalment fins al carrer dels Lamote de Grignon, i aquest fa de nexe d'unió amb el d 'Enric Morera. La contemporaneïtat i la dedicació a la composició semblen les causes més probables de la seva estreta situació. Alguns d'aquests autors també coincideixen per les arrels estrangeres: la mare de Frederic Mompou era d'origen francès, i Robert Gerbard, el més internacional, eea de pare suís i de mare f1·ancesa. Un segon grup vertebrat al voltant del Turó Parc. està integrat per Pau Casals, Joan Llongueras. el mesu·e Nicolau. Francesc Pérez i Cabrero, i, una mica més allunyat,Amigó. A la plaça d e Joan Llongueras, tocant a la plaça de Wagner, s'hi entra pel carrer de Beethoven. El músic Joan Llongueras i Badia (Barcelona 1880-1953) va estudiar amb E. Gt·anados, Domènec Mas i Serracant, Enric Morera i Lluís Millet. Va fer crítica musical a "La Veu de Catalunya" i va collaborar a la "Revista Musical Catalana" . El carrer del Mestre Nicolau es refereix al compositor Antoni icolau i Parera (Barcelona 1858-1933), que va estudiar piano amb J oau Baptista Pujol i composició amb Gabriel Balart. Va ser una figura essen cial en el renaixement musical català i un dels forjadors de l'escola coral catalana moderna. Nicolau va interpretar, l'any 1900, les nou simfonies de Beeth oven, i és l'autor dc la coneguda composició La mort de l'escolà. I com si l'atzar hagués d ecidit d'imposar-se, s ' ha fet coincidir la cantonada del carrer del Mestre Nicolau amb el de Beethoven i travessa l'avinguda de Pau Casals (el Vendrell, Baix Penedès 1876-San PANORAM A 126 Pau Casals, segons l'escultor Josep Vlladomat, a l'avinguda del seu nom al Turó Parc Juan de Puerto Rico 1973). L. avingud a s'acaba a l'entrada del Turó Parc, amh una escultu•·a feta per Josep Viladoma t i un monument d'Apel·les Feno a dedicats al dinJlgador universal del Cant dels ocells. Un del carrers lateral qu e envolten f'l Turó P arc està dedicat al compositor i director d'orquestra Francesc Pérez Cahrrro (Barcelona 18471913). La eva resid ència era itinerant per difer ents ciutat. . segons le orquestres d e companyies d'òveres i sarsueles que dirigia. Va destacar en l'ensenyament del cant , i entre els seus alumnes sobt·esurt Maria Barrientos. Va f' trenar l"obra d'Amadeu Vives Euda d 'l.J riach al Liceu el 1934. Des del novembre de 1981 el can·er es deia del Mestre Pérez i Cahrero. Allunyat unes quantes travessies hi ha el carrer d'Amigó, que pertany al pianista i compositor E duard Amigó (Barcelona 1833-Bueno Aires 1902). L'entrada es fa per la travcssc•ra de Gràcia i se'n surt per la Via Aut,rusta. Al mateix barri d e Sant Gervasi de Cassoles, però des de la plaça dc la Bonanova fins a la parada del tramvia blau, el passeig de Sant Gervasi fa de divisòl"ia i d 'enllaç: per sobre té la plaça de Calvó , i el carrer de Mossèn Vives , músic i matemàtic (t•n tre la p laça Bonanova i la falda del Tiliidabo), i per sota les r lac·es d e Narcisa Freixas, Rosa Sa batf't· i el carrer dc Pujol. Bernat Calvó i Puig (Vir 1819-Barcelona 1880) era l'organista de les csglé ies bat·celonines del Pi ( 1824 ) i de Santa Maria del Mar (1844). La seva apor tació al món musical és d'unes 600 obres de mllsiea religiosa (mi ses, oratoris . una òp era , música d e cambra, simfònira i pe•· a teclat), i destacà també com a crític musica l. l una vegada més la coincidència ha fet que uu home tan vincula t al món religiós estigui envoltat pel ran·er d e J esú i Maria, que d esemboca al passeig de Sant Gervasi, d 'on , no gaire lluny, s'arriba a les places decJjcades a la compositor a NarcisaFreixas i a la cèlebre pianista Rosa Sabater. Totes ducs <'~<I~ molL propt>res, gairebé cncara. des i separades pel can·c•· c.Ic Balmes, a l' alçada d el Club de Tellnis Barcino. Nat·cisa Frcixm 1 Cruells (Sabadell 1860-Barcflu. na ) 926 o 1927?) va ser comp0.¡. tor a i pedagoga . L ' any 1900 11 publicar un recull de CançorJJ catalanes, i cinc anys mé · lliM u n alt•·c de Cançons infanti[¡ que van ser premiades a la Ft•,tJ de Ja Mt•sica Catalana d'aquell mateix any. Rosa Sabater i Pa. rera (Barcelona 1929-.Mad~ 1983) et·a filla del músic JoscpS.bater i Sust, que en va senlpn. mer mestre. Posteriormrnl H coo tinu at· els estudis amb Fraol Marshall i va debutar a Bu ..ceh na amb 13 anys . A partir cr aqw va iniciar una trajectòria p..oft-sional ascendent. amb una pAjecció internacional brülant. u seva mot·t d'accident d·avió n estt·oncar una de les persona~ tats més destacades dc la IJOSlrt història musical més r ecent. St. guint la trajectòria per la Ciuti Comtal, al mateix barri de .OU! Gervasi hi ha el carrer dc Pujul no gai •·e allunyat de les durs pla· ces. É s un caneró petit paraHd al ca rrer de Muntaner i on s'Iu d ona t cabuda al concrrtbta. ml"stre de piano i pedagog Jo;.. Baptista Pujol (Barcelona l8l; 1898). Va fer de mestre de piall a J' Escola Municipal de M(Jsira,J de la seva mà va aprcndrca lorat el piano Isaac AJhéniz. A Pedralbes tenen cabuda d can-e•· d 'Eduard Toldrà i el dr Can·cras. Les particuluritahlki nomcndàtor diferencien rnlll anomenar el nom i el cogJJOIU drl o només ri• nom. o P cr sonal"e Esta n al linút entre la CiuUI Comtal i el terme municipal d·& plugues d c Llobregat. i sep~~ en trf' c•Us pet· la carretera d & plugucs. El carrer de CurrerJ•, se~rons el nomenclà tor rs relaclllna0 amb el del compositor i bibli~ uraf J oan Carreras i Degàs(Gifll' ~li o oa, 1828-la Bisbal. hv Eduard Told r·à i Soler (\ilano~< i la Grltr·ll 1895-Barcelona 196:' fou cJ primer director dr !,Orquestra Municipal de Bar<'rlon•· ell uolt bre! can du a l'an ded 1: s'in no 1 còle na 1 Gra Met Pen pla! en c. situ crui nou Pen 194 por Mm COlT cita L'a ció bar 185 cnt Maj pla' .Met çan Bai pla, Fm ça e dei: 192 Jos aell Seg Ira¡ Ver intJ dar sar ( cal. ha . elp dei Sor Les sa~ tnél xen Ga PANORAMA e~fa: 1car¡. leBaJ. e Ten. ~ixa• 1 trce1~ npoJ >OOr1 rnçon! s tard 'antib. 1 FeK\1 aqueB · i Pa. indri~ ;epSa. el primt va Frani treel~> d'alfil >rofr;. a pl'!!- nt. IJ vió n 5onalJ. DOSin ot. &. CiutJ! e Sant Pujol, es plB" traHd m s'Iu :rtisla, g Joan t1835:piaJ)l ísica.1 a tocll uda b iel lk ats dd entrt om dd nom. CiulJl ud'E'· :pardb • d'E:· rrcril!, ·elariobilili~ ,(Giro- 1900 ]anoll 11~ 1 e ]'Or· ;elonJ. el 1944, autor opei'Ísric ( El giravolt de maig), i compositor d 'obre simfòniques, de cambr a , i cançons originals . El carrer d ' Eduard Toldrà va r eb r·e el nom l'any 1979, pCI·què abans esta va dedicat al general Yagiie {1954). Dos altres persona tges que s'inclouen en el r econ ·egut, tot i no ser compositors, són el musicòleg i crític musical J oaquim P ena i l'a1·quitecte de Ja fa çana del Gran Teatre del Liceu, Oriol Mestres. La plaça d e J oaquim Pena , primer es va anomenar plaça de Llevan t, nom amb q uè encara la coneixen algun s, i està situada a les Tres Torres, a les cruïlles dels carrer·s de Castellnou i el del Milanesat. Joaquim Pena i Costa (Barcelona 18731944) destaca com a a utor d ' importants traduccions de Wagner , ~Iozart i de compositor s russos, i coma col·laborador· a " La Publicitat" i a Ja revista ·' J oventut' ' . L'any 1901 va fundar l'Associació Wagneriana . A l' an¡uitecte barceloní Oriol Mestres (18151859), se li ha reconegu t un IJoc en una de les travessies del carrer Major de Sarrià , n l' alçada de la plaça de Sant Vicenç d.c San·ià . ]rfcstres és també a utor d e la façana neogòtica dc la cated r·al de Barcelona . 1 a VaUvid•·er·a , la plaça que abans s'havi a dit del Funicular, ara rep el nom de plaçade Pep Ventm·a. L'any 1922 es deia plaça de VaUvidrera , i del 1927 al 1931 el nom oficial va ser José Ventura . La denominació actual, Pep Ventura, data de la Segona República E panyola . La trajectòria professionaJ dc P ep yentura va estar ma rcada per Ja lDtr·oducció de la teno•·a en la sarrlaoa. Va compondre més d e 600 sardanes. Continuan t amb l a ruta musical, al distl'icte sisè, a G t·àcia, hi ba el passatge de García Robles, ~passatge de Frígola , els Jardins el Mestre Balcells, el carr er· de Sors. Situat dam unt la plaça de Lesseps, a VaUcarca hi ha el passa~c dedicat a una de les figures mes representatives dc la •·enai· 1 catala na: J osep ·xença mustca García Robles (Olot 1835-Ba rce- CAR JOHANN BA EJSENACH 1685- LEIPZJG 1750 COMPOSITOR ALEMANY lona 1910) . Aquest olotí també va intervenir en la fundació de l'Or·feó Català i de l'Associació Musical d e Barcelona. Un altre passatge, sense sortida i que té entrad a pel carrer de Ver·di. dóna cabuda al composi tor Bonaventura Frígola i Frígola (Castelló d 'Empúries 1829-1901). És autor de nombrosa música r·eligiosa i de sardanes. Sota mateix d ' aquest carrer bi ha els J a rdins del Mestre Balcells, que va ser el fund ador de l' Orfeó Gracienc . El guitarrista i compositor Fen·an Sors (Bru·celona 1778-París 1839) té un caner pal'al·lel al dc l'Escorial. Sors va ser el màx'Ím r epresentant d el romanticisme musical català, er a mestt·e en la improvisació a la guitarra i a utor del cèlebre Mèthode pour la g uïtare (1830), tractat que ha e devingut un clàssic. I u n altre r eronegut i prestigiat guitan·ista . Francesc Tàrrega . és també objecte d.e r econeixement al districte vuitè, d ' Horta-Guinar dó. La seva trajectòria com a concertista el va con s~urar professionalment, per ò va haver d ' abandonar aquesta activitat a causa d ' una par àlisi , i dedicar-se a l'ensen yamen t. D'ell van apr endre a tocar Ja guitarra Miquel Llobet i Emili P ujol. El ca rrer baixa fins al passeig de Maragall . Molt distanciats, hi ha el ca LTet· J oan Manén i el passsa tge de P edrell. E l violinista i compositot· J oan Manén i Planas (Bar celona 1883-1971) e1·a un infant p rodigi que va d eb u tar als set anys. La c•·ítica in ternacional el va r econèixe•· com tm dels grans virtuosos del violí. P erò el nomenclàtor barceloní li ha d edicat un p etit carTct· que fo rma una corba . i que d e emboca al carrer de P ed t·ell . F'elip P edrell i Sabaté (Tortosa 1841-Bar celona 1922). composi to•· i mu icòleg, va r enovar· el llenguatge musical i va tenh· entre els seus deixebles E m·ic Gt·anad o , Manuel de Falla i Rob <'r t Ger hard. I a l' altra banda del P a r c del Guinardó hi h a el caner d e J osep Serrano (Sueca 1873-Mad ri.d. 1941), compositor d e sar sueles , entre les quals destaca La dolorosa. Ah ans era anomena t ca rTer del Mestt·e Serrano. A Sant Andreu, el districte novè, hi ha el carr er de Malats. Joaq uim Malats i Mia rous {Barcelona 18ï2-1912) era pianista i compositor. Va e trenar gran part de rob ra Ibèria d ' Isaac Albéniz. A l' últim districte, el de Sant Martí, hi h a el passatge d e Joan Goula (P oblenou) i el passatge d ' AndreYÍ. J oan Goula i Soley (San t F<'liu de Guíxols 1843-Buenos Aires 191 7) és u n compositor que destaca curiosament per haver dedicat un a can tata al tsar de R ússia Alexandr e J quan assumia el càn ·ec de dit·ectot· d'or questr a a Moscou . Fr ancesc Andr eví (Sanaüja 1786-Barcelona 1853) va ser nwstt·e de capella a Santa Maria del Mar, a les ca tedrals de València . evilla i París . entre d.' altr es , i finalmen t a la basílica de la Mercè de Barcelona. PANOR AMA Coincid ències repetid es Però les incoherèn cies del nomen clàtor· són evidents quan es comprova que hi h a personatges queil·l ustren més d ' un carrer de Barcelona. Així, tant Isaac Albéniz, com el seu amic Enric Gra nados, com .Frederic Mompou, són objecte de repetides coincidències en el nomenclàto r barceloní. El can·er d 'Isaac Albéniz està a l districte de Sarrià-Sant Gervasi, paral ·lel a 1' últim tram del carrer Major de Sarrià, que neix al carrer de Santa Filomena i mor a la plaça de Borràs. El carrer de Granados està situat p er sobre dels JesLütes de San·ià, sobre la Rond a de Dalt. Frederic Mompou il·lustra un can·er a la Vila Oñmpica , en una travessia dc l'avinguda d ' Icària. Els estrang ers, als carrers La dedicació del nomenclàto r barceloní als músic i compositors estrangers és mé que disct·eta, comparada amb els músics del país. Envoltat de carrers flori ts -de la Dàlia, Begònia , Hortèn ia , Gessamí, Lotus- i als peus dels jardins d e la muntanya de Montjuïc, a la Font de la Guatlla, trobem el carrer dedicat al pianista i compositor polonès Chopin. Anant a l'altra punta de la ciutat, al Clot-Camp de l'Arpa, trobem un triangle format p er la Meridiana, el carrer de Mallorca i el carrer dedicat a Sibelius, compositor finlandès mort el 1957. Després d"aquestes dues vies espar ses geogràficam ent, anem cap a Gràcia , on tenim els carrers de Mozart i Verdi. i , ja a Vallcarca, el carrer d'Arnold Schonberg. El carrer de Mozart és petit. Pateix una de les característiques del barri: és estret i curt; i curt perquè pertany a un "carrer natur al" que canvia de nom quatre vegades, entre ells el del genial salzburguès . Molt a p r op seu , a la plaça de la Revolució~ neix el carrer de Verdi. Fa- b ulós Verdi, p enruè, si ué és estret, és llarguíssim . Arriba fins a Vallcarca, p et· sobre de la Travessera d e Dalt, i no canvia d e nom. Quina sort té Vertli! Aquest acaba a la cruïlla de dos carrers, el de la Baixada de Briz i eJ d 'Ar nold Schonberg, ben a prop d'on s'hostatjà aquest músic en la seva estada a Barcelona. Ca nviant dc bar-ri, a Sa nt Gervasi, als voltants del Turó Parc, tenim un autèntic paradís musical. Anant de bracet d'insignes músics catalans ja esmenlats més amunt, ens trobem amb l'imperi alemany: Wagn er, Beethoven i Bach. Si bé Beethoven i Bach ten en carrer, Wagner té plaç-a. tot a la zona alta. Els noms actuals i oficials són Wagner, Beethoven i Johan Sebastian Bach , però fa uns anys, Bach i B eeth oven els adjectivave n amb el mot "compositor", i mentre que un gaudeix de nom sencer , els altt·es no. Tot això ho explica molt bé, en tre sot·pt·esa i indignació . Josep M. Espinàs al llibre Vuit segles de carrers de Barcel.ona, del 1977: Oficialment es diu carrer del Compositor }uan Sebastió.n Bach. Hihauna cosaquesem pre em sorprèn, i és la falta de coherència del nomenclàto r barceloní. Tenim el carrer del " Pintor Fortuny ", p erò en canvi "Goya" a seques. Tenim "Poeta Caban yes", "Poeta Llombart", ( ... )i, ves per on, segons la guia cle carrers el senyor Verdaguer i el senyor Maragall, que són els poetes més indiscutibles del país, no tenen dret a títol. Amb els músics el panorama encara és més variat i el desordre més evident. Temm "Composito r }uan Sebastió.n Bach" i "Composito r BeethovetL ", nascuts en la mateixa fornada ; són denominaciollS que correspone n a carrers del mateix barri. Però ¿per què al senyor Beethoven Li amag uen el nom? ¿Potser perquè no es veien en cor d'escriure " Ludwig van " o de tra.dLLir-lo p er Lluís? ( .. .) Però, a 1nés, hi ha compositors importantíssims que tenen un carrer a la ciutat, això sí, amb el rognom pelat: carrer de Mozart , carrer de Chopin, carrer de Wagner No són "composito rs ", aq~t1, 1 encara, dins els compositor que la ciutat ha volgut honor6· amb un carrer , hi ha els qui 11 van pelats ni se 'ls reconei:x tít~ són els "maestros ": Falla i 1YU:. Lau, per exemple, que eren co~ positors ( ... ) . Bé, les coses no bas canviat gaü·e ... P el que fa als e trangers de ' zona, un cop desposseïts <ftb "càn·ecs" , conviuen amb un aJ. tre aspecte musical que no és btr bé del mateix gènet·e . Allà esco: centren una sèrie d e discot.~c¡llo'­ d e moda - que també pateix ta Joan Llonf,rueres -, on els clienh vibren a ritmes ben diferentsdt' anomenats clàssics. Però totail es redimeix de manera rotun~a - just al can·er de Beethoven ami la Diagonal, darrera les place,dt Wagner i Joan Llongueras- rua Catalunya Música, l'emissorad1 música clàssica de l a Generalitat D'això, se'n pot dir un ·'orgue{ grills· '! Sen se motu·e ' n s del barri, ptr ò a l' altr·a punta, davanlel mer cat d e Sa nt Gervasi, a la part~ p erior del carrer dc BaJm,. s'amaga amb discreció el curt carrer dedicat al pianista polonès Arthur Rubinstein. Per~ tim, i tornant per un moment a Gràcia, al beatl.e J ohn Winston Lennon (Liverpool 1940-Nou York 1980) se li dedicà ara falli parell d'anys una plaça situadl a la cruïlla dels can·crs de Puit martí i Quevedo. El cant a l'''aire lliure" Els carrers barcelonins tam~ respiren òpcr·a. Tots els cantant· esmentats seguidamen t són dd p aís, menys el tenor italià Angrl Massini (1844-1926). A les Corts entre la Traws;r . ' ra i l'avinguda de Madrid tenlll els carrers dedicats a les únlqut dames del cant: la mez::o-sopn no barcelonina Conxi ta Suprrft (1895-1936) i la sopraoo ~rol; barcelonina Maria Barnflllt• (1884-1946). Molt a prop. tent! . l:'1b· carret· a Sants el tenor 1taua. sini yan via Ten Mas sini nor' per e tani cas • (189 deL Ues) 1931 Pat·· 197· tal. del. mor E sen de ap u rnés tés i de (18f crUi lel a bla(18! glòr Pla: Am. PANORAMA tgne¡ :t.ests. >sitor¡ 'norru quim ~títol: :Nicot com. !lObat s deb s deb un aJ. és ben ls con. tequreix a elicoll ItS clcl• otaixo >tun~ }n ami lCC5 dt ami :orad; i- ·alita!. ·gucdt TÍ,pf' el mer· artsualme!. :1 curt 1 polo- ler ó~ rucnll 1 inston l-Non a fa un dtuadl ePui~ , trunli ¡nlilll~ :ón dd Auge» aves;r i tenill inignr. -sopra- tprn'Ïl Ullll~ ·rienlü: , tenl'J jà}la•· mentiri Vell a Sant Martí, ara fa un any. Pel que fa a les l obres operístiques,pujant per la carretera de Vallvidret·a cap a les Planes, a mà cb:eta, algunes òperes, ballets o obres cèlebres il·lustren V allvic:b:era-les Planes: és 1'olimp que esmentàvem. El primer de tots, per sobre del Parc Municipal de Vallvidrera, és el carrer dels Bohemis, nom que recorda la sarsuela d 'Alnadeu Vives. Una miEl carrer d'Isaac Albéniz a Sarrià ca més amunt, es dedicà un passeig a sini i el tenor navarrès Juli.an Gal'obra del compositor andalús yarre. El carrer de Gayarre haManuel de Falla Amor Bruixot, via estat el carrer de Santa entrant pel passeig de l'ArgentiTeresa, mentre que el del Tenor nita (nom artístic d'Antònia MerMassini, el de Santa Maria (Mascè: Buenos Aires 1890-Baiona sini tingué la categoria de "te1936) i sortint pel passatge de La nor" més tard). Gràcies, santes, Verhena de la Paloma . Precisa-per la vostra generositat! ment, l'Argentinita va interpreContinuant amb els tenors, tar l'Amor BntixotdeFaUa a Patambé tenen carrer -en aquest rís 1' any 1925, i La verbe na de la cas és tma plaça- Emili Vendrell Paloma és una sarsuela de To(1893-1962), al Raval (al costat mas Bretón. El carrer del Vesc, de la nova plaça de les Carameque envolta el passeig del 'Argenlles) ; Francesc Viñas (1863tinita, antigament estava d edicat 1933), a Sant Gervasi -al Turó al Maestro Segovia. El passatge Parc-; i Hipòlit Lazaro (1887de l'Argentinita dóna entrada 1974), a Gràcia, el seu barri natambé al passatge del Llac dels tal, prop de la plaça de J oanic, i Cignes. El nom es va posar a petidel qual ha fet 20 anys de ]a seva ció dels veïns i fa referència al hamort. llet del compositor rus TxaikovsEn atruest apartat es pot obki. Puccini també està represervar la inferioritat numèrica sentat a Vallvidrera amb la seva de les dones. Per això volem famosa òpera Madame Butterapuntar, encara que es dediquin fly. És un llarg carrer que canvia més al món del cabaret, les variede nom quan travessa el carrer t' 1·¡ d es a ansa flamenca , els noms de Lohengri:n i es converteix en de la cupletista Raquel Meller carrer de Marco Polo . El carrer (1882-1962) -plaça oficial a les de Lohengrin -òpera de Richard cruilles de F avinguda del ParalWagner- enllaça amb el de La lel amb el carrer Nou de la RamTraviata , òpera de Verdi estrebla-, la ballarina l'Argentinita nada I' any 1855 a Barcelona. Per (1895-1945) -que comparteix sobre del carrer Major del RectoJ'• gona a 1' olimp particular de les ret, hiba el de Parsifal, una altra i la baüaora. Carmen òpera de Wagner, estrenada a aya a l'antiga Riera del CeBayreuth l'any 1882. i 1 J !!nanes- CURSOS DE FORMACIÓ PER A MESTRES I ESPECIALISTES DE MÚSICA 1995-1996 • Educació Infantil • Educació Primària • Educació Secundària • Escoles de Música i Conservatoris ..... O Cursos monogràfics O Informàtica musical O Recursos musicals per a mestres no especialistes de música •••• Cursos d'estiu d'hivern Gonerafltll de Calaluoya Departament d'Ensenyament PANORA MA Els espanyol s 126 Els músics espnnyols també tenen una petita t·epresentació al nomenclàtor·. Aixi, trobem a la frontera entr·e Sarrià i les Corts. en eltt·iangle fo rmal per la Diagonal, l'avinguda de Sarrià i la Gra n Via de Cad es III, un carrer dcdkat al compositor basc Anton i AJberdi (Dumngo 1893-Bilbao 1986). Gairebé al costat trobem el caner dedicat al violinista i compositor navanès Pahlo Sarasale (1844-1908). Anant cap a Gràcia, prop de la plaça de Rovira i Trias, terú m el ca n ·er dedicat al castellà, nascu t a Burgos, Francisco Sa linas (1513-1590). organi ta cec i teòric musical que dedicà part de la seva vida a l'ensen yament de m(tsica a Salamanca. Cal dir que aquest carrer, per descomptat, canvia de nom de eguida que comença. El carrer del compositor castellà Ricardo Villa, primer va dir-se del Mestre Villa. però sempt·e ha estat entre l'avi nguda de Sarrià i la ronda del Gener al Müre, al co tat mateix del camp de l'Espanyol. El caner de Manuel de Falla està en tre eJ pa · eig de Sant Joan Bosco i el caner de l1fni. però segon una antiga fitxa de l'Ajuntament de Sa rrià-Sant Gervasi s·havia anomenat del Rosari. Després, dlll·ant els anys trenta va passar a dir-se Puig i Esteve·. fins que l'any 1942 ja apat·eix com a Ma es tro Falla. L'any 1980 es con verteix definitivamen t en ca r-rer .Manuel de FaDa. Al districte d'Horta-Guin ardó, hi ha el carrer de Chapi i el passatge de Ch apí, que corresponen a Ruperto Cbapí y Lorente, compo itor madrilf'ny. Termes relaciona ts amb la música 12 Altres noms curiosos d estaquen entre el nomen clà tor barceloní. La hi stòria d'alguns d'ells és. p er exemple, Ja del carrer d'Euterpe. musa grega de la A les Planes es pot trobar un particular "Mon salvat" operístic musrca. Segons el nomenclàtor actual és situat cntr·e els carrer d e Salvador Muncli i Canet, a Sanià . El nom va ser donat pet· l 'Aju ntament d e Sa tTià en homenatge a l 'Agrupació Coral fundada per An elm Cla,-é. pet·què va fer Ja primera audició pública en aquesta viJa. Aquesta afirmació és desmentida per Josep Mat·ia Villanúbia i Jot·di J ové al llibre Els carrers de Sant Vicenç de Sarrià. D'altra banda, en el llibre de Josep Maria Esp in às i Jordi Català-Roca Vuit segles de carrers de Barcelona (Edicions Destino. Barcelona, 1977) es pada dels Jardins d'Euterpe : "(. . .)Més amunt del Tívoli, entre València i Provença, hi hm:ia uns altres jardins: La Niufa. Aquí hi va jugar la seva carta més pública Josep Anselm Clavé, que s 'hi presettlc'l pel maig de 1835. Sembla que el senyor Clavé va rebre bufetades de totes bandes. La gent d'ordre i les autoritats el consideraren un «revolucionaria» polític i social, perquè organitzava els obrers, i un alcalde arribà a prohibir les audicions perquè «aquello era una catedra. de vagancia i la clase obrera debe preocuparse en trabujar y no en cantar». ( .. .) Però en Clavé era un romlintic i un tossut. Substituí el nom cle la seva Socieclad La Fraternidad (. .. ) pel nom més clàssic i neutre d'Euterpe, i quan a partir del 1857 s 'instal·là a La Nínfa sense més obstacles, aqttest indret es convertí en els Jardins d'Euterpe" . En el llibre de Víctot· Balaguet· Las calles de Barcelona (Salva- dor Ma ner o Editor·. Madrid. 1866-1888), parla de l' origendd carrer de l'Arc d els Tambor~t._ q~1e de primer es va anomenar carrer d't·n Caules, nom d'UD.I famíl ia del 1866. i despré- r, passar a dir-se carrer· del Tam. borin et ("d el Tamhorcito"). A continuació es va dir de l'Arcd1 Santa Eulàlia perquè hi baTÍ! una capelleta amb una imatgedt la patrona de Barcelo na (actual, men t és una travessia del carrer de Fcnan). Més ta rd canvià 1 Volta i Barra dels Ocells (''Am y P crcha de las Aves"). i final, ment, tal com es coneix actualment, se Jj va assigna t· eJ nom dt l 'Arc dels Tamhot·ets. L'autor. Víctor Balaguer, esp•·cifira qut tamborets té una doble ignificacw: '" tamborcitos" i "la· buretes" . A Ciutat VeUa hi In també el ca rrer dels Orgues. ~ de les Tt·ompetes (on vivien t1 mmcis de la ciutat) i t'i de lf. Trompete · de Jaume [ (dít aiJi perquè rn aquest carrer començaven a sonar els tocs de tromptta cada cop que el rei J aume ltntrava o sortia del seu palau). La Vall d'Hehron acull els a;p ectes més tècnics o teòrics de la música: carrer de l'Harmonia. Lírica. Ritme i el de la ~1úsit1. I justamt>nt per entr·at· al camr del Ritme s'ha de passar pel car· rer de la Poesia, i es su ri pel tar· r er de l'Ha rmonia ; un recorregut p lenament artístic i d'imP. r·ació gat·antida. A Vil a pi cina trobem el ca· rrer dc la Jota, d 'on no està clar s i es refereix a la dansa po· pular ~u·agonesa o la lletra dr l'abecedar-i. I finalment. • Montjuïc hi ha la plaça dc b Sard ana i al Raval la nova pla· ça dc les Ca ramelles. I amb tota aquesta di\'er>itat de pet·sonatges i de noms que l't' corden alt•·es èpoques, la Ciutat Comtal rei vi ndica les figurescnh· dals d<.' la història m usical barct lonina. catalana, europea i intff· nacional. I si ens hem deixat nlgun ra· 1 rre r al tinter, am1l molt dcS11' estem oberts a rebre mrs infor· mació. ' Es ' de CIO del per hlic zaei obr Ed¡ rai¡ Iral IOt' na. int< gra COll prr li ta prt esd cin zac fo•· I rns al: COt COt C<ft peJ pn va t l'UI Sill mo pt• atr elt lli( di¡ <)U ve PANORAMA JOSÉ LUIS DE DEI.AS .dtiJ!. :ndu )ret;, !ICQ¡¡ fuo¡ és ra Tam. ..)..\ u-cd' ha\-ia tged1 etu a]. arrer tvià a Un creador compromès amb el seu temps Es considera avantguardista, amb voluntat de revolució, de trencament sense restauracions del passat en la seva obra. Seguidor del que havia dit Rimbaud: " i I fa utêtre abso- lument moderne", tot i que l'ús de materials " ja dits" resu lta legítim després d'haver viscut l'aventura de la renovació constant i personal. 'Arw fm~. per CARLES LOBO Ctllal· omdt mtor. a qut tifira''11· hi hi tes. d en el· de lrit aiD Jmeo· Jmpe- elen· u). els a>· .i dels :JOnia, úsica. ~ami ~1 car· el car· corre- 'ins~· el ra- ) e,ti sa po- :rad~ ot. 1 de b a pla· ~rsital ,uc[\" Ciu tal ls cub· barre· in ter· .w ca· e gu•t :infor· D espr és d ' .'a queH .c«Heb r e e on ce rt d e l' OBC al Palau dc Ja Músira e n q uè e l públic s'escandalitzà pe r la utilització de cinta magnf>tica en una obra cabdal de l'importantíssim Edga r Varèse (h o t·eco rde u ?), raig tenir r ocasió dc conversat· tranquil-lament amb e l compositor José Luis de Oelús (Barcelona, 1928), del qua l l'o rquestra interpretà, en aq uell mateix programa , EpLsodios en el rectterdo i comentaria interior. No pttc amagar la meva s o t·presa en descobrir una pe rsonalitat no gens grutu'lla , un home per al qual ht c r eaci ó mus i cal esdevé tm camí de protesta, una eina guet·r e ra , un mitjà can a litzador de la desil·lus ió, l' in conformi me, la ¡,et dr ruplut·a. Després de srntit· l'oiH·a que ens oferí l'or q uestra. hom an-illa a la conclus ió que Odas és un compos itor que ca l t e nir e n compte. Caràc t e r· , h o n ofici, Cl(ltilihri i sensibilita t s' uneixen per donat· un a JH'otlu cció amb prou penmnali tat ('om per activar la nostra cul'iositat i procunu·entl'at·-hi més vrofundame nt. José Luis dc D1•lús és un home simpàtic, segur d 'ell mateix, enamot·at de In música i d e lu seva professió, gran conversador i amb nna hona Hl'li tud d 'escoltar el s~uinterlocutot', fe t <]Ltc imprillletx a la conversa 11 n ambient distès, gairché familiar i <> n t' I qual el temps passa sense set· advertit. Començo dit>ut-li: -Sen yot· D elas, vost è ja sap que aqui, a Catalunya , h e n poca gent el coneü:, jo mateix em confesso un autèntic d esconeixedor. àdhuc d e la seva existèn cia . i no parlem d e la seva obr·a, i s uposo qtte tma gran part del públic està i g ual. Potset· c aldria situar-Jo una núca en la seva traj ectòl'ia abans d 'entrar en altres temes ... -Absolutame nt d 'acord. Sóc fill de Barcelona i v aig néixer en el si d 'unafamília en què la músi.ca no era ni de bon tros un art conegut. Sí que hi havia sensibilitat artística , però potser més cap a. d 'altres disciplines, com la literatnra o la pintura, més qu.e no pas la música. De tota manera, i 110 sé ben bé per qu.è, em van fer estndiar música , con cretament violí, ijo.la veritat, no hi posa t'a mossa il·lusió. Vaig anar f e nt se nse esforçar-m 'hi gens i interessant-me més pe r altres coses. De tota manera , crec que dintre meu devia sentir la crida a la creativitat musical. ja que dos moments de forta impressió e m feren adonar d'aquesta necessitat oculta: e l primer va ser quan passeja va pel recinte exterior clel monestir de Pedralbes , en passar per sota de l 'arc de pedra de la Baixada del Monestir. A.llò fou com una il·luminació , nna revelació, l.Ut sentiment fort i profund, ga irebé inexplicable, que em féu prendre consciència cle la meva naturalesa artística. L 'altre g ran moment va ser escoltar atentament durant ww de les audicions discog ràfiqu.es que fè iem a classe de música, algunes de les obertures d 'òperes de Mozart. Des d 'aquell moment vaig tenir clar què era el que havia clef er en aquesta vida. Cap a l 'any 1949, clones, vaig cuwr a París, vaig anar després a Mu11ic. vaig treballar direcció d 'o rqttestra i composició amb dnes g rans personalitats music als d'aquella època, Walter Ha ussen i, sobretot, el compositor Klans Amadeus liartnumn, umb els qnals vaig aprendre molt ... i no solament música, precisament. Després vaig assistir als cursos de Darmstadt, som ja al1 951 i allà vaig començar a sentiria música serial, i compo- PANORAMA p , ~ E: .. = ~ Eil f 126 ;:¡ ::z_ ... !G. !I 1:., = ¡¡- G" sitors delsegl~ AX tan importants (sigui dit de passada) com Varèse (r iu notòriament, sensibilitzat p er I ' escàn d ol viseu I mome nts abans). Aleshores, ell95+ vaig tornar a Barcelo na i em Ntig trobar amb el dilema: què havia de fer aquí. Vaig tenir una bona oportunitat quan em convidaren a dirigir quatre concerts amb l'Orquestra Simfò nica de Bilbao. en els quals vaig dirigir Schuma.nn i, n aturalm ent, Mozart, però tmnbé Stravinsky; vaig estrenar una obra de Cercós i l{l Quar ta simfonia de Hartmann. En tornar a Barcelona era l'epoca dels concerts a can Bartomeu. en els quals vaig tenir l'oportunitat de dirigir per primer cop a Espanya obres de Berio . Nono. Stockhaussen ... És evident, la importància que tenien aques ts concerts. Durant aquells anys vaig anar prenent consciència de la realitat cultural, i sobretot política, que es vivia a Espanya, i cadn vegada se'm feia més insuportable; l'ofec m'emmalaltia. M'enervava la mentida permanent, la constant repressió, la injustícia social més escandalosa i la persecució política de la cultura. Va ser el moment en què conscientment vaig decidir marxar d'Espanya -fou el1957-, malgrat que el meu cercle d'amics eren els intel·lectuals i creadors de Dau al Set, amb Joan Prats, Jocm Miró, Tàpies, Brossa, Mestres Quadren y ... , aquell grup que s'anomenava Club 49, lln nom que no deixava de ser una tapadora per encobrir una activitat absolutament il·legal i subversiva culturalment. .. i això era el que, jo, amb la decisió de fugir , abandonava, deixava enrera. I ell960 em vaig establir a Colònia, que era la capital de la producció i difusió de la música contemp orània. Me n t res tant, a Barcelona, Mestres Quadreny havia fundat el cicle Música Oberta i em convidava sovint a dirigir-hi concerts. 1 mira com són les coses: ell958, p recisam~nt en un d'aquests con- 11 Mai no he volgut separar els aspectes estètics de la música de l'entorn social i polític" certs vaig dirigi r· l'Octandre de . . ·' '( toinaanu. .. qut.·? ... /)e varese. re i subratll a l'any en què féu aquest conrN·t) i també el Nonet de Robert Ger/tard. 1fua 't com estaven les coses de la censura franquista en aquell moment: algú del règim s 'adonà que Gerha rd era un exiliat i avisà el goventador civil, que, evidentment, no vet clonar el permís per fer el concert. i el vam haver de fer en una casa pnrticular i, òbviament, sense poder-ne fer publicitat. Aquí Jo é Luis de Del as comen ta com els seus amics i mestres, tant de Catalunya com d·Al emanya (Mestres Quadreny i Hartmann , entr-e d'altres) eren personali tats plenament íntegres d es del pwll de vista polític, contraris acèni ms als règims franquista l'un i nazi l'altre, i torna a incid i r en Ja importància que aquestes actituds socials dels artistes condicionaren gran part de la seva pròpia producció: Delas té obres que s'inclouen en un grup que ell anomena "obres polítiques". E l tema sembla prou important corn per tallar el fil de la conversa i li qüestiono: - Podria resumir com ha estat la seva trajectòria personal pel que fa a les ca r·a<·terístiques del seu llenguatge i en què es concreta l'actitud política en la seva música? -A Alemanya, de primer vaig passar una temporada durant la qualla meva creativitat estava enfocada a la recerca d'un llenguatge propi amb el qual em sentís còmode. Estava sota la influència hindemithiana, que no m'acabava de servir, i tampoc no m'omplia el sistema serial, fins que el1964 vaig compondr1 una obra per a dotze instrwneno i mag (Imago) que va interessar el director cle música de la Ràdi4 de Colònia i em va proposar d'enregistrar-la. Vaig dirigir l'estrena d"Imago a Barcelona ff maig de 1965. Després la L"a ~fn· tir Bruno Maderna, al qual r. agradar molt, i va dir-me que/¡ faria a Darmstadt. I així hofeu No és, en absolut, una obra sr rial; malgmt que s 'hi re·uela l'I projimd coneixement i respert1 que hi tirte; hi ha elementsfirur tot aleatoris. hi ha contrastos eh matís, color. moments lírics d'altres que no ho són .... enfi. em costa enormement definir e una sola paraula el llenguatgt d'aquesta obra que considero ri meu op. l, la primera en què el que hi escric ho sento pròpia· ment i exclusivament del tot meu. -A partit· d'Imago , donr,, quins han estat els objectiu~ f'·t~ tic (o sòrio-estètics, si ho lol• que ha perseguit? -Bé. jo mai no he voforrut se[XJ· rar els aspectes estètics de la mÚ· sica de rentorn social i polítir; sobretot, rw es poden independit· za1· de la relació amb les affrtj disciplines artístiques, com la pintura o la literatura: l'Art h com un Tot. (Delas ja s"ha~il identificat plenament amb ri p•~~'ta Rimbaud. al qual ha,ia llr;il aml> admiració i amb qui l'uni· ri<>n aspectes com la rebel·~a i l'inconformisme). Per tant, est~· sempre sota els designis del qut passn al meu voltant. Un fet qut per a mi ha estat summament im· portant, que m'ha influït profun· dament i que pot explicar la mrva actitud. va ser el contacl directe amb Theodor ll'. Adorn• 1• per exemple, màxim repre~e•· LCLnt de l'escola crítica de Frank· furt . D'aquí que mai no hagi~ gut fer una obra persegllln.l només l'estètica purament mm1· cal, sinó que sempr·e escric en~· lació amb una situació sor1ol real determinada. Més tard rè endinsar-me en l'ús de relectroO· ·s •el · . . , . 1 valg escnure sr. 0 . cusLLca obres amb cinta magneto}òlllfC utilitzant sons purs, corlcre'S· r I Dt COli c/iE set• pol terr celi Cu ca¡ Lu cus rie. lisr ca pn for al tic: de ret pol ma re SÓI en lli( qu. po po uc. ser me qth ca, pr [JO eo mi Fu ha PANORAMA •osar rigir ma ê zsen. al ro rue/a Jfw, ·a se~lc¡ d pectt fimi :os eh rics i en fi, 1ir ea 101~ ?ro d ruè d àpia· meiJ. )DC!, ; e~tè­ > vol¡ sepa- !lmJÍ. Jlític; mdit· JltN!I >m la lrt él :tali• I poellegit l'onil·Jia i . eniL !l qut ?I qut rrtim- oj'llll· omt- tartl orno. estn· rani· gipo- ~uinl nw!i· ~nl'f" oriui l rai! 1roa· 0 stl De Delas al Palau el passat gener com la eeu o el so del mar, o la clientela d'un bar. Cap al,s anys setanta la presa de consciència política cada t•egada era més intensa i Espanya esclet•ingué e l centre d'atenció del meu interès. Cal dirqrunnai no t•aig militar en cap partit politic (com ho fétt Luigi Nono, per exemple). En tot cas.les meves simpaties s 'acostarien a l'a.rrarquisme. o au u socialisme 1wmarrista. De mica en mica la sit.uació d"'exilï' se'm feia present cada vegada amb més força i vt~ig començar a incloure a les meves obres elements polítics (co m cants, citacions, crits de manifestacions, cants cubcws revolucionaris .. .). Era l'època política .... aquestes obres no són mai pamfletàries ni tenen el caire de nwnifest polític, sinó que són vivències, punts de reflexió. crides personals, potser a una utopia. 1 ara, at·ui dia. encara que la primera intenció en compondre no sigui particularment política, sempre, en escriure wr acord, urw nota, el que sigui, sento que hi estic abocant els meus principis socials i polítics, que, a més, amb el temps no han canviat gens. -ConLinucrn i ,·cprcnem el sen pelegrinatge per la vida ... -Bé, ara ,,.,.ibem a Ltn fet im[JortarH: 1975, la mort de Franco: El76 ens con vicien rL No no i o mt, a fer unes conferències a la Fundnció 111iró. Aleshores hi va haver un concert a I p ala u rÜ> la MltSica Catalana en el qual s 'interpretaren obres de i\'ono i una de meva, en la qual surten crits de manifestació i ... El Segadors: el Palcw va embogir, una gran apoteosi, ijoem mig deixar portar per l'emoció del moment i vaig fer una cosa, tan ridícula, ara, com sortir a saludar amb el puny enlaire. Aquells van ser wts anys molt importants per a mi, molt viscttts . Però aquí es trencà el meu contacte a.mb Barcelona, mai més ningú no em convidà a ser interpretat aqní, ni jo he sabut cridar l'atenció perquè passés, ja que mai no he cuidat la m eva pròpia difusió, i el meu allunyament va ser gairebé total. A A.lernanya es van tocant les meves obres, de mica en mica tenia una més bona acceptació i reconeixement de la meva producció entre el públic, la crítica i els companys (la Ràdio de Colònia, Se1l$e anar més lluny, té tota lct meva obra enregi$trada),fins al punt de dedicar-me un número monogràfic en una col·lecció bibliogràfica que dirigeix 1111 deixeble d'Adorno, precisament, cosa que signifu:a un fet molt important, ja que aquesta sèrie ("Mrtsikconcepts") recnllla biografia, els articles i l 'o bra de compositors de primera fila, i jo he tingut l'honor de ser-hi el primer espanyol inclòs. Realment, 11 'estic molt content. Això és recent, ara fa un any. -1 els contactes amb l'Estat espanyoL quan i com es reprenen ? -Gràcies aArturo Tamayo, que s 'interessa per mi i la meva obra (un opus gairebé declif'at exclusivament a l'orquestra simfònica i a brrups orquestnls redt.iits) i a partir de l'any 80, que va dirigir una obra meva a Madrid, he anat recuperant aquell contacte oblidat. Això sí, sobretot a Madrid. A Barcelona... res fins avni! Delas no pot amagar uu f'crt plany pet· no haver pogut presental·-se tant a Barcelona com ho ha fet a Mad t·icl. D'aquí s urt el tema comparaliu entre les dues ciutats pel que fa a l'oberlut·a er esperit i curiositat per Lot alJò qui:' és nou. o podem evitar coml'ntar l't•s- càudol ·•Varèse'· dc fa pocs minuts: -Qut> ha St'ntit. quan una part del públic ha comcn¡;at a xiular i u l'(•fusar Déserts de Varèse? -D'entrada, una sorpresa espaterrant ... No podia creure el que sen tia i veia . Després, unes ganes enormes de riure davant una situació grotesca i ridícula, i ga nes de plorar, també ... Això no és possible!, !re pensat; és vergonyant r¡ne en u.na ciutat com aquesta, la ciutat d'wt Tàpies , d'un Miró, d 'un Dan al Set, d'un Mestres Quadreny o un Guinjoou ... , de cop, al Palau, on s 'estrenà el Concert de violí d'Alban Berg el 1936, en interpretar-se una de les obres més importants del segle .\ \', que e nca ra que és dura i dijwil (ho reconec), però que és referència obligada, part del públic ni um sols hagi tingut una actitud de respecte i curiositat ... Aquesta escena ... , no tinc paraule.s ... , és grotesca. Per altra bando, ha estat còmica.merú dramàtic, també, ja que és el primer escàndol que visc des de fa trenta anys. Elquefaaraelpúblicd'Europu és: o bé marxar discretam ent, si no agrada l 'obra, o no a plancleix al final, però 110 passa res m és . No estic d'acord amb aquells que han comentat l'aspecte positiu del fet en la mesura que la polèmica sempre és millor que la indiferència ... No senyor, a aquestes alçades ja no! .\cí donem per acabada r entt·evi ta, però la conversa continua per altres camins extramusicals que no véneu al ca . .\.V11i he descobert un personatge <¡u e té- moltes coses a dir. amb Ics qualR podrem estar d. acord o no, però que, en definitiva, és on creador barceloní i que ha treba11at dC' valent al llarg de la seva vida, segons que es desprèn d"aq ucsta conversa. Potser caldrà plunl.e jar-se setiosamentla necessilal de difondt·e la seva obra a casa nostra per poder valorar la seva significació en l ' àmbit de la prod uf'ciÓ musical contemporània catalana. Musicalment Jo 'é Luis de Delas continua essent un gl'an desconegut a Catalunya. PANORAMA MIKROKOSMOS Record i aniversari El dia 23 d'aquest mes forà noranta on~ d'un esdeveniment que f?Ortovo implícit un llevat de futur: lo c?l·lococió d'uno oedro commemorativa o les obres d'el Palau tot just iniciades. En escaiences com aquesta, un voldria transmetre ols lectors l'aura del moment lo il·lusió dels qui maldaven per un d~mà millor, culturalment i cívicoment. Per això emmudeixo i em limito o transcriure un parell de documents. Per un cantó, un fragment de lo crònica signada per Josep "((. Folc~ i To~­ res: "( ... ) Sense solemmtots nt escndassoments; sense primeres pedres oficials de dubtosa i desacreditada condició; sense solemnitats aparatoses varen començar les obres ldel Polauj varen obrir-se fonaments, i ben avidtles parets hi reposaven i sobreeixien o Rar de terra. "I així estoven les obres quan s'escaigué arribar l'hora, bellament agermanades en un mateix dia, bell com els d'o~uesttemps, les dues grans festes: la de Sant Jordi, patró de Catalunya, i la de lo Pasqua de Resurrecció. "Era mosso temptador veure-les arribar tan gaiament i de bracet, P.er deixar-les passar sense demanar-los part en lo nostra obro, sense fer que aquesta dota memorable s'enllacés amb les nostres il·lusions. "Per això la Junta de l'Orfeó va acordar tenir en tol diada uno sessió en el solar i perquè aquest dia quedés inesborrab(e i inoblidable, resolgué col·locor una pedra commemorativa en els fonaments del que serà el nostre casal, el casal de lo Música Catalana, en memòria del començament de les obres". Per un caltre cantó, l'acta que es diposito a lo pedra que1 encaro avui, hom pot veure a lo Solo d'Assaig de I'Orféó: ''En lo ciutat de Barcelona, avui, diada de Pasqua Florida i festa del gl?riós Sant Jordi, patró de lo nostroesltmada Catalunya, constituïda en <!<¡uestlloc la Junta Directiva de l'Orfeó Català, institució coral fundada l'any 1.891 •.com~sta al present de 185 sochtsconstes 1de 1.358 socis protectors ~.dipositat aquesta pedra (un cop be~ netdo) en els fonaments de l' edifict per arxivar-hi, junt amb altres rec~rds, ~questa acta, en què es consignen les codes memorables del dia 13 d'octubre de l'anx 1904 -en què fou adquirida per l'Orfeó Català lo propietat d'o~~est terrer--, del dia 13 de febrer enguany :-en què s'hi començaren les excovoctons per assentar-hi els fobê'd~nts-, i la del dia I 0,~' abril, tomI enguany -en què s tnouguroren 6so~res d'aquest edifici que, a judant éu 1per enaltí ment de l'Art i de Cotal~ny\s'ho de veure coronat per lo glor210350d, bo~dldera de lo terra. Barcelona, o n e 1'any 1905" dolo consigna dels nostres ~ntecessors, deCs, era cloro: "enaltiment de l'Art i oc otol~nyo". A Fe de Déu que ho onsegutren! Ho assolirem, nosaltres? Pere Artís CONVOCATÒRIES IV P ÒDim1SPERACRUP OE CAJ\ffiRA. Organitzats per l'Escola de l\1úsica d e Sant Joan de Vilutorrada, són adreçats a formu cious d e duets i Ll"ios (se n'exclouen els grups amb dos pianos). T é du cs catcgo¡·ics. A) Els participants hau d e tenh· una mitjana d'edat de 28 anys i no poden sob re¡>assar cap dels pm·ticipants els 30 anys en e l decm·s dl' 1995, i s'atorga IUt pt·etui ¡>r·hrcipal de 50.000 ptes. si la fonnació és uu duel, o de 75.000 ptes. si lu fonnució és m1 trio. B) E ls partici¡nmts han d e tenir una mitjana d 'ed at ric 20 anys i no podeu sobr.· epassm· cap dels participants e ls 22 tmys en el decurs d e 1995, i s'atoq~u com n pl"emi pi"Ïncip:ll WJ con ccr·t r·cmunerul a Sant Joan d e ViJaton-atlu. EJ jurat ser à fm·mat per· Àngel Soler·, Albert Sardà, Ernest Mat·tíncz-17.quierdo, Enriqueta Tarrés i Joan Plaja. Les prO\'CS es furan e l29 d ' abdl; el 7 d 'abril és la data límit dc presentació <l'inscl"ipcious. P et· a més húormució: Escola ~Iwlicipnl d e l\lúsica. }las Sant Joan. CI Alzin es, s/n. 08250 Sant Joan de Vilatorrada. T el.: 872 47 25. VI CONCURS PER A lA PROMOCIO DE JOVES INTERPRETS. O rganitzat per Paper de Música de CaP,ellades, aquest any el concurs s'adreça a solistes de piano, solistes d'instrument amb acompanyament i grups de cambra instrumentals. Els solistes no podran tenir més de 25 anys durant tot el 1995, i per als grups de cambra la mitjana d'edat no podrà ser superior als 28 anys. La primera prova tindrà lloc a l'Escola de Música de Barcelona el dia 2 de maig! i la prova final serà l'endemà a la Sa a Paper de Música de Capellades. El jurat estarà format per: Antoni Ros-Marbà (president), Claudi Arimany, Albert Atteneille, Benet Casablancas, Xavier Joaguín, Enriqueta Tarrés i Xavier Tu rulL La data límit d'inscripció és el dia 25 d'abril. Per a més informació: Gemma Romanyà. Telèfon (93) 801 20 11 {feiners de 12-14 i de 16-18 h). CONCURS, PER1llANENT OE J OVES INTERPRETS 1994-95. O r·ganitzat p er Joventuts Musicals d 'Esp anya, se celebm els dies 27, 28, 29 i 30 d'abril a Alcalú d e Hcu ares (Madrid). La 43u. convocatòria és dedicada a instJ•uments de vent-fusta, vent-metaU i pe1·cussió. El límit d 'edat és 25 anys i els pr·crnis que s'atot·gneu són d'tma quantia de 200.000 i 100.000 ptes. , a m és d e diverses beques d'un vttlor· de 50.000 p tes. P er a més infonuució i inscripcions cal udreçar·-sc u Joventuts Musicals d 'Espanya. CI Girona, 10, 3 r. 08010 Barcelona. Tel: 265 23 71. Lawrence Fo ter, probable nou titular de l'OBC P endent de confirmació oficial, en medis musicals barcelonins es dóna com a molt probable qtte el nord-americà Larvrence Foster sigui nome nat e u breu nou titular d e l'O BC. D"aquesta manera es posaria fi li In polèmica desmesurada cds mitjnns de comunica.ció arran dels coutactPS establerts a.m.b Salva.dor Mas entre les du.es inst.ituci.ons patrones de l'orquestra. barcelonina. Per al tm part , Sarvador Mas ja ha antlllciat oficinlment que renuncia a In candidaturn d'aquest lloc. Lawrence Foster va actuar amb I'OUC fn tw any. Compta amb tm historial dilatat , amb fites tem. destacndes com ha ver estat principal director in vitnt de la Royal Phil.hetrmottic Orc¡uestrn i titular de la Simfònica de 1/ouston i cle l'Orquestra de Cambra de Lausana. També ha estat director general de música de la ciutat alemanyet de Duisburg . AcI unlment és titular de la Filharmònica de Mont eca rlo. Compta amb tw llarg lri~torial en el camp del disc amb alguns dels segells més prestigiosos. • Guanyadors del Concurs de Joves Compositors de JMB ..... nríu Dolot·es Fernaudez l1a 1r.. esta t· guardonada amb el Premi Fr·edel'ic Mompou 1994 del Coucm·s de J oves Intèt·prets de Jovenluts MJ•sicals de Barcelona, per l'obra Ossa Menor. Miquel Pa:rdo ha obtingut el segon pt·emi per l'obra Instantànies. L'obn de Mada Dolot·cs Fcrniíndez serà estrenada p er la pianista Mer·cè Hcr·vada el dia 25 de juliol dins el F estival Internacional rle Música de Torroella de Montgrí. Van for·mar parl del jurat: Salvador Pueyo, or·berL Tom as. Alicia Codu¡·as, Josep Maria E sctibano, Xavier Boliut i Ft·anccsc Tavcrna-Bech. • PANORA MA Tercer compacte cie l'Orques tra cie Cambra cie l'Empord à quest ah•·il, concretament el dia d e Sant Jordi, surt a la wnda el tercet· disc rompaelc enregistrat per· I'On¡uestra dc Cambra de J'Empordii (OCE), qu e dil'igeixel mestr·e CarIcs Coll. Es t roc· tu d e divct·scH polques, masun1ues, valsos. scottislt i anwricanes (havu ner·es per a ot·qut>str·a) dels compositors Josep Sf'n·a - de Per alada- i Alh('rt Cotó -tir Figueres-, material compost fa uu segle i del totinèdit pern les darreres gcne- A •·acions. g E ~ e r;¡;¡- ¡¡· AJguues d'aquestes p eccs ja van se l'interpretades per r OCE el passat febrer , dies abans de ser enregistr udeR ui Teatre el Jan:li de Figueres, seu de la fot·mació , amb gran èxit i acceptació d el pítbüc. Les peces han habrul de ser refetc:. perquè no es van l!·obat· senceres. El tt·eball dc t·rcrt·ca í d'or<fUPI!ilració de les p artitu•·es pet· a la fOJ·marió de corda habitual de J'OCE -amb violes i ,;olonccls inexist('nts en els originals-, rha dot a ll.'rme el director de rOCE, Carles CoU. Cal fet· constar la col·laboració de Iu fa- mília Serra, de Jordi León -direc tor de la Cobla Sant .I ordi-i de Lluís Albet·t -din•ctor dc l'Orquestra d e Cambt·a de Girona. Amh In nova m·qucstraóó, l'OCE )H"<'IH'lltu una formació de 25 nuísic11 amJJ una secció dc em·cla més nombrosa i uua ampüueió d'instruments de vcnl i percussió. E l compacte sct·à prrs~·ntat ofid<JIment pr•· rOCE en d transcurs d l'l pt·o¡H'r F estival lntC"t·naC'i onal dc• Músi<·u dc P eralarla. • Feliu Gasull estt·ena una oht·a als Estats Units E I COlliJIO!Iilot· barcelo ní Feliu Gll•llil ucnlm d'estt·eo nr tmn ohru 8~\a .¡. Estats Unit.,. Es tracta de Suite deSm.r, Fe, pern ~iturra i orquestro, obru!l> càrrcc dc I'Ot·qucstt·a Simfimicudc~ ta FP tuuh motiu del seu desè utüvc111lri. El mall' Lx mtlot· fou l'int è t·JWN dc In part soJjstn. L 'obrn t-~ una suite dc cin t· ¡~ecesper1 guitarru i orquestra, cutlascuna de¡, quals té unu complctu uutonoblia. L'~ trena tingué lloc el passut 24 rle rnllrt1 Santa F11, i Mc'u van ofCJ·ir duco nud~ cions m~s, t•ls dies 25 i 26. L'cncñrrct• dc l'obra 'o S<'r de In uu. teixa orque,tru i de la Fw1doció Rotb. La Coral Universitàri a de Mallorca interpretarà El pessebre L o Coral Universitària de Palma de Mallorca, que dirigeix Joan Comeony, interpretarà el conegut oratori El pessebre de Pou Casals, sobre un poema de Joan Alavedro en lo P.ròximo edició del Festival de Proélo de ConAent. El concert tindrà lloc el proper mes de juliol. • l'sial dllnllt qualre nnys u Iu Universitul d ' lndillrul. 1 Blomington , i fou uss i~ l ent de }ub Orregi Sull.lS. Lo director u comidadadr laSirufòni<·o dc Santa Fe coneixia l'ohn de Ga,ull i pre,eutà In propo,tn d"en,. rrec. Allò jo s'havia intcrJJrCtnlla ro• posició Punll• de dia, ¡>er u cor a rajlflla, sobt·c textos de Gabt·iel F crrnter. Celler. Feliu Grumll ha,iu Actunlmcut Feliu Ga~ull trt>luillaes un encàrrt'c d<" l'Orquestra de Candn T eatre Lliure, un cooc('rl (JCr a 0111111 que és prc,·ist que s·estrt"ni la propm temporada amb jaume CortndeUn:; r011 a flauta solistu. • 126 / ~ TELE FONI CA DE ESPANA, S.A. FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ-PALAU DE LA IVIÚSICA CATALANA Telefónica de España, S.A. ha renovat per a la Temporada 1994-95 la seva col·laboració com a Membre d'Honor de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Aquest conveni ha estat signat per el Sr. Josep M11 Canals i Cabiró, Director de Te lefónica de España, S.A. i e l Sr. Fèlix Millet i Tusell, President de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aquest patrocini Telefónica de España, S.A. expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cultura. !dei \'l'I ma Gn ¡nu mc la 1 de l t•m sia. el t ce¡ re¡ s'h gai litl tiu pr< ha1 n trr me PANORAMA lrwin Gage, en el record lUla t~ . Ga..'tf .e,aal< ~san~t hrattdeS.. ·erillri ·ln pa!1 I!SJlft• 'de il'! l. L'bo marr a ·s nnd~ :la m¡. Rock~ duranl liana,¡ e Jou fndadt 1l'obn d'enfà- tacOII!- !J COJK• ·nter. oalia !I d és d' w1 piano , aques t cle- lr.I gant instmmcnl que pt·f>si- deix les sale de concert, ha convertit el seu m a ntell n egt·e e n mantell dc dol. E l pianista Irwi n Gage, a quel~ p?cta qu e. C'l fei_a parlar com mngu , va mo nt· a pnmers dc març a causa d<· la sida , la fatídica malalti¿l qtw ()atia des de feia un temps. Anima scnsihlc•, enamorat dcllied i de la seva pocsia , Cage era capaç dn fer parlat· el seu instrument dc manc r·a excepcional. Gran coneixedor dc] repertori liederístic , t~ n el qual s'havia espec ialitzat d e manera uairrbé monogràfica, havia asso- Ütfites dc gran nivell inte t·pt·etatiu a1 costat dels m~s grans intèrprets vocals de lied. to ts els quals havien treballat m~s tard o més d1tOra amb eiJ , mcstt·e dc mestres en l'art de l 'a<'ompan yameut. Però és que Gage no es li- mitava a acompanyar. et·a }HII'l primordial de la inte t·pt·eta<'ió en aportar-hi tot el seu saber at·ti'stic. Quan tocava no sols els !11'us dits produïen so. sinó CJliC tot t'll parlava i respirava amb e>l cantant a qui acompanyava, tot t•m·iquint així les ohres no solame nt en interpretació, sinó t ambé e n contingut. P e rquè Gage n o es conformava ú nicament amb la l ectura externa , sinó que apr ofundia al màxim ca da obra t¡n e tocava , anant fins i tot més c niJu de la música i passant al text, q u<: ell considerava tant o m és csseucial que la música pròpiament dita p el que fa al gènere liederístic. I p er aquesta mateixa essenc ialitat cer cava, també, e l text e n la part pianística , í , a m és, tenia el do , la virtut. dc sab er -lo ti·obat· i dc tra nsmetre' ) al públic. L'any passat els assistents a la c huht•t·tíada d t' Vilabertmn van tt•nit· l'I prhilegi de gaudir d e l que, pe r desgràcia , s'h a convet·tit t'n el concert p òstum de Gage al nostre país : una magnífica ver·sió dt• IJCI bella molinera clc Franz Sl'huiJl'rt, tot aco mpanyant el tenor Clwistoph Pt·éga rdicn , i en el quallrwin Gagc· va donar una veritable lliçó dc com interpre tar aquest cicle schube rtià. El m6 n dcl/ied, un cop m és i en poc•s die s, ha perdut u n g ran <•missal'i i un dels seus majors expon ents . No fa ga ire va m orir Lamhé Gcoffrcy P er sons . I Brigittc F'uss bac nde t·, una altra ex<'cl·ll'nt/iederista, que va posar ñ voluntàriament a la seva can·et·a dc> <'oncct·tista i s ' ha r c tit·at d els es<•t•naris . S<'mhla que darret·amcnt cllied és un gèner e q ue està d c d ol C'ontinuat. Nona Arola i Vern e :amin OBDIJ >ropen lauoa 1 Del seu afü11. St·. Salvador Mas i Conde Director d'ot·questra barceloni Estimat amic: E • m pcnnctràs qutl l'ec otTi al tut eig, j11 cptc, de fet, Oblat, des dc (l;lllrcbé els divuit anys que fn t¡uc cus coneix NH, la aws t ru fot·ma dc a·elacionar-nos. I amb aL\<), d ' untuvi,¡ütuu t>l f'P.l n ' una amistul prOtlautèntica i ufennndu drij dc Iu quul, ua·u, t'adrc~o n<ruesta car ta; aquesta intl<"sitjada c: m·tu , m 'afanyo a afegir -hi., 1 éo alxí p<"n¡uè cm d ol que hi hagí motius per afavor-ir uqncsttou lat• te. La COKil (,¡, btm t·l ara. Les cit-e ums tàncies qur t'han t()(•ut viurr a•·u mat t'h. a rt'dós de la primet·a orquestra simfònit•n dr•l país. m ' han deixat un ànim molt íntimament trist; éri una se nsació dc pesantor i de fch'11guc¡¡a indcscl'iptihk•. que no puc trclll·c 'm del damunt. Le., üncuJaeion~, i sohn· tot IPs des\ inculacions teves amb l'antiga ORC r n r i ~t'u mum~>nl., an ser causa d'unes ja Uunyancb \ivimcieb mcn·¡; molt intcn~es -físicament i anúnicamcnt-, a prov teu, que cm van permetre conèixer mol~ ~ob~c la teva pc r~o na i també sobre el funcionament dt• I amlnt ric de<'i~innH pnlitic¡uc>s. Força anys més tard comprovo :unh un p r·ofund dolor que el temps, per a segons què, pns8n dt•hndt·s; inÍitilmcnt, sense deixar ni el més míuimrahtt·e dc uHtdurnció i culturització històrica. Em reft·rrixo, é~ <·lar, a In fm·ma amh t{Uè els r esponsa~lt•s dt•lt'~ que han Ps tnt II'R pri lllt'l'<'!i decisions de la nova cpora de l'nt·n Ot·qurstra Simfònica Uarcclona Nacional dc Cutnlmwa, han cnut•gatlcs a,cvcs t·clacions amb tu. Si alcshorc·~. uny l9llJ, vuig haver de ser molt ciat· amb els t¡tw van p~~ur fi ult,t-u tJ·iC'nni rlr titularitat, ara tampoc no puc ser mdulgc•nt amh r·l~ '{Uf> han condu'it rlr la manera que ho hnn f'ctcltcn nnulmcnt CSLI'IJTICtllrClòrll a] capdavant dc la formnció. J no cal dir com consiclcro sobrer nu t¡uulifit:ur ut¡ll.C'llltl nuuu'rn a l·lucürla. El frt IIUI' ptlr u mi hoh'Í c>!!tat ulla autisfar:ció c!omprovur que a lli\ qur vaig c•onc\ixcr cic• tn fn tants anys contiessca~t con~igna i $1lllt i scnyn nis <¡u als mantens ahsoUlafitlehtut - citeu g1·st dc •·chutj' ar eoutitm!U· necrociant I111 confí ¡ o • trma pt•nunH•nt-, només pol st••· un lleu contrapes a Iu <'c>n•tut " <tiiC' U l"Ulli Il lt · fI(> Ies f Il't'ISIOnS · · · ~ 111'10 po LítJ<¡ues. nhnPnys u h•s tiPI món c·ultnrnl que és el que conec i rua lltJllCISlll ha vi,sc m~H dr prop, tumh~ N< JH'l'[Wlll <'n unes fidelitats concretes, nmh c•l mntÍH pondrrndor c¡uc IHJne¡;tcs fidelitats són, massa sovi ul , cs~c ncilllmcllt qilústionablcs.l no saps quin gruu cm ~up <:nn~talat·-lw , ja que Rento una gran- estima pc•r l'unti OBC i uhia· OCH i prr tot t'I CJUES r e presenta la seva tan tt·mtsc·c·ndc'nt històrin. I nru pet·mrt r¡nc et fn ri una confel:iSÏÓ que tinc molt a~­ sumida. Com a amic es tic molt su tis fe t que no nssumebds Ja titularitat dt> r0J:3C. l)¡•s cJcl clei!C'UDI'Lxt'tnenl de cit·CUiliStà nC'Ït•S personal!! <ttH' poden lt'nit· un pt>s m olt concn•t. temo molt <¡11<' hi huguessi~; tingut mf~ a pcrdr·e que a guun} ar. I cm ;,ituo e n allò que he dit suura dc la e ultm·ització i ruadlll·ació - (1 lot d contrari- del nostre àmbit de dt>cisions polítiqut·~ . etc·ètt>J'll. L na altra cnsa radicalment difert>nt t-~ Iu"'"' u opinió rom a simple afeccionat. que aquí sí qur l'lli dol . sc·nsc cap nu·na de reserves, que es dc¡;apt·ofiti el potencial dc lc, te\ e, aptituds. que tampoc no cal que ara ponderi ¡wrquè són ja prou con tras tades. \ cu~a nostra i llun) d'uq11í. En definiti,•a, crec que tu nccesoite" molt m<•ny~ l' OJ'fllleStra dd que l'orquestra i els afccl.'ionats t atalans t'I llccc~"itcn a tu. Ara, quan <'SI'J'Íc aqut·~tl'l> línies . cm diuen que és molt vrobuhlt> e¡ ut' un din•t•L()r norrl-amerieà es faci càrrec del buit de titul<~t·itatrn la diJ·¡•r<·ió elf' I'OBC . .To suposo que d'antuvi li :..crà dificultodatotnl>o,;sibilitat dc visió, estudi i anàlisi dc cap ¡lat·titlll'U d'Enl'ic Morera, i al mateix temps, un II!<Sl'llyal diJ·t·c·tcll' d ' imatge l'oJliçonarà amb tot ell'igtll' i la prort-s~irmulitall¡U<' faci falta pPrquè si algú Ji'u pudo, cli¡.,rui umu totJ'{,mfasi i apat'Cilt convicció i entusiasme que e ls iiCH S tlots IH'tornls li pcrmclill , que al seu costal, Moztu:L, Bcctho\CII, Braluu~ , Bruckner, 1Hah1l'r, Dchuss), Cric~ i Sta·aus~ l'l'en diletants més o 11111!;1)'8 cli~~ingi tN. St non e t'e ro ... Jatune Comellas e per j Mc eió d'¡ de dís en é· Ho bé in e XO Curs Europeu de Música de Cambra (1 O al 13 de juliol) Curs per a Joves Instrumentistes (12 al 18 juliol) Curs per a Mestres i Professors de Música (13 al18 de juliol) Jornades de Renovació Pedagògica (14 al 16 de juliol) Grups en residència: Endellion String Quartet Quintet Moragues SolaRe String Trio Professors: Anna Alegre, Anna Baget, Boris Bermar. Timothy Boulton, Frederic Giberga, Josep Guallar, Jesse Levine, Andrew Marriner, Pawel Rouba i Charles Tunnell Direcció artística: Eric Hollis, Salvador Brotons, Carles Riera i Delfí Colomé lll' np ha Icc jec hr·· fr t rèr òÓI ca! an l[U d'I atr !JU d' aq l';! op pa gir ba Residència Escolar Bell-lloc (l a Roca del Vallès) 1O al 23 de juliol de 1995 Inform ació: Centre Cultural de la Fundació •1a Caixa• Passeig de Sant Joan, 108 . 08037 Barcelona Tlf. (93) 458 89 07 Editat un fulletó específic d'aquesta activitat ca. alt nit tat ti• m: ge¡ aq CÍ< t¡¡¡ Lc ('Í! ta hL dr ti( Ull ge Fundació "la Caixa, PANORAMA Ovidi Montllor, el darrer ioglar per JAUME COMELLA$ E sct·ic aq uestes p arauIcs exacta men t set hores i mitj a dt'S pt·~s del t ru s pu s d'Ov idi Montllor. L' obliga d a p r ecipi tació rondi cio na rà l' as pecte formal d'aquest escri t. Això forma part de la naturalesa dc l'olïci p erioilislic. I dol especia lmen t en escrits com aquest, rn q uè el lema és tan drlica l i tra nscenden l. Hom m·haurà dc disculp at" també del recurs ubjcctiu , tan i ta n inevitable en aq u<'st cas. Pat·teixo del fet que quan s urti aquest article, l'is t·cs ums biogdfi cs apareguts a la premsa q uotid i a nu hauran situat d me u t'vc ntua l lector amb molts aspectes "obj~t·Lius" i frl:'damen t his tòl"ies sohrc el cantant d 'Alcoi, pel qua] fet n'obvio la més mín ima r e ferència . Allò que no puc obviar són records i vivències, no p et· escasses mancades dc s ignif icació. Records que em •·emeten a tm any que potüa se•· el 1970 o 1971, quan els me us oficis ales h ores d'home molt fica t en el món d el teatre indcp end cn t va n a f a vOt·ir que un d ' aqudls grups h eroics d'aleshores (amb m és fe qu e a<¡uell famós extrt'm esquerre de l'Alcoià -valgui u na r efer èn cia opor'luna-) es d('dicav<'n a e campar cultura a han·is i àmbits marginal amb l'arma del teatre. El barri privilegiat 'a S<' t' en aquest ca el de Les Arene · el<' T cn ·assa, aleshores referència d 'u na comunitat urbana d' una gnm st•nsihilil~l social, d'una força reivindicali va extraord in à ri a i d'una tnaduxesa dc r·clació i eultn ral no gens comuna en aquells anys i en a.quellcs tipologies de grups soCials. Ovítü Montllor va intel·pretar el paper principa l masculí de L,a zapcaera prodigiosa. dc Gareta Lorcn, enrapçalant amb Mat·taMolins-wl a rtlla rebel de l'alta bUt·gcsia barc<'lon ina- un mtadre ' · ' '~ " . rsccmc a redó del qual es mot1eo nonl S prou coneguts ara en el , mon dei teatre català com són els germans Jordi i Ramon T cix idm· i les seves r esp ective muller·s, el que després ser ia cineasta J ot·di Bayona també amb la seva esposa i altresquearamateixsóc incapaç d e t·ecordar. Allà en un dium enge a l mati davant d ' un p ú b lic poc avesat al tea tr e, en un escenari dc con dicions prou dignes p er a l 'època, la paraula d e Gaecía Lot·ca en l a inte1·pretació de l ' Ov idi, de l a Ma r ta i d'un nod t·it elenc, va constitui r u n esdeveni ment excepcion al. P er ò no tot va acabat· aqtú. L ' Ovidi aleshores ja era un cantant t·econegut, un dels més vita ls el' aq~u ell estol d e "ju tges" qu<' engresca ven l a sensibilitat d ·un a generació de joves, sense distinció de sexes. p r ocedència ni concüció social ni procedèn cia. L'Ovi di, naturalment. n o s'hav ia deixat la guitarra a casa. abia molt bé qu e hom li demanat·ia que fes més que incorpot·ar el marit una mica calçasse dibui xa t pel poeta i dramatueg granadí. I sense fer-s ·bo pt·egar J)OC ni g<'nS. va oferir un t·ecital. no pas massa curt, en el qual p er pri mera vf'gada vaig tenir l'oportunitat d'escoltar un d el s t emes més cüvu lgats del seu 1·epertori, La f ern ferotge, sobr e text -si no m 'erro. i em p enso que n o-, de Josep M uda Carandell . Una fa ltl a no gen s innòcua, p er cer t. P erò r èxit més \'Ïstent clel recital va ser una altt·a cançó, absolutamen t i obligadament for·a del repertori. més en aqu ell a è poca. que> conw nça' a Hi\.Í: " i t'lll per·meleu rexpress iÓ... 'isca la 1·e, olució ... , .. I mé <'nd:n ant n ' nia a dir que s i no la el t'i \.a H' n fer·, '·¡a farien per· coUot·s ... '' Pa ·sant d f'l tea tre al cant, en aq ud l matí I 'O, i di 'a certificar plt•nam<·nt allò que real ment ha !'Sial la seva més gt'nuïna vocarió: la d e joglar. La d. expressadot· nr LÍs licamen Li a mb varietal d e llcngualg<·s, dc sentiments. dc poes ia , dc tra nscendèn cia. I no cal uf<'gir·-hi mt>s . .J o, més en~à , el r ecot·do r ecita n t poem es de icent Anòrés Estellés, en un esp ectacle d·una gn tn finor acompanyat per Toti ol(•r, company en tantes i tan tes a<'luacions seYes. I recordo encat•a una bt·eu i informal con ver a HI Palau j u nt amb en Quico P i de la eJTa. parlan t d e la Dolor Laffille. I mi-s a prop , interpretant el papt>r de rinfeliç boligut>r en r e!>pec tacl<' tea tral Cabarf!t d irigit per Alain a\ ary, que crec qut' \U ser e l darre r que va protagon itza r·. en la que 'a C0115Lituir una inter·pn•tació el" una exC[ 11 isida scn!>ibilita l. Home de fe ine~aurible i r ot u nd a en la fo1·ça tran formadora de la paraula. el destí el va c·a Ligur jus t a ment e n aquella p art d el cos 011 es cou aquesta exJH·cssió. on els e LÍmuls cerebral i un írn ic -a ques ts t an import an t!> en l'Ovidi-. es converteixen fís icament i immediatament e11 ex pr e s i ó . Tanm a t eix. la Paraula -quan adquireix el seu sentit més ple i maj úscul- é una cosa m assa grandio a perquè quedi ofegada ni tan ols per la mor·t. Feliçment. avui dia la tècnica perrnel que l'obra dels jogl ar contemporanis perduri més enllà del relleu del record de le gcneracion . 126 e PANORAM A e A T R Bon ltomen afge clel Cor cie Camllra clel PMC a Purcell p er XAVIER CASANOVAS-DANÉS I Brilish Council, representat per l'Institut Bl'itànic de Barcelona, i la Fundació Caixa dc Catahmya han propiciat tm conrerl monogràfic central en la figura dc Henry P t~~·ce ll (1659-1695) p e t· tal de commemol"ar el tdcenlenat·i Je la seva mort. Ho han fet amb dignitat i amb l'encet·t de portar la celebració a altres punts del país: Lleida , Reus i Manresa. La part instrumental esta va Stn-vida pel Concet·to '91, tm gt·up format ara fa qual l'e anys per com·eat·la música dels segles XVD i X'VII1 i que s'havia escoltat amb plaer en una visita anterior. En aquesta ocasió ha calgut atenuar la positivitat d ·aqueUa impressió, perquè em va semblar una forma ció correcta i no gait·c més, amb problemes de coordina r ió en els passatges més desfermats, desajustaments dinàmics a voltes notables, i ona primera violinista que no tenia el seu millor dia o que es desentenia del resultat. E l concertador era el tenor i especiali ta en can t barroc Nigel Rogers, darremment més ben instaJ.Iat per impel"Stius vocals en el fadstol del director que en el de solista. La seva direcció tranquil· la va cim<'ntar la impressió globa1 de correcció, pe- E I "¡j I: ¡: 126 pe rò no es pot dir que animés la mÚ!lica de Purcell d es de dins . E ls instrumentistt's havien ja tocat Iu suite de The Gordian Knot Unty'd q uan eU va comparèixer en rOda a S to. Cecília i l'òpr-ra Dido and Enea s, i, la veritat, no es va notar gairr la difet·ència. La modernitat de Purcell. els seus agosa raments harmònics. la seva teatJ·alitat. possibiliten una dramaticitat més perfilada del CJl.te es va aprofitar·. Les cantants - Sheila Barnes, Suzanna Mnrks i Jennifer Lant·- van compljr·, en l:lintonia amb l' apaivagament general, i Nigel Rogers va arribar a incomodar p er la sequedat de la vt>u i l'evidència en primrr termr dels rct•ursos tècnics que coo~truft. .xcnuna línia expressiva mo~~a artifi. ciosa . Ilc deixat per al fmal el comentari del fuetor més positiu dc• la vetllada: la intervenció del Cor dc Cumhrndil Palau , t¡u<· didgeix J ordi Cosas.La qualita l de les veus és notahil~>inu. a l'alçada de r exigència t'n la Jll"l'Jl'" ració i cat·acterització. amb una ~ bali tat ponderada en totrs les cordes, perfectament empastada i tira de matisos. Qualsevol dels seus components pol assumir paprt·s de sofi• ta i així ho van demostrar cinc d'ell• CD rOda i r òpera. Tot un luxe. n coincidència amb la trobada de germanot· d e la Scala de Milà amb el Lireu , PalanCent convocava un concert monogràfic sobre Wagn er que era esperat amb candeletes pels afeccionats . Els protagonistes eren l'O rquestra Filharmònica de Colònia (també coneguda com a Gürzenich Orchester), el director· nordamericà James Conlon, quen 'és titulat·, i la seva compatriota , la soprano Janjs Ma rtin. En programa. el dos Preludis de Lohengrin. l' Obertura. el "Venusb c r g'' i la Ba ca n al d e Tannhaiiser, el Preludi i Mort d' Isolda i tt·es escenes de El capve.~pre dels déus: el "Viatge de Sigfri ed pel E Rhin" , la Marxa Fúnebre i la immensa eseena fmal. T... 'Orquestt·a no va acabat· de convèncer, a la primera part. Va semblar· dura <'D la sonoritat i superficial de tant en tant en el fra st•ig. El seu Wagnet· sonava extremós, <'ft'ctista, poc rt'final (p articula rment , en el " Venusherg" i el Preludi al pt·imet· acte d e Lohengrin). Er:a una manem d ' interpretar elemental qu<' tenia el mèrit d<' conduit· l'atenció a la constitució de l'orquestra wagn e r·iana , com si s<''n volgués fer el <'atàleg dc rccm·bos tècnics i dïnfluències estills tiqu E's {Bt·uckncr , Mahle r , Strauss, el primer Schonber·g; també, Scriabin). Tota una altt·a dimensió van nsso- CCI pr ra¡ ro• de ret lid tot ha St't qu da c:o. eo un Millor les segone s parts en el monogr àfic Wagner p e rX.C.-D. Ics tri al Ilo Jlr za lir· el dir<'(' tor i la formació alcman)l en la t·ecnpitulació de la Tetralogia que és el final del Capvespre, pnlt•>llment més idiomàtics en els ll'rraba• talls que en les subtileses del Lohen; g rin i PI 1'ristany o l'a tomitzart sonot·a d 'algunes pàgine~ del TaRr haiiser. Janis Martin tambÍ' va r·l11 més convincent com a Brunilda q~ en l' èxtas i amorós d 'boldo , entl qual es vu mostrar massan'B!'ri'Dtla. Conscr·va una veu magoílïc·a, t•uran que r ndu dda, que intcrc~sa mé> J1lf la drlim·ació p sicològica dt>l pt>r=·~' " d f¡natge qut' p er la demostr·orw f cuitats, minvades, ai las!, pd ooh~ dimrnsionmnent que imposen Iso i Elcktra o la presència hubiluala Bayrcuth. 1 m¡ pr va qu bl. CÍ! bJ, eo Pl' el l pi le1 Ie, be d" s'I va an e PANORAMA R T e A Refinats i elegants quartets perX.C.•D. F Nits d'emoció ficeística perX.C.•D. · tel'llir strun- ' artifi. 1CDtm ·Lllacb: bra dd :¡as. La íssiml, prcpa· JlU ~¡¡. es cor· a i rita rs come soli;. ed'elli :e. :man¡l ralof.i paJe.;a· •rabll>' Loheli' itzarió Tann· ·a estar .du qtl1 , en tl :rvudo. cnrart nés per perit de fa· . sohrt j I }gjj!JJ ,¡wall N its de fi de lit a t. nils d'entusiasme. N i ts dc L iceu a l Palau d c la .Música Catalana a mb les esperades r·ep1·esrntacions pe1· triplicat dr Fidelio, en vct·sió ronrerlant com a primera òpera de la primera lempomda d'un Teatre foragi tat per les flames. Tot va sortir r·odó, fins i tot la s ubstitució sobtada de la protagonista - Hildcga¡·d Bchrrrts-, en una dcmoslrnrió dc les sòHdcs connexions del (cucant) dir·eclor artístic, Albin Hansc¡·i)th , que ha sumat als mèl'its del Li ceu el d e ser un dels teatres cid g1·a n ci•·c¡ut que millor pn•vcin Ics dd'ccrions d c datTer momenl. Assegu1·ar·-se rom a couer una sopnm o dr tant pn~stigi com Nadine Secunde• co nstitue ix una mostra de sauoir faire pal'iona al luxe dc romptar umb un d els miUorb ha ixos del moment pr t· a un paprr tan epi~òdic com el dc Don Pizarro. Les tres represrntacions van sumar fervo•·s: el del públic. el dïntèl-prt>ts i de din·ctOJ·s. La cOtH·c•·tació 1 U eorresponrlrc u P ete•· Schneid er , que va galvunitzu r lrs massrs estables fins al punt dc~ Iu incandc¡¡cència. Va afavorit· uns tempi inca nsablenumt ràpids, i aquesta vivor va cohesionar orquestt·u i eo•· (pre-parat pet· Andrés Màs pe•·o) per· augmcnttlt' cl.ll~ümcnt dc Ics sc ve¡; comeses i proP•c•u•·-los un es ovo1!icms que feia temps que no s'escoltuvon al Palau ; les qur prrnúuvcn la pc' l-frcci6 dc l'oh~t·tut·a "L('OHorc U I" r •·cn dign es duna diva ... , ~arubé ris t·untants van csm!•t·çur·R ht 8 fons. El tcnot· Jyr·ki Nis kanen 1 8 con • tnh ven cer en la s!• va p•·rscn ta(~ i ó a una veu no gens gran que li pet·- metuncantdeforça que no renuncia a l'expr essivitat i al matís. Exubet·ant fins al punt de l'excés, el Piza•·r o de Paa ta Bw·chuLadze, i a f•·ec d e la perfecció -per intet·prctució i t'Ondicions vocals- el R occo de JJ ans Tschammer i la Marzelline de J oana B or owska , secundats pc1· UJl J oan Cabero que va personific::n· Jacquino amb una gra n espontaneïtat i Wolfgang Schone com a digníssim Don Femanclo. 1. ' alternativa Secunclc!Bchrens va p erme tre, a qui tingu é la forlutHt d'escoltat· les dues, de fet·-se una idea de les possibilitats dramàtiques que ofer·eix el pa pet· de Leonor·e. Patètica, continguda , la primen• ; lPnsa i més tràgica, la segona. Ct·ans intèrprets les dues , amb el valor· afegit en el cas de Sectmde d'ha ver actuat sense assajos i amb una estupend a p•·ofessionalitat (només una entTada en falsi un parell de notes desajustades. inct·eï.ble!). Les ovacions van ser tan clamo1·oses que ambdues es van emocionar notòriament. Cal que visitin el nou Liceu. la Behrens perquè mai n o va trepitjar l'antic, i la SecundP perquè som molts a voler· gaudit· de la seva manera senyorivola de canta•· sense esperar la cancel· lació d'una col·lega (va d e bular a Barcelonn s ubs tittunt Caballé com a Siglien d e ... ). R esum: nits d 'emoció . Potser el que es va escoltat· no passada eJs filtt·es m és prims d ' un enre¡,,oi s t•·amcnt, p e1·ò "en directe" va col·locar· el llistó del nou Liceu aUà on lots volem que estigui. Ara, quan inteJ.lectu n h~ dr tota mena pontifiquen (millor dit. desbarren) sobr·e el que vol el Licru i l'afició barcelonina, satisfà p odet· demos trar-ho. ót·muln atractiva , Ja del dnJTel' con ceJ·Lde P alauCent clm·ant cimes de fell!'et·: dos quat·tcts de cordu t.oc·ant. a títol inclívicLuaJ i plega ts en un octet. D'una banda , el pr·estigiótï Qunrtrt Mt•los de Stuttgart tocant el Quartet en sol menor dc Debussy; dc- I'nltn1, el j ove Quurtet Sine Nomi ne, amb el dc Ravel cofa major; junts, en l'Octet per a cordes op. 20 dt• Mendclssolm . Els in<' o mine s6n els cadets dels nlcmnn ys. Es van r eunir L'any 1982, es van pr l'fecriouar, cntt·e altres , amb r is Mclos i l'a ny 1985 ja guan yav<•n concur sos dc pr('stigi. No és est•·any, clones, que la seva manera de tornr· pnrlieipi d'un mateix tat·annà i c¡ur els degans els invitessin a compa•·ti•· I'Octet dc Mendelssohn en una sr•·ic d e conce1·ts en què commemoravr n el quar·t dc segle d'existència. Al Palnu dc la Música es vn n escolln•· lectures r efin ades i cohe•·cnts, més pr·cocupadcs pe•· la texturació drl so que u aconseguit· ve t·sions rotundes. Els Mclos es va n deca ntar pe•· la •·tun<rntització del Quartet dc Debussy fin s al punt que en el pruu et· moviment planessin ombt·es com la dc Dvo r ak. EI Quartet va espl aiar la gamma de s uavitats més tènues i la ' crs ió va result ar tendr·a fins al · ' Lt· és m ouvt'men t~ el avec passion" que va ohtrnir la te-nsió justa en un final de g~·an entitut. E ls inr Jo mine van abordar el Ho vel amb naturalitat i u.na parsimònia entesa com a via d'accés a ultradimensions oníriques, p er ò que va anur difuminan t el pm·ftl de la música . Bdlíssim , no hi ha dubte. P er ò muncal d 'i.ncisivitat, massu embadalit , per al meu gu s t. Co m e•·a ()l'cv isiblc, l ' Octe t d e M('nclelssohn va sonar amb transpa•·ènciu so tu elnotorilidet·atge del Melos i una voluntat d 'estil que no era priot·itària en el cas d els Quartets. E L "Sc hrrz<t", particular ment, va csta1· toeat amb l'ànim amb què va Sl't' compost: el de convocar fairies peT a mc•·avella de r auditol'Ï. Pura. màgia sonora en una vet·sió p er al r ccor·d. PANORA MA e ' T R e A Refresc ant òpera de cambra per J. COMELLA$ L Òprr·a Mobile ha ofert amb la versió dr La serva padrona dc Cio- vnnni Paisiello una novn d t>mostraeió d<· la bonda t cil' In seva trajectòt·ia. Ens trobl'm rn (•) r·eialmc dc la lírira del petit format , dc l'expressió més directa i imm<'diat a d' un gènere del qual, bàsicament, només es coneix Iu gran manifestació - la conveneiona lnr<'nt anonwnada òpera. I és u na Uàstima que aquest altt·c vessant quedi tan reduït a un p írblie minoritar·i , gairebé amics i <·onegulS, malgrat li Ut' conté aJ.lici(,nts tan substants. Paisiello no va reeixir a imitar Rossini t·especte del que aquest va protagonitzar amb l'òpera barbiere di Seviglia. Mentr<' el compositor· de Pesu1·o va esbonnt· de] mapa l'homònima de Paisif'llo estrenada una tr·en tena d ' anys abans. Paisiello umb La sen•a padrona, e~Lrenada gairebé mig segle després de la de Pergolcsi. no va aconseguir esmunyir la fama d'aquesta. J tanmateix es tn1rtu d'una peça que està farcida d'att·actius de tota mena, que conté tota la gràcia i també !"elegància d"una partitura molt ben construïda i, fins i tol, b rillant a vegades, amb un sentit molt exacte dc la cantabilitnt i que ser·veix molt fidelment r esperit dc n 126 l.a serva padrona e n lea se v ea prime res rep rese ntacl0111 al Te atre Malle l' argunwnt original. Arb"tunent qui' es has u en la capacitat de deteruúnals criats per esdcvenir· scnyor·s. línia de contingut que remet a la Commedia dcllAt·te. Comptunt amb una udnúoistració molt intcl·ligent cicls escassos t·ecur·sos disp onibles. Joan Antoni Súnchez ha sabut ll·ohm· d to exacte d 'una dramatúrgia qm· as,oleh amb tota <'Xactitud els objectiu<. preteso-.: servir· la intel·ligihilitat de !"argument , r·cfor·çar- nc ris tr·r ts més significatius i evitar la paròdia gratm"ta. El vestuari i espai e~cènic de ::\in a Pawlosky, en aquc<-t >-cntit han esticvingut col-laboradors ideals. Rm;u Mateu en el pa pet· d<' Ser·pina i Jot.cp F'en·er en (') crUberto han r confirmat el seu p rocés d<• madurl!ció artíst ira, tant pel q1rc fa al pla \lf cal com u l'actora!. tan important e aquest tipus d 'obre,. El ~eu treball. d"una gnlll suficiència en ris dosa.pectes, ha tingut tot l'cncuntilafrr:<·ot· i la s ubtilesa que r·cq ucl'ia. Semblava un autèntic tr·pball d'es)1!' cialis ta pet· la seva idoneïtat w precisa. D'aquesta manrra. i comrtant tamb(· amb l' eficlH:ia ac toral dl Cesc Sanehcz i la dc l'm·ompan¡ament al piu no de Maria Eugrrua Ga;. sull , aquest tipus de propostes pode~ assolir In categoria d'autèntiquo obres d'art, dc producte~. quedim de la seva senzillesa i dibl·rrtn ambició, ofct·eixPn al·licicnls molt pnrtícuJars i rrPomanal>les. Bona recre ació de La Creac i ó perX.C.•D. J ohn Elliot Gardiner compta amb el desideratum del!, dir ectors d'orquestra: la incondicionalitat del púhlie. No importa que les seves propostes j uguin amh elements desconegu ts; l'auditori li presta la seva confiança. És obvi que, en el seu concert ban·eloní per a la Fundació Caixa de Catal unya , ni l'ohra in terpretada, ni l'or questra, ni el cor constitw"rn elements de sorprc>sa: l'oratori La Creació Hob. XXI.2 de Haydn, els Engli s h Baroque Solists i el Cor Montever dj. PPrÒ es podia apostat· n priori pels solis tes vocals, en aquest cas la soprano canadenca Donna Br·own, el tenor suís Micbael Schade i el baríton anglès Ct>rard Fin ley, tres valors en a lça que van causar una òptima impr·essió. La fórmula dc Car diner és cornplPxa: rigor musicològic. autorrària ba!>ada en la confiança en els col·la- J. E. Garcllner borador·s, entusiasme. voluntat d'l' 111f'nitat en re~plicació d'una hi51c~ ria. Sap il·luminar la m(r•irn WL" potencia~· d s "efectes Psperials"",m convcr·tir· f'n postissa rrno npro.\Ímació que rs I.istodcista tant cnlu ~¡¡. bali tat d<·l <'on cep te r·<'ctor com enrJ.. detalls. La fnü"ció de Gnrdiner enb concertar·ió resulta comunirutini"' transvasa immediatament al púbt~ per mi tjà de la justesa d·uns inJrr· prets idt•uls sense afany de protap; nisme, contents dc fer· música~ ell. El cor i l'orquestra són emant ci on s drl mateix Gardí uer i la ,tn sonori tat "antiga" cuR sona tanll1" tru·al que lf's versions amb o_rq_ur:tt·es grans f'lls semblen irre~~ ment exct•ssivcs. Per romplrr amb gr andiositat dc l'oratori df ffa¡-dl n 'bi h a p r·ou amb els cleuretrl5 qur empr a Ga r·dincr, des tinataridr gr·ans ovacions, partkulannrnl Cor Montcverdi. Ort Nn' Dir \'i'a oli Die Pal j rec ciu mir rat Ull qa' ten por tu a púl va dc cia me lril qu• nb, aln cor tri rer cer r¡•t mú mc ror rò, ci I 19 1 _,,, trs pr·t cie da nm ora e PANORAMA R T e A OBC: qüestió de batutes Raltman EIBaclta, massa poncleraf perX.C.-D. E telm A mir Kah: Jdun· plavo- Orquestra Simf,)nic·n dc Bat·cclona i Nnl'ional i de Cutulunyu. :antt~ Directors: From:- Punl Dt>rker, nt'inz Wallherg i Stanisht\' Skt-owttc•zcwnky. rebaB. los a;. la fre- Solistt•: Anür Kntz i David Lh l'I), pianistes. Dies 3. lï i 24 de febrer df' 1995. Palau dc la .Mú•ica Catalan a. . ~ l'e.-¡wat tn com¡r mld· panyJia Ga,. pod!l JtiqUI> 1e dio, . amb~ partí- atd'• ¡hi:;IÒ- sffi>l J.;", J 1 ilrimlla~ nen do !l' tnh :ira i l'! públi' ; intrr· rota~ •a un) ·mant la :5tl1 tan na· orqur-· jsEiblt- runbb Ilaldl )!.; cpt ui< dc per F. JAVERNA I BECH ut·ant el mes dc fc lu·er F.P. Dcrker, li. Wallberg i S. Skr·O\Hu·zewsky van lrnit· cut·a de la direcció del nostre conjunt simfònic i ciutadà, aml1 uns t'C!mltats que r·esumircm sense fer cap tipus dc comparació entl'e c·lls. Com sempre, Dc·ckct· va obtenit· un csplènrlid remliuwnt dc·l conjunt que ell va model ur i en el qual ja fallen alguns dels clrmcnts I.JUl' hi va portar. Arn b é, amb Derkrr va actuar liHnbr un vell c·oncgu t del nostt·c públic, Joel Pitc·hon, Iu qual cosa ens va fer pe ns ur en Iu ro nstunt drsfilac.la dc concertinos que e~;Lc m presenciant aquesta lt'rnpot·nda. Ce rtament. abans r n els l"·ogt·ames dc mà hi havia la llista dels professors d' orquestra (una bona ink ialha que s' ha abandonat ineAplicablement), ja q ue almenys subírm quj era qui dins d el conjunt català i bar·celoní. Tanmateix, deixem nttucstcs r eflexion s i centrem-nos en el c·onwntari drl concert de Decket·. D'ell , prc(·isament , recordem digníssimes versions dc la músira dt• Rachmuninov, i concretament del <'Otlrgul i po¡mlat· Segon c?ncert per rL piono; tanrnutcix, p er?,en aquestu ocusiú ho vu tcmit· cüfíCII amb Amit· Katz (Pr·onti Canals 1993), pinuis ta pul ct·e i corrcctc -vuU dird'nquells qur les " donen totes" .' r -:· ~er? qu~ sembla va poc cxp essnr tlllc's oncntat cu p ui discut·s cle•'ant . o o b'e uuo exagrr·tu·l 'cloc¡iii•ncta de Iu interpt·etnr·ió. En ca nvi , amb una vet·sió intensament líric·a matisadíssima de <:olonu·ions sono~ D l'CS i WlS tempi de caràcter vitalista , Deck er· ens va fer escoltat· sense cup mena d'obstacles Ics innombrablrs belleses i emocions d e la Vuitena de Shostakòvitx. Sortosament. cnrara tenim Decker com a principal cürcctor invitat. cosa que és Wl privilegi. El simfonisme de Brucknc1· no n~­ sulta fà cil per· al gran públic; amb tot, el rigor· i la riquesa dc h. seu¡; dilatats desenvol upaments son ors constitueixen un veritable a tt·actiu per· als directors orquestrals. Ara hr, si qtÚ ha de dirigir no té guil·c clar r i conjunt de l'obra d 'aquest admit·nble compositor postt·omàntic·, la inter·pretació corre el pet·ill de tr·ansformar-se en UJJa avorrida rl'iter·at·ió de formulacion s sonores. Sortosament, la quasi monumental Cinqnena va gaudir d'tma inter·essant traducció gr·àcies al gest pr ecís dc IJcinz Wallherg, Wl veritable i estimat conei"Xedor de la música dc Bmcknet·. Ell, amb l a inestimable coJ.Jaboració de l'orquestra, va anar bastint el curs de la música, tol contrastant els moments de tensió amb els de t·elaxament contemplatiu. David Lively. premi Txaikowski, un pianista amb ganes de fer lluir una tècnica i agilitat imprcables. ens va quasi avorrir en una pàgina tnn bella i suggeridora com és el Segon concert per a piano de Bélu Bartók. Aquesta va ésser una de les c.lecepcions d ' w1 concert amb progr·amu veritablement atractiu: l'ob ertur·a del Coriolà de Beethoven , l'esmentat concert de Bartók i la Primem simfonia de Brahms, obres a les quals el dit·ector. Stanis]av Skt-owaczcwsky, no encertà de vitalitzar·. Vedtahh•ment sorpt·engué l'escassa b!' lll:'sa de la son oritat que s' assolí, a ixí ro m també una ulannant imprrci!>iÓ que es detectava en l'atac de les frnses, aspectes que imputaricm a Ja tusca no sempre motivadora o comunicali\'a ni gens clara del director. 1 pi anista libanès Abdel llnhman El Bacha ho tenia cliJïcil per par·tida doble en la seva p r·esentació a l'Esto I l'Sp un yol, dc Iu mà d 'Euroconcct'l , pet· la formidabl e concurrència del mític Sviatoslav Ricbter tocant a l'Auditori de St. Cugat i pet· la mateixa famu que el precedia. Comentat·is d c crítics dc prestigi citades a l progr·unul dc mu, el qualifi(rueu de " tall' lll cx trnordinud '' i l'assen yalen com ''un dels pianistes més gran de l'aetuulitat ''(sic) i la seva inte.:,o:rral dc les ona tes de Beeth oven ha obtingut consitlm·arion., al més alt nivell. Tal \ egadu va ser ac1ue t enaltiment el que 'a JH'Ovocat· un cert desencís en una part del públic -no precisament la mé~ exigent-. que potser pcosa,•a poder aplaudir un non Padercswki. E l Bec'! ho' en escoltat al Palau - ona tes IUÍms . .J,, 15 (' ' Pastoral") i 29 (" Hammerklavier'')- ct·a més florit C)U l' el de l'rnregistrament. com interpl'l'tat amJ> una intenció més deeora Li vista .i un a poten ciació dels contr·Hsts que ar,'l·acixcn les sonates pl'imct·rnqnes i obres com la Pa storal. En ris passatges més preciosistes, però, trndeix a aplicar un enfocamt•nt apoJ.lini que incrementa Ja d cscol·locHci6 de l'oient cwe creu coni'iAet· uc¡ucsta música. Es un B eethoven que, sobre la base dc la fermeso rítmica, encadena episodis que es transvasen rnr•·gia i que es r esolen ris uns en altt·cs en una sintesi. para doxal de factura canònica i de rescr lució r omàntica d els efectes. Es cr ea una dicotomia entre una construcció Sl'vl'ra i d'una gran solide-n i l'accentuació del fr·aseig de clara inspiració fortrpianística en molts moments. Sigui com o;igui. El Bach a és un gran intèrpr et que va salvar un lapsus de nu>mòria en afrontar la fuga de la Sonata TlammerklaL'Ú!r en una d emostrarió per· pas11iva de la seva professio nHiitat i els se u s immen sos r cr ut·sos tècnics. En aquc ta obra augttsta, rl pianista va potenciar la c·oher ènciu dc•] discurs p er d amunt dc l'entitat formal i la va fer entenec!Ot·a, transparent, perquè les regles del j oc: ha vien q uedat prèviament estllblertes. Una Bagatel·la va posar punt final d'amabilitat al recital. Un detall r ellevant: els comentaris ni progr ama esmentaven les no tes que la gr·an pianista Blanca Selva va t' e l'iure sobre les Sonates de Beetho' r n amb motiu de la seva interpretació pcr primera vegada a Barcelona com a cicle complet. D ·això fa C-\:actament cinquanta anys . 3 _;e: .. 11 f 126 PANORAM A e R T e A l'lte very besi of Joe Jackson per DAVID PICÓ S. T <·nim bOrt. L'obertum del Pul au dc la Música ui món ch·l pop e us ba pcnni's gu udic· d ' al~tms dels I'OtH'I't'ls més sahorosos i a tt·artius df'ls datTl't'A anys. Aq11rllu mt'tHl de ron<'t't'ls que ni l'ruta l(•rnolo¡,rin. ni un milió de walls. ni els b'l'ans cstadis poden of<·rir. Concct·ts, pe r exempl1', rom el d'Elvis Cuf:itt'llo i Brodsky Qnnt·tl'l. ata fn un pun·ll d'anys, o com el de David Byt·nc·, ttns mesos em·!' ra. Concerts vibrants, amb lUl encnnl i nn caliu compar·tit pet· públic i ... músin. L'actua<· ió de Joe Jackson, el passat 11 dc febret·, s· afegeix a la llista de concct·ts amb categol'ia. J oe Jackson, eom CosteUo i Byrnc (aquest Ílltim als EUA}, va donat'-Sl' a conèixf'r a l finaJ dels sctuntn i ¡..wincipis dels Vttilnnta. per· esdevcnit· ràpidament m1 eh· ls e.:\:ponentRmés int·is ius i imaginutius de la new u:ave (nova onada) anglesa. Ben a' int. però, va abandonar el regne de la new wave -mentrE' aJtres estrelle s'afe r·raven al tron fiu¡¡ a ser cmlcn·or!Hirs per la moda seb<Üent- per rl'clrRc·obt·ir formes musicals arcaiques, tot buscant la font del dtme i la melodia. Aleshores és quan es desctn-olupa el talent melòdic de Jackson -advc1·tit des d'un inici-i edi ta discos dt• jazz. soul, funl.·, salsa. swing i fins i lot bandes sonm·cs. Tot, amanit amb la veu i l'elq~u n ria pròpies d ' nn gentlenum nòmadu del pop. Tornem ul Palau. Abans d c .lurkson va arlnm· el cantant UIISLt·ulià Paul Krlly, acompanyat d'una guitarL'a acústica i una harmònica. La ~>e n­ zillesa de lt•¡, seves cançons. oscil-lant entre el folk, el pop i el country, i la seva inLC't'(Wet.ució, nua i sense c·oucessions ornamentals, va agrnd ur al públic qnf' omplia el Palau. I llavors sí, el senyor .Jackson. I amb eU, un concert completíssim. variat i amb bon humor. Afo1·tunadamt>nt, Jackson no va convet·tit· el concert en un !!NE' de pr·omoció del nou disc, Night Music. Conscif'tll f[lW el seu nou tn•ball, intimista i omb molts taUs ins t•·nmcutals, s'ollunya dels paràmetres del pop, va dit·: ara tocaré cinc peces del nou disc. Aquells-a qui no agradi. poden marxar ww estona i fer 1111a cigarreta. 1\o passa res. Ahans. prrò. ja havia interpretat lUl tema dr Night Music, adaptat per a piano, í·s a dit·, lUla chenp version (versió hurata), com va dit· E>ll. Els temes instrumentals, pet·ò, semblen més inll·ocluc- cions a cnn\'ons m~i no cantarlt•s.qUt no, P?S pPces au~ouomc~, amh f11~1 propHI. En canVI, la umo dc piano veu va set· exccl-lent, malgt·at lr-d ficièncics del ,·olum de so. J ackson va fer tm recon·egur pot seus h-its :unb peces com l'rsplrnokL "Is shP n·aJly going out with himt (del disc Loo/r Sharp!), " lt's cliff!'M for ¡,•it·ls" (de l'm the mon), "Stt·ppu1' ou t " {de Nigltt and Daya}, '·Yuuran·t geL whut you want" (de Bodr ar.J sotú), ' ·Uomc town'' (dc Big li Órbl¡ .. Down lo London" (de Bla:eofsft. ry). Lt•s pe('f'S estaven alTanjaclr, 1111 ser in tet-rtt·<•lades pelnm1 gn1p (hnil. pet·eussiom!i vioK), tot i cpw mnlt~fOjl• es tractava de versions pet· a piuua'<\ en què .Jn<'kson mostrava f'lo M'U>~"• neLxenwnts de pianista autodidàc·tir la seva scn~>iliilitat melòdica. Al !in;. del conce1·t, Jackson va dcLxarrl piar i va trem·e ww guitat-ra pintada a!11J.Io dt·ets blancs i negr es i lLil amplifirudor pot·tàtil. Tot hom espeL'ava ucruell m(' ment. El moment de reviure, pot-•r per última vegada, l'esclat de In rlfb wave. Jac kson, aquest cop, es IUI'I'11);r a l'original. I l'odginaJ era l'ml!. man, un dels títols més emblemàtirelcelrificals de la new wave an~~ Ma¡,rnífi e. Al Pal11u vam presenciar,cndirt'l' te, u na mena de "the vet')' hcsl of J¡~ Jackson". Tenim sort. Conccrt-¡·om aqucsl n'hi ha pocs, ben po1·s. 126 CATAL UNYA RÀDIO an aq eo de tr en r en de m FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ-PALAU DE LA MÚSICA CATALANA eo Sl av el el m eo Catalunya Ràdio s'ha incorporat com a Membre d' Ho nor de la Fundació Orfeó Català-Pa lau de la Música Catalana per a la Temporada 1994-1995. L'acord de col-laboració ha estat signat per el Sr. Lluís Oliva i Vazquez de Novoa, Director de Catalunya Ràdio i el Sr. Fèlix Millet i Tusell, President de la Fundació O rfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aquest patrocini Cata lunya Ràdio expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cultura. ~CQ t TEM A s.qllt fo~ •iano [e, dt. llpe¡, :Odib rum~· Iert'nt eppin' Han't Yond ;rid)o off);>. Ics ptt (bah;, ttsro¡• .no;i ~us ro- làctin J fin~ I piana aqlll]cadllf ell mr> pol'(! la na 'a ~'- l'mtl. aàtir- n~·-a. 'dirtt- : ofJ~< ·tsrom A escaiença de la commemoració del centenari del naixement d'Eduard Toldrà no podia passar desapercebuda al món musical català. I així, des de diferents àmbits i amb la coordinació institucional aquest 1995 ha de servir per recordar la figura de qui ha estat un dels músics de "' . ' . mes tl'aJectona transcendent en aquest país i en aquest segle. Amb motiu de commemorar-se el vint-icinc aniversari de la seva mort, l'any 1987 aquesta publicació va un dedicar força tema complet al músic vilanoví, avançant-se d'aquesta manera en el seu recordatori. Per això, ara, el lector trobarà en aquesta rememoració un tipus de material poc corrent i poc habitual, amb la finalitat de fugir de tòpics, llocs comuns i repeticions gratuïtes i ~alllbé a fi de mostrar aspectes que ll·luminin moments i peripècies històriques significatives a la trajectòria del músic. dünensions i n1atisos, en tot cas sempre manté unes constants molt afermades, que són les que atorguen autèntica categoria. El director i el violinista, el compositor de cambra, de lied, d'òpera o de cobla, i l'home, l'amic, el pare de fa1nília mostren uns trets d ' una rotunditat humana extraordinària. Res no es fa dissonant de res. I en les idíl-liques evocacions dels poe1nes dels poetes noucentistes o en l es del modernista Maragall i en la saviesa de la seva obra per a cobla, hi ha un mateix nervi i una mateixa sensibilitat. En el geni de director madur i profund i en la bonhomia del seu esperit d'home generós i gran, hom hi troba una "gestualitat" física i anímica comuna, que també ajuden a configurar la seva grandesa global, sense fissures i amb un regust de perenennitat que fa tan i tan productiu el seu recordatori. Perennitat d'Eduard Toldrà TEM A 1 'Atfànti cla, el cant del cigne d'Eduar d Toldrà Fall SÍIIlJ nn RC'Ill llil'f ··I~( per ORIOL MARTORELL finals deljuliolclt•l96llafamílla Toldrà va marxar, eon1 <'nd u any, cap al poblet dc> Cantallops pm· passar -hi les vacances. Però aquestn vegada Ednaru Toldrà va anarhi amb la •·ecança de no haver t·ehut enca•·a, dc la cè1<'hrc editorial milanesa Ricordi, una parlilura qnt' espera,·a amh candelcleH: la cantata d e Manuel de FaUa sobre el poema d c Jaf'int Verdaguer l'Atlàntida. I resperava aml> vcritahlt> delit perquè n'havia de dirigir l 'estrena mundial t>\24 de novembre al Li<'CU barceloní i dues aut.lidons més: el26també- al LiCt'll, i el30, a Cadis, ciutat natal del gran compositor andalús. En acptella època jo t'ra st>ct·etari seu i d c l'Orquestra Municipal , i en anar-se'n m'havia demanat que, sobretot, anés passant pel seu domicili del <'arr er de Girona i que tan bon punt arribés l'esperada partitura lj portés a Cantallops o a Sant Feliu Je Guixols, on els Toldt·à també- acostumann a passat· alguns dies. I va ser a prineipis agost quan, finalment, la meva esposa Montserrat i jo vàr<>m podC'J" portar-li a Sant Feliu la voluminosa i desitjada partitura. o en recordo amb exa<·tilud la data, però allò qu«> sí que recordaré sempre més és la gran emoeió, H·lusió i respecte amb què Tol<h·à va anar full l'jan t la partitura, des dellu·il1antíssim pròle.ginicial (una de les millors pàgines de tota robra) fins a la Salve en el mar (amb la invocació a l'estel de Montserrat). i atm·ant-se dïmmediat i !iPnse vacil-lar gens en t'IS passatges on li semblava veure més clarament la vclitable mà de Falla: Ciintic a Barcelona, El somni d'Isabel, etc. Del període comprès cnt•·c aqueU calorós dia estiu<>nc i les tres triomfa);. nits tardorals de 1'estrena, en podria evocar molts t•t•cords p ersonals i col·lcctius, però prefereixo cen trat·-los en aquell sen inoblidable gest quan ben entrada ja Ja nit del primet· dia i després del potent ac01·d conclusiu clrl Cant dels A tlans va aixecar -amb dificultats, plorosos els ulls, amat·at tot eU dc s uo1· i sobt·eposant-se a la fatiga accentuada per la l'rut'l malaltia crue hen aviat ri dut·ia a la mort- la gran partitura per canalitzar cap a les figures el(' Falla i de Verdaguer les inacabables ovacions amb les quals el p(tblic premiava, sobretot , el seu gran esforç i la seva magnffica interpretaeió. Finalment, doncs, sembla\ a que el vell somni de Manuel de Falla dc musicar el poema verdagucrià havia adquirit plena i definitiva realitat i que, dt•s A 126 a· d'aquella efemhide històrica de la seva estrrnntu \Crsió de concert (amb Eduard Toldrà. Vi•·tur~ dels Àngels, Raimon Torres, Capella Clàssira Polifònica, Cor Math·igal, Coral Sant Jordi, Escola 01 del Sagrat Cor i On¡ueslra Municipal de Barr•·l11 na), elr·epertori oratnl'ià universal s'havia rnl·ic¡uil amb una obra que rlavant el món sencer· agennanuu els noms de dos autè-ntic·s genis creadors, elno>ln Verdaguer i el gadità Falla. Però la llarga i complit·ada història d·aqueiiH somni iniciat el 1926 amh motiu del cinquantc•na1 del nai.xement del poema ... erdaguerià (i quan tam!, Falla C'omplia t'ÏlHfUanta anys), mantingut incnn'•· hlement durant do~ ]li'n osos decennis. trnnrat nm~ la mort del compositor el l946 , i teòricament realil· zat i portat a terme pN· Entesto HaHftet·, té rltr'llra molts aspectes no resolts del tot i que potser mai m~ no podrem ni aclal"ir-los i precisar-los. Ara. nhan· d'intentar re.stmtir i comentar alguns dels trelst· sen ci als d ·a que;. ta hist òt·ia, m'agradaria e\ O('ar •quemàticament els lligams qut> durant tola la 't'li vida van fer que Falla Rt' sentís molt a pt·op de lanntra cultura, cap a la qual, d"altu banda, ja l'in..!~ nava la directa ascendència familiar: valf'nci1ma¡H·r part c.lel pare (el cognom ho indjca prou) i cntalu1u (Mathf'u ) per part dt' la marc. Les orientacion'lld tortosí Pedrell (in<.Üscutihle patriarca del despc•rllr de ]a música nacionalista hispànica) inicia for~m:l' ment aquesta relació, continuada amb les dels amics Albéniz i Granados. de lïnsuhstituïble i Joan Gispcrt. d el pianista Ricard Yinyr> i tl' guitarrista Miquel Llobt>t ( J estinataris, resprrth ment, de les Noc/res en fos jardines de Espatia itl l' Hom.enaje a Debussy), tlds pintors Rusi:fiol i Srrl. de Pau Casals, o tic la inohlidable Conxit.a Badi~. que sempre recordo c•mcH·ionada qua o pensaHt t•n les últimes paraules c¡ue li havia dit en ac·onl.Ínclar· ~;e'n abans de t·etornar a Catalunya: Adiós Conxi/~ has ta luego; y si no, en lo eterno ... : amh elsfruihiJ. les estades a Sitges (on va acabar les l\oches ... ¡[ cww1· brujo) i a les lllt's (on , bo i buscant soluriort als pwhlemes vocàlics qu<' li presen tava l'Atllwtidn {'1\lCJ"iu la seva í'wic·tl p àgina conti a cappella: ludt• pinianaBaZadf.tlL Mallorca,, també sobrevrrsORI'I'f daguet-ians);iarnL Ics tan frt>qüentsiUargarsvisltl· . a1J¡ a Barcelona, que eo ner·ctaré tan sols en l a moll' PI 1926 per la seva estrt'na mundial del Concrr' 11111 -amb Wanda Landowska- i ell939 pel ::.eu dcfi ad~u a les terres ibèt·iqm·s en marxar cap a I'Ar~~~·, tina. I fou precisanwn t c·nLL·<' aquestes dues datr' qlll tem trel ra 1 11101 lll"~ R\11 inle un u (6rf im· I Ira que jo r dP , con pon fur>¡ es u /IlO¡ Ver apl salt Esr. tod bri) hr 1 <·nn sió his' jll"f I Ird pió 1rr 111'1 TEM A ·na n ' Lòria Poli. )(uniA ·cp[r,_ l'iq uit !I DUl l ;lOstrr- •U \dl tenar. tamb. .t ami realit·nra11 aimr· ahan- et•~ ;arr-a srn la no-.'in& na per talana •OS dd pert.tr r~OSII­ ¡gran• i fid¡¡ 'i dd ~ctiu· ïa i dl j Srrl. BmU~ 3ra ea .iadar· 1n.rita. uit> !Lo ... i El ucioll' .ntida. In thll" osnr· yisitr• .tivadl m:ert~ ~finitil ~ell" empresa. pt•t·ò tantpo<· no hi ha tluhtc qtJf' f' n i.H[UCS t Falla ,.3 comcn~ar a omplir p entagt·ames -des de cas la St'\"él acti tud 'a ..,e,·. si mes no. desconcet·tanl. l túnbrics. o rítmics melòdics. ~unpJr, ¡breu!> motiub 'a >'et·-ho. pt't·qut- mai no \a rlt•har dar quin ha\'ia fins a pàgines gai rcb~ a<" a bades tld tot- L segons que estat el seu t•·chall, qui- ha' iatn>hat i t(Uè h<n;a bagul srmbla. àdhuc va fe-r -nc St'ntir determinats fragdt' COI-regir. n-ft•t·. tll"({tl('slmr o <·ompl•·tar. Sis an}S ments a alguns amirs. De tota manera. i malgrat que molts <m) s nonu.'•s JWI" donar t'ls clm·ret-s n~­ semblen pel preocupació nt a const nua n•v<'la qeuepistolm·i r1 ohru guin·hé <wal~tula i a la qual-dcsconumt a tocs trrna de l'Atlàntida i que so,·int s'hi afirmi c1ue E'l tenl. segons dl, d ' nquellu ¡H"imcra \ct·sió- va contitreball avança. qur I'oiH·n es va p erfilant i que avial nuar moclific'ant i, sohr<'Lol, aft'gint-hi noves pàgines t•starà rnllestidH, la VI' ri tat (•s CflU' quan ell939 s'emp er a diverses d••l••s S lll"C'('"iSÍ\ t's novt"s ''estrt'nt>s": Miburcà al po•·t ha re<>Jorú en el Neptww ningú no sabia là, Madrid, Lmwrna , Tnlmm tle Llt'nguadoe, etc. No rxarlamt'nl què era ri que s'emportava de l'AtlàntiCn'c que dnvanl d•• tols uqursls fc•tf'! i d'afirmacions. da cap n les Ami't·iyucs. Comença va el nou enigma, com Ut(llt'l1n qul' M' li ut•·il~t~ eix i qm· diu qm' estil tan rnc:ara no resolt ckl Lot. de l'Jl tlà.ntida. com¡wnt•tral umh l'obra qtw ju no sap q111~ és de Falla i Com {·s natural , eh~ 1w1 anys cl'exi1i voluntari, què és d\·11, Iu lJIIUiifi("U('iÓ dt• tlc>sc·oncct·tant avlicada d'allunyament i U<' sil••nci. no v;m ajudar gens ni mia la seva ac·titud p11f,'1 1i S!'l" LituJudu d ' (·xagcrada. ca al concb.cmcn t dc la s itu ació ve•·itable, i els ruL'obra de 'int any¡.; d<• In 'ida dc Fulla met·eixia mot·s -tols r lls pt·ol'edf'nls de "'fonts molt ficledigun rei-!peete ()"~'m'atrev iria a dir tJUe no es va teni•·~ lll'b''- \!lO anar entr elci,intla llegenda que encat·a t>n aquells pap<•rs ori~inals -m ~s o nH.'nys complets . ami perdura. Entre t•ls tes timonis documentals més desordenats i potst•r eaÒtÍC'l'l i tot- hi ha" i a mú,.;ica interessants d'utptesta èpoc·a hi ha . per exemple, autèntica dc Falla que l-s ~a irebé begu r que n ecessiuna carta clt•l mat<'i' Falla a l'alcalde de Barcelona tava una m à t[IIP , amb )ps mínimes iotern•nóons . eo (6 de juliol d<' 19 I5 ), J"t•sponent a la petició de poder p e nnetés J'audi<• Í(). ¡.H'I"Ò 110 411C Sl' l' apropiés i COS incloure algun fntgmeul ••u un concert d e l'Orquesama~uf:; què hi ha\·ia elf' l'un i tra Mnni¡·ipal i t• n la qualli diu dd'altl·e. \lJòquecaliaferera qur muy a pesar mío ell ra bava constituir un abandonar l'utòpic projecte jo no estú cu'tn eu condiciones cl'una grandiosa cantata escède poder e1wiar el material triomf pel qual Toldrà nicH i limit a•·-se a eslrnctm·ar con el tiempo necesa rio petra una amb treballar va una s11ite pm·c ial ¡wrò \eJ·itapoder ser ejecnuulo (aunque hlemmlt autèntiea i que no hi fuese parcialment(>) dent ro d e sensibilitat i intel.ligència ha eap dul¡tc qut• hauria tingut este aiio en que colwwmontextraordinàries unu molt més àmpJia cJjfnsió, lorioso g del renterwrio el mos nd•s lJUC no pas les llaq~;ues i Verdaguer. Quede, pnes, toc/o ampul·losoA ¡u'tgincs halfftrrianes. Fel i fet , s "acosapla:ado lwsta que. Vios medicwte, el estado de mi tava molt mÍ's al veritable Fall a Iu r·eduj"cta i triomfal salud me permita cmnplir elgrcm deseo de volver a estrena de final s del J961 <1uc no pas les m é::. ambiEspaña )'hal/arme con u,-;/edes, colctborando con todos ... Lna mi<'a mÍ>s d'un any més tard, el novemciosef> restants. Un triomf pt•l qual Tolrlrà va treballa1· amb w1a bre de 1946 i dcprés d'u os mesos d 'ina<·tivitat gairesensillilitat i una iutcl·ligència ext raOt·dinàt·ies i sobé total. ~'alia moria; r titlantida, doncs. per força continuava no estan t aún en condiciones i la i.mpresbreposa nt -s<' h<>roi<~a mcnt al mal que l'anava ~ió més generalitzada e t·a cpte, r epetint-se la mítica minant i que - d esprts d t! l'últim acord gadità i. per histò1·ia, d<' nou havia quedat se¡mltada en el més tant. ja complt••·tu la se\ a misHió- d 'a abatt·e clefinjtivam cnt tan bon punt .. a atTihat· a Barcelona i el va }ltrgon dels mars. en •·l m a r· d c lo eterno . fer caUt·cja de l tol H'nçu t aJ llit per no aixecar-se'n Però molt a\ iat c·omen<·cn a cÓtTCJ' ' e us qui:' el mamai més. lrlial que ha nJTihat a la família clc Falla és molt coI un tdomf cd ehratunànimement pe r la clÍtica inpiÍJs i q11e gnirt'bé nomt'l:l l'S tmrta de seleccionar-ne tcrnarionol , que dc•spr(•s d 'algunes tle Je¡, altres sucveraionsdifert'nts d'alguns ft·a~mcnts i d 'onruestrarcessives ''cstJ·enes'", rn<"aru ••1 valorava mi~ favora ne rl'allt·cs. La família t"4' Jl pn:ssious de tol arreu (des el Je _governamentals l'i ns <1 eomcl'cials) i, finalment, blement , ta l eom, !Jl'r t>xt•mple, i referint-se a la de la 19.J6, Ernrsl() Halfftcr r ep l' cnf!àtTCC oficia1 (per part S cala dc Miltt, vu csct·iJH"(' n "Lc Mondc''el prestigiós dels herrus i de l' ..ditOJ"iaJ Riconü) de començar a or.Jacques Lonehampt (20 d<' jlmy <lc 1962): La interpretació musical va $Pr de gran qualitat i molt al tl;nar' classificat· i posar t•n net els papers originals , i punr. Això 110 obslant, 110 hi vàrem retrobar pas l'exd arabarl'ohra, rosa CfliC -.lf'sprés dc molles vicissitraordinàriafen•or catalana que s 'elevava de la prit~ds. a ntés de d4•elurac·ions amhib>iies i contra(lictòJ'tc;,..no pm·ta a t<'t"lltc fin s uns mesos abans de l'estremera audició a Rarcel01w. potser menys perfecta, No hi ha duhtt> C(ll<' El'lles to Halffter · na ban· r1OJuna. però tant més emocionant sota La direcció del mera, indicats per a aqnt"Sla poJia set· un d e1s h onws mt>s vellós Eduard Toldrà, del qua/fou el cant del cigne. L'Atlàntida 126 ;::¡ i El ~ J TEM A DlI Impressions incoherents de la meva vida frívola a Barcelona (total, res!) 19 7.01 ~lú rul pn" Resum d'un dietari personal (0.1 PR OJI. Mi~ Dir (58 Si I ni1· selecció I comentaris: .JAUME COMELLAS r~• Sur nt•·o el 4 de juJjoJ de 1909 i el 31 de desembre dc 1911. Eduard Toldt·à va esct·iut·c 1111 dietari en el qual notariava les vivènrics quotidianes. Amb el divertit títol exposat a la capçalera, es tracta d'un document manu¡,c•t·it q1w ajuda a introduir-nos en la rica personalitat del músi(·.ja que hi obre debat a bat el cor i l"animilat f'n unt>s autoconfessions amarades d'una sinceri tal sf'nse t·eser\eS. En aquest sentit. eaJ recordar que Toldrà vivia els comp(C:\OS Ull) S de rado)escència. ja que en iniciar· el documt•nt era un noi que tol just acabava de fer 14 anys d"cdat, i en clour·e'l no havia complert els 16. períodt• persi mateixmoltdifícili significatiu ,ja que !:l' hi eongrien els trets del caràcter i cu1turals que drspt·és ronfiguraran la maduresa de la per sona. Això queda hen palès en aquest dietari, en el qual es veu molt clarament prefigm·adala que serà , poslerio•·mrrtt, una personalitat 1-iquíssima en tots els aspectes. Aspectes caracterològics prou definitís ja , fílies i fòLics mul:>ieals, concepció d'aspectes determinants de l'existència. i també retrat de ci•·cumstànciel:l molt <~oncretes i ensems molt vives del momf'nt crue ,,¡,;a et-~ barn•gen en aquest document esplèndid, ten) it d'unes inevitables dosis d ' ingenw·tal i d ·un elegant i deliciós sentit de l'humor. tTet que l'acompanyaria tota la ,·ida. Hem fet una selecció df'l document segons una classificació temàtica que -creiem- facilita la situació de cadascun dels t1·ets fonamentals que preorupaven especialment Toldrà en aquells moments. segons que resulta ben explícit en IC's st>ves pròpies paraules. 6.1 E 126 Justificació El4 de juliol , quan el dietari caminava cap ala Ci, Ednud TQldrà fa una reflexió en la qualjus lifi~a el feL d ' iniciar-lo. Les seves paraules donen pistes signiflc:a tivcs sohr e tol1•l que s'exposarà a continuació. ...Avui, en uquestes planes, hauria d~estar d'enlwrnbonct, per diverses cau.~es . Primera: perquè és aniversari. Aniversari d'un dia que no sé per què, vaig voler iniciar-me i començar a escriure quelcom referent a la meva vida, relatar fets, comentar im- SF m op. drl (18 [>t'f la I ra Col So1 r"' Cul 1.1 Or ,,... (23 13. RA llin en. RI ,,.( cu Toldrà als 8 anys d'edat La pressions, revelar secrets ... Tenen una condició. ar¡ue.~tes planes: la sinceritat. Si coses hi ha mnb carritu·lones, éJ que carrinclonejant jo coordinat idt>es: si hi Ira frases, de tan romànti~ues, migrur· sis, sobretot d'un quant temps a aquesta part. s01' fillRs d 'un entu.çiasme i d'una admiració excessir per la idea que desenrotllo ... ]o, aquí. espigolan paper mig blanc de tots els racons de casa. he anGI fent feix amulltegant una pila de fulls que en elforu no diuen quasi res. però justificat queda amb el títt e¡ ne li vaig voler posar el setembre passat. Efel'lira· ment. D'una llidafrívola, quines impressions en poden sortir? Frívoles. I després de tot s 'ha de t•eun en això una essència, no solament de la meva t•ida. sinó també del meu temperament. }o ho crec així. o~ Or Vi! (91 1~, FE p~ ~ Rq CL EL d4 ei~ eo¡ 16 G~ 77 ni¡ Di (3: dq Amor a la música na arUF1' L'a mor a la música , la devoció pet· aquest alcshon~s omplia totes les hores de l'existència tl• Toldr·à - mai uo parla de fer sinó música-. es malli· XJ,f festa sovintt>jadament al llarg del seu dietari. ·,w' 7 dc· desembre d l' 1910 escr·iu: o, J 'II'C CATALUNYA MÚSICA Programació mes cie abril DILLUNS, 3 D'ABRIL DE 1995 ;.00 L'OBERTtJRA ~lú·ira per començar el din. Recoll d'obres brl'u' e'enllitle• i pre•rntodh per Joun Vht••. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL n PROKOFIE\: El bufb. holl<·t op. 21. Orquestro Simfònic·n dt>l Minú;teri de Culturu de l'URSS. Dir.: Gcnnadi Roú11lc·•tvera•ky. (58cn). M.HAYDN: Simfunin c·n Si h M, P.lR. Oa·qurstru Sirnf<', nicudr ll<•l•in¡¡borg. Oit·.: HnnH Pew Frank. (19m). COR ELL!: Sunote ela ranH•ru op. 2, n. 5 i n. 6. London HuroqU<'. (I lm). CASELLA: Pu¡¡uniniunu, <livHti mento sohr<' tt•m¡•q dl' Pu~unini, o¡1. 65. Orquc•tru Filhunnònit•u drlaScala. Dir.: Ri<·rarclo \·l uti. (18m). ARRIAG \: .\got·. iirin per uopruoo i or<¡u<••lrn. \ng<'la Dcnning. Orquc.tru Simf<lnica de Bilbao. Dir.: jp,¡,. Lópc·z Cobo~. (7m). ~ffii\DELSSOH~: Sonata pern piuno. op. 6. '\Iurray Perahia. (24m). BRLCH: Conefrt ¡1er o violi i orquestro n. I. Op. 26. Jn•rha I leift'lz. 'ova Orque•trn Simfòniru tlt• Lon dre•. Dir·.: '\lnh·olm Surg<•nt. (23m). 13.00 liÚSICA I ANnlALS u .dició. l moll 'intll'll gel/f· -1. saÍll essira RAYDN: Simfonia n. R3 "Lu ~u llinn". Philhormoniu llungurien. Dir·.: Antul Dornti. (22m). RL'tiSKI-KORSAKOV: El gull d'nr, tiUite. OrqurRlJ·u Simfimit·u de Bolxoi. Dir.: Alcxnndt•r Lazorcv. (27m) . .J.STHAUSS: Obert u ro ''Lu gullinu <'l'gu". Orquestra Johnnn StruusH dr• Viro o. Oir.: Willi Bokkovsky. FE enpli' corot. eltitrl t'ellf' 1!'ida. oi:a, xll¡tl cia dt mani· uu.d Pro¡,'l'nnUJ dPdirnt a la mÚFica de jazz amb guió d'Albert Mallofré. 22.00 TE\IPORADA L'OBC 16.00 SELECCIÓ DIGITAl. CLAZUNOV: Sinafonia n. 7, up. 77. Orquestro Simfèmira clel rvti~i~teri de Cultura do I'UHSS. •r.: G. Rozlldrl8lvcnsky. (aStn). MOZAHT: Adub.;,, i Rondo Jler 8 harmònica de vidre, flauta.' oboè i \iolonct•l, KV 617. Denm• Jam.,s. Mnrc GI'IIUWI'I 8 . J . v Oflli nn Der ll~~tawe. Lul' Dellez. (13m). D.SCARLATTI: 7 . ~onatea E ·1 G . · m1 us 1e1s, plano. ,_ (-~m). DEBUSSY·· Kh ommu. de be~ i bai.' ~ontinu, up. 7 n. Il. Lo Fontt'garn \m•tt•rolum. (im). R.STRALSS: Suitt· .¡,. l>un-c··· sobre ¡>t•re¡¡ li<· Coupt•rin. Orquc>tru Simfònit·a dt•l \1Ptropulitan de Tò<jUio. Oir. : llaro•hi Waka,ugi. (30m). TXAII\.0\ S KJ: Conrcrt pt•r o piano i orque•tt·u n. 1, np. 23. Clnutlio Arrou. Orque,tru Simft)niro dt• Boston. Dir.: Colin Oa,iM. (37m). CO'iCERT enregi•trat per Catolunyn )lúsica el dia 2 d'abril dc 1995 al Palau de la :\1ó>ico Cotaluna. HINDEl\flTH: :\tetamorfosis simfòniques oobre un trma d<• Wt'h<'r. MOZART: Con<·~r·t per u piano i orquestra o. 2:L KV 488. BEETHOVEN: Simfonia n. 5. Juua Czupski. O<·<¡uestrn simfònica de Barccloua i nacional de Catalunya. Dir.: Gunthcr· Herb~. 23.30 NOCTURJ."i Múhicu p<'r ucabor el dia. Selecrió i prrH•ntnció n càrrec d'Alfrl'd Ccluya. DIMARTS, 4 D'ABRIL DE 1995 7.00 L'OBERTURA ~1úsica per t•omençar el din. Recull d'obres breus e.collides i pa·e•entndes per Joan Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL VAUGfL\N WILLJA..\1S: Simfoniu Antàt·tica. Norma Burrow<·~. soprano. Cor Flúlham1ònic de Londt'I'S. Orquestra FilhnrflHlnÍCit de Londrt!s. Dir.: Adrian Boult. {'12m). BOCCHER lNJ: Quintet per a dos violins, clu<•s violes i violonc<>l, op. 60 n. 5, G 395. Ensemhle 415. (22m). CU RI DI: Deu melodies basques. Orquestra Simfònica de RTVE. Dir.: .l\1iguel A. Gómez \1nrtínt>z. {22m). BOISMORTIER: Sonata pern tres flautes Snliotc:; ~u~ak Conjunt vocal "\ Cot'ur joie" de \'alt'nce. Orqur•tra de Cambra Jean-François Paillard. (23m). SCHUM..\."i:\: Quartet dP corda, Op. li n. 2. Quartet ){elos (22m). ELGAR: Simfonia n. 2, op. 63. Royol Pbilormonic Orehestra. Dir.: Cb.arleo i\lnl'k<-rros. {·i3m). )107M\RT: Sonata per a 2 piano&. KV U8. Murray Perahin i Radu Lupu, pionos. {22m). 20.00 L'ÀUDIO-VISUAL 13.00 MÚSICA I ANIMAU! MESSAGER: SuiL<· <lt•l bullt·t "Les deux pigt•ons". Orqut••ts·u dc In Rnynl Oprrn llmtKt•. Cu vent Gurdru. Oir.: Chua·(p~ Murkerrus. (24m). OVOHAK: El •·oIom del boHC, poemn •imfònic· op. l JO. Orqm••tru Fillaurnulni ca Txeca. Dir.: Bohumil Grep;or. {21m). KARLO\\ ICZ: '\1ú8iro per ni rolom hlanr. op. 6. Orqueo;Lru Simfòuirn Nal'ionol Polone~u u \'ar•<'>,io. Oir.: \\ïtold Ro"icki. (10m). DE 00.30 REPERTORI DE NIT 1~.00 LA CAl\TATA DEL CA- !etiro· e/fOlL' 20.00 SELECCIÓ DE JAZZ (9m). Prop-oma de mú•ico corni. St•letció, guió i pre•l'ntoríó: .\lr"< Roble.. CL-\lfDJO MO\ rE\'ERDI. EL RITME DEL COH: 'l'o, Nat~ discogrñfiqut•s, concert• i notície• qu~ fan rcfcri'nl'io ol món ~olan' e antll Bullet. Orque•tra Filharmònit"a de Rotterdam. Dir.: Jame~ Conlon. (21m). \' \..l'lffL\L: Concert pl'r a 2 fogots i orquestra. Annika Wallin i Arne i\il•son. The Lmea Sinfonietta. Dir.: JukkaPt•kka Saraote. (23m). BRüCK:\ER: Tl' Deum. Joan Rodgers. Cutht·rine Wyn-Rogers. Keitb Lewao. Ala•tnir Miles. Corydon Sin~t·r8 i Orqu<>stra. Jamf's O'Donnell, oq¡ue. Dir.: Moltlww Bcht. (23m). GRANADOS: Iutcrnwdi de "Goyeseas". Pcpe i Cl'lín Romt'l'O. guiturreo. (Sm). MARAIS: Lu gamme. London Uuroquc. Dit·.: Charles Mcdlnna. (35m). BRAIIMS: Concca·t p..r u violí i orqutstru, op. 77. Vikto•·in Mullovu. Orquestra Filhurmònico dc Bea·lin. Dir.: Clatulio Ahbado. (40m). Un progrumu d'Alcx Gorinu. EL GHAN REPERTORI: ReviKió dt~ lt•R gruns hnnrlcs sonores dt•l einc. NlT D'ESTRENA: Prcsentarió de 11'8 hnnrle8 sonores més ¡·el't'ols. 22.00 LES S I MFON I ES DE BRUCKNER Guió: Raimou Colomer i Joan \i"''"· Simfonia n. 7. S tantskapt'IIP Drl'~den. Oir.: GiuHeppe Sinnpoli. (65m). 14.00 MmiEl\!S LÍRICS FALL: Oie Ro"' von !:ítambul, oprreta {e,trnt'IPb). Eriko 1\.iith. Rudolf Sdtork. GiintiH'r Arndt Cbor. Orqut'stru Simfòni<'n dc• Berlín Dir.: Frnnk Fo,. (17m). MUSSORGSI\.1: DU!'M •íriPR di'IM act~s I i IV de "Boris Codouoov". Bor·iK ChriHtoff, hni>.. Anu Alexievn, lll<'ZZO-HOJU'unu. CorM d~ l'Òptm• de Sufin. Or<JlH'ijtra dc In SoC'it•tut d<J Con<'t'rt" dr•l Comervntot·i. Dir: Amir·(. CluytenR. {17m). GJMÉNEZ, CIIAP I: Quntr~ òrit'R dc sut·sucln. Victòriu d<•IH Àngrlk. Orqut•strn Nncionnl d'Espunyo. Dir.: Rn fnel Frühbcrk dt• Burgo~. {13m). \\ .KOI.LO: Wie rinst im l\lui. operNn en 8 ¡¡undrrs. Rcnf Kn Uo . .Morianne Lnrorn. Mirhnel Lcrchcnbcrg. Gi•t'lu Ehr¡•a.-pcrger. GunterSonnrlion. \1<•mhn•• dl'I Cor drl~o Teutrc )1ctropol dt• Berlín. Orquestra d<' In Ràdio del Sudoe•t d' \lrmunyu. Dir.: Peter Falk. (53m). 16.00 SELECCIÓ DIGITAL SMETAi\ A: Blaník. Poema ~imfònic del cicle ''La nu•va pàtria". OrqueMlra Filhnrmònicn de Viena. Dia·: Jarnes Lt',·ine. {15m). BAC li: Sonutu pt•r violo de gambo i davicèmbol, BWV 1028. Kim KuAhko¡;hinn. Kcitl1 Jorrt•tt. (13m). HA YDN: Sirnfo niu n. 56. Philhurnmnia llungnrica. Oir.: Antnl Dorllli. (26m). BLAk'E: Concert pern •·lurim·t i orquestra. Theo King. Ori[Ut••tra de Cumbru Angl<••a. Dir.: H. Bluk<'. (23m). GLlERE: Lu ro,<•lla vl'rnteUo. Balll't. Orqtac•tro del Teatr<• Bolxoi. Dir.: Yuri Fnyer. (3-1m). Lt;l.. L\: Dir• !rne. 23.30 NOCTURN \tí..ira per orobor d dia. Selecció i pre,cntoció o càrrec d'Alfr<•d Ct•lnyn. 00.30 REPERTORI DE 1\ïT DIMECRES, 5 D'ABRIL DE 1995 7.00 L'OBERTURA Maí~ira prr rom••nçllt' el din. Re••ull d'obres breus escollides i pn•kcntadcs per Jo un Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL DL'KAS: Simfonia en DoM. Orde la SniJ!~e Romonde. Dir.: Armin Jordnn. Olm). PLRCELL: O conoider my adnr•ity, Z 32. Solil;tes vocal&. Cor dl'I Ki.n¡;' s Conliort. Cor del '\e" College, Oxford. The Kang·~ Consort. Dir.: Robert Kmtt. (9m). C.STA..'IITZ: Partbin t·n 1\li b. Consortium Cla••icum. {9m). i\IENDELSSOHN: Quartet de cordo op. 81. Quartel de corda CouU. {22m). BUXTEHUDE: Xacona, BuxWv 159. R!'né Saorgin, orgue. (7m). \li.LA-LOBOS: Bochianes braHilert>s n. 3 per a piuno i orqueatru. Jorge Federico Osorio. Roynl Philharmonic OrcbestTa. Dir.: Enrique Blítiz. (26m). WAGNER: Tristuny i Jsolda, preludi i mort d'amor. Orquestro Filharmònica de Mn n ie. Dir.: Sergiu Celihidache. {21m). BACH: " Jcb bnhe genug'' (No cm falto re11), cantata BWV 82. Rl'mÍ Jncobs. En~emble 415. Dir.: Chiaro Banchini. (25m). que~tra 1 13.00 \ 1ÚSICA I \M~IALS 7.00 L' OBERTPRA IC..OO SELECtiÚ UIGIT.\L SIBELit:S: El ripw dj' Tuont>la, op. 22 n. 2. Or·qu~;•tru Simf<lnico dc Bo.ton. Dir.: Culin Dnvis. (10m). !::>CIJl HERT: El cant d .. l <"i¡;rw, ridt> dl' lit•dn D. 957 {1!-.:tructt•s). Gi•rnnl Suu7.U}, buríton. Dullon Ouldwin, piano. (25m) . T\ 1\.II-.0\'SKI: El lloc tlcl~ t•igncll, ho llet t•n quutrc urlf•s. (·lt. aCli•). Orqtwstru Sirnfè,. nicu <lt• Bo•ton. Dir.: St•iji Ozown. ( 17m). Mú•ira per començar t'I dia. Recull d'oh re< breus eorollides i presentades per Joan Vives. \\ EBEH: Simfoniu n. I. Or- H.OO EL GRAN SEGLE Pt·ogl'll mu tl•· mÍIKi<·n untigu. St•· lt•rriú, guit. i pt'Cdl'tllorió u cñrr·t•t• dt• Jonu Vivt•M. L'ESCOLA MONTSERRATI NA: Elllibr·¡, wrnwll. TEMPS DE LES MUSES. 16.00 SELECCIÓ DIGITAL BAHTOK: El prínt•t•p de fu~to, hnlll'l Op. 13. Ort1u•••tro Fillturmònko dr 'io"o York. Oir.: Pit•rrt• Boult•t;. (55m). G.B.SA 'ii\L\RTI'il: Simfonia o•n Sol '1. Eosrmbll' ·l iS. Dir: Chiora Ban· chini. (10m). F \t. RE: Sonata ¡wr u violí 1p1un1>, op. 13. \1arit·Annick 'licolu~. Burí• PPirov·. (26m). CR l SELL: Introdurrió i temo variat suec, op. 1:!. llukun Ro~engreo, clnrinl't. Orqul'•tru Simfònit·n dl' la Hòdio Sueca. Dir.: Okko Kornu. (12m). WALTON: Suitedt•lo pcl·lírulo Enri c V. Cot· i Orquestra Filhnrmònicn dc Londn•s. Dir.: Cu ri Da vis. (14m). BEETIJOVEN: Gr·uu Fuga en Si b M, op. 133. Quartet Talich . ( 16m). HI\.1\0EL: Ct·t·ilio, vol¡,-i un "guardo. j. Smith. J. Elwt·•· Th .. Engli•h Concert. Dir.: Tre~or Pinnock. (28m\. VERDI: Quorlt't ciP corda en mi m. Quartet Be..Jer-Rei•. (23m). BORODI'I: Simfonia n. 1. Reial Orquehlro Filhormònieu d'Estocolm. Dir.: Gt•nnody Rozh· de,tven.ky. (36m). 20.00 SELECCIÓ DE '\0\'ETATS Ehpni potrol'inot pt•r CRISOL. 22.00 AUIANAC Un eMpai di'Rtinat u ('Vot·or i re\'Ïnrt> e]s Ít'ts mÍ'S rl'pr<'St'Otatius del puHs nt mu~irol. Guió i ~ele~­ ci6 d' Àl•·x Roble~. 23.30 NOCTURN Músira per acabar el diu. Sl'lcc<'i6 i prest•ntut'ió u càrrec d'AIfn·d C¡•luyu. 00.30 REPERTORI DE NIT 2 DIJOUS, 6 D' ABRIL DE 1995 10.00 SELECCIÓ DIGITAL S IBELIUS: Simfonia n. 3, op. 52. Orquestro Simfò ni ca dl' Londreo. Dir.: Colin Da\iH. (30m) HAYD N: Quartet urnh flauta op. Sn. 4, Hoh 11:]. Burtholtl Kuijken. Sigiowa ld Kuij kcn. Frun~oU. Fct'Dandez. \Vic(22m). Kuijk en. la nd GUASTAYINO: 2 cançons . .To· •ep Cnt'I'CI'Os, tenor . Mut·tin Kutz, ¡)iano. (Sm). GLlNKA: El príncep Kholmski. Ot·questt·o Simfònica de l'URSS. Dir.: E. SvPtlanov. (21m). GERHAHD: AJegrías, divertiment flnmPnr. Orquestra Simfònica dc Tenerife. Oir.: Víctor Poblo Pérez. (12m). BACH: Obertura n. L 8\\V 1066. Concentus }-lusicus dc Yiena. Dir.: Jlíikolaus Harnonrourt. (27m). SCHU)IA.';·;\: Fnotasicstücke per a clarinet i piano. op. i3. Duo Reinerk('. (llm). GAZZA:"JIGA: Stahat ;\luter per a ;olistes. cor mht, on¡ut•stra i orgue. Capp('lla \1u'icale dr la Catech·al de\ erona. Dir.: Alberto Turco. (32m). c¡u•••tra Simfònit·ll dt• la Ràdio de Bu,it•ru. Dir.: \\ olfgang Suwnlli•l'h. (25m). B \Cll: Conc!'rt Jll'l' n 'iolí i corda. BW\' 10·11. Philip Bridt•. Ell'<'mblt• lmtrunu•ntul dt• Frnllt'l'. (11 m). L.BOt.LA'IGEH: Salm u. 129. Pit·rre Mullt·t, hnríton. Curul Eli,aheth III'UK~t·m·. On¡ttt!stru dt• l'AHhOt·iuriÍI olt· Cmu•t•rts Lamout'I'U'I.. Dir.: i¡;or· l\lnrkc,itx. (6m). GHAGNAN1: Qu:u·t•·t P"" u duo•• guitn ri'<'H. t• lnrint•t i violu, op. 8. ConRCII'tium Clu ooinun . (20m}. C:AVHHOY: FuntuHics. ll••sphwn :\.\. Dir·.: J onli Su\u ll. (llm). CllOJ>I N: Coni'Prt pt'l' u piu no i orqu•·•tr·u n. 1. op. 11 . Cluutlin Arruu. Orc¡ul'~tru Filhnrmcluil-u dt• Londr¡·s. Dir.: (42m). Iuhul. Eliahu R.STR \LSS: Oiwrtim•·nto, op. 86. Orqut'stro Simfimil'a dd ~fe· tropolitun dc• Tclquio. Dir.: lliro• hi \'1 nku~u¡;i. (3·l m). H \I. n. Simfonia 'rD": Philharnwniu ll un!lariru. Dir.: \ntal Doruti. (13m). 19.00 PE::\TAGR,UlA Progrumu dt• di~ul¡!:u·i6 mu,il'OI. Guió i rc•ulitzot•ió: Pcrt' Buré' i ,\1!''< Hohll'~. 13.00 1\tÚSICA I ANI}1ALS :!0.00 "A LA ~lANERA DE... " YAUGHAN WILLIAMS: Suitl' Aristofànica ·'Les vespes". Orqul'stra Filharmònica de Londrc~. Dir.:A. Boult. (27m). STRAVlNSKI: Schuzo fnutàstic. Orquestro Simfònica Òt' Detroit. Dir.: Anta! Dorati. (14m). SCIIl'111ANN: Papilions. Fabirnne Jacquinot, piano. (Hm ). Un I'OOVidnl l'tiA prupORII i l'O• menta Iu mt1sicu tfUC li agrudu. Guií, i preKí'ntndó dc J uun Vivt·~. l'roduc·c·ió ciP. Oulot·s Busqlwls. 14.00 1\tÍiSICS DE CATALUl'I"YA 23.30 l"iOCTL R:"' PHOGH.U1A DEDICAT \ EDuARD TOLDRÀ. \ÏHtes ol mar. Orquestra dc Cambra dd Palo u dc lo Mú,ica Catalana. Dir.: Gonçal Comrllas. (18m). Set can~ons populuro. Orf!'ó Català. Dir.: Jordi Casas. (13m). Quartet dc corda ro dom. " Per l'Art". (V('r8i6 per a orquestra de cordo). Or<ruestro de Cambru dt> l'Empordà. Dir.: Carles CoU i Costa. (25m). Cançó dc l'amor qui' pnH· ~o. Carmen Bnstamante. Manuel Garcíu Morante. (4 m) . L' hos tal de la Peira, sar1lann. Cobla Principal de Iu Bisb al. Dir.: Rica rd YilodeRau. (5 m). Muig. Romanç de Santa Llúcia. Cançó de bressol. MontsPrrat Caballé, soprano. Rosa Subntl'r, piano. (9m). Sis soncto per a violí i piano. Ezequiel Lar reu. Dana Protopope~cu. (22m). 22.00 CON<:EltT IMAGI NAHI Guió i s¡•]t•t·t·ió: Hui mon Culomn i Joan \ives. ~IÚ•H'U pt•r oc·ahur c•l din. S!'lccrió i prc••t•ntuo·ió u ròrri'C: d'Alfn·d Ct•lu>o. DIVENDRES, 7 D'ABRil DE 1995 7.00 L'OBEHTCRA ~lú•io·a pPr rom~nçar el dia. Rtcull d ·obres breus e•coUidto¡ presl'ntades per Jonn \'in:;. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL BIZET: CJo,is et Clotilde, tllltntn n tres veus. MontsPrr¡t Cabullfo. Gérnrd Gurino. Bom ~1artinovic. Orquestra Norion~ df• Lill c . Dit·.: Jcan-C laud 1 Cn~ndcsu8. (36m). PATSJP.LLO: Cu ncert per a urpa en La ~{.Ja~ nu Con·odo Mf'rlak. OrqueJtn dc Cambra de Iu Comunit1t Europea. Dir: Dimitri Del!lr· triades. (13m). CH..\'IADOS Dunses e,¡nmyole. o. 10.11 i ll Alícia de Larrocha, piuo, (16m). PUG~A"'Il: Quintetn.l Enst>mble L"Astrée. (22m). Of. FE:"JBACH: Orfeu als infrnu. À. 600. (Obertura i ballrt plll:> rol). Philharmonia Orcbr,tn. Oir.: Antonio de .\lmridt (18m). BEETHO\ E\: La \ltiÒrin de Wf'llington, op. 91. (k. topboros. Dir.: Paul Dom· hr,.rht. (14m). GRIEG: Su cun~on• per a veu i orqut-1n Sohcig Kriogl'lborn, <opraoo Reial Orquestra Filbnrmònio1 d"Estocolm. Dir.: Gennad1 Rozhdestvcnski. (29m). Hü· DEL: Sonata per a dos 1iolin11 baix continu op. 5 n. 4. Loml11 Bnroquc . (12m). 2:!.0 TOl fra• Joar Bari ClriQ ta IB ! lui. 23.3 .. ; CJO I fmi 00.3 DIS 191 07.0 \lú rull pr qurl 10.0 Rrp dijo Il.~ Pro¡ dr I olctl Cntl 35. GLINKA: Varinciool! KobreuP temo d'El rossinyol d'Aiyabirr. Kalcry Kamiobov , piano. (Cm• S'l'RA\1.!\SKJ: El l'ant del ro<ll nyol. Orquestra d~ la Sui•~ Homunde. Dir.: Necme Jirrt (21m).IL\RTY: Odn a unroci ny ol, per a ;;oprano i orqu,..,-m. Heather Harper. Orqu~·tndt l"Ll&ter. Dir.: B. Tbom·•l. (23m). 22.1 CEl COl talu rml Sot B\1 obó 51. \or tillc alb1 St•le,·ció dc Corminu ~1aln¡:rll'ri· 14.00 NOUS DITÈRPRET5 ga. BACil: Tot·cata Pn ReM, Bfl 912. 'r olandn Bonl'll, rlario'dt hal. (11m). DEBUSSY: Sonlu per u violoncel i piano. RoduiLt Zunn.i. Josep M' Comnjulll..,.., ( 12m ). VERDI. THOMASi MASCAGNl: Tres àri•·~. ,\I)IJ Albelda, m¡ozzo-sopraoo. Otllvio Alvarez, tenor . Fernando La torre, baríton. Aiuparo Car· da, piano. (11m). CllOPI': Fantasia, op. 49. Adol(Piif.pU· no. (14m). 02.00 RJ•:PERTORI DE NIT 35. 13.00 MÚSICA I ANfMAI.S 00.30 ~tl'SICA DEL SEGLE XX POETES Dl~L SEGLE. SVIRTDUV: Oratori patètic prr U doR boixo~. l'Ol' i UI'C(UC'MtrU. Ao· st•n Vu-sill'v. Orqu¡•stru Filhur· nwnit·u Vurnu. Dit·.: Anclrf'i ¡\ntlrcc•v. (:15m). SCIIÜNBERG: El llihrl' dt·IM jnrdins fH'njots, op. 15 . .lun L> cGne tnui , nwzzo -sofli'Uilo . Gilht•l't Knlish , piano. (26m). XOSTAKOVITX: Se t romotiCI'K ROIII'l' J!Ol'ITICH d'Aie•· xnnrlc•·lllok. Elisol)l'tb Sodct·str·iim, soprnno. Vludímir AHbkc·nuzy, piono. ~11'mhrr ~ dc>l Quorll•t Fitzwillinm. (24m). okn c. u 15.00 EL DIA DE L'OIE~l Programaci6 realitzada a pJJiir de l!'s peticions que r(; 0 "'"" tro con Rat >e., Dir (66 :tt, Mú ció ró, 00. Dl DE oi<nlli hnn f~t ol contt'~tador de C•taluoya )lú•icn , tel. 202 :J5 35. lia.R,. Uidtò, ·~- rAL le,Clll!taernt '· Bun, 22.00 CRANS OBRES 10.00 LA 'IÚSICA RELIGIOSA TOLDRA: El giravolt dt· moig. Francesca CnUoo. \nuo Rit·ri. Jonn Ferrer. Raimon Torrt'K. Bartomeu Burdugí. Fruru·cM' Chiro. Orque•tru Simfòniro Cu tnlonn. Oir.: Antoni Ro•-Mnrbà. (81m). Espai mono¡:-ràfic dedicat a la músirn religiosa de tots els temps. SAlNT-SAE:'iS: Missa n quatre veus, op. 4. Simon CoLqton. l\nth11ny de Rivaz . John Vickct·s. Trcvor Owen. Brian llnrvcy. lloy Massey i Paul Tn'pll', oq;ue. Cor de la Catedral tlo• Worcester. Dir.: Donald Html. (44·m). 'aci6n~ : Iand• CELLO: 23.30 NOCTUR!'i 1lf.lt+ d6 i prC8f'lliOCi6 (JUellrl )l{lsicu per nruhnr !'I diu. Scl!'eO .-iiiT~t· d 'Alfrrtl Cd nyu. !uniltl Dflll•· ADOS. 00.30 REPERTOR I OE NIT ll i!!. piano. tel o.l DISSABTE, 8 D'ABRIL DE 1995 m).Of. inf<l'lll, Oï.OO L'OBERTURA !I pa.~ \lú.•ira per començar PI dia. HI' ruU d'obres breus e .. collide> i prt•entade~ per Dolor~ Bu•- ·hr.tn. mrid1 \~ 91. (!(] Dom· 1C: Sir ![UNO opruo. ·mònin enood1 LHA' \iolinu U!nd,¡~ qurb 10.00 PEl'iTAGRAMA Rep<-tieió del progrumn rm(.s t·l dijous. ll.OOELDIA DE L'OIENT Programació rcalitzudn o partir· de les pcticiom qnc t>ls nostn•s oients hnn fl't ui cnntcstudoa· dt• Catalunya .Música, td. 202 35 35. ;\LS ~brt an lynbirr o. (Bml. lelro,;i Suh·r eJim 1 ;nruot qurlr1 e!tn& \1. B\11' h•-k-t.- : Soo1U RodDIIJ IIIICO'll• p)L\Si ,s. ,\nl.l .o. (}tiJ· eruan•lo ul"!l C,r HOPI~' Plà, pi~" '\1ú~it·o per començar el dia. Recull d'obres breus escollides i pre~entndt>s per Pilar Subirà. 22.00 ELS NOSTRES CONCERTS CONCERT PorcgiRtrnt per Cntalunya '1ía~iru el din 21 dr desembre de 1993 n In Ba6ílirn dt•l Sant Esperit de TrrruhKn. BACH: Concert pe r u \iolí i oboè, BWY 1060. Cantata B'\ \' 51. " a¡rnificat, BWV 243. Al·ln \ 'oronko,·a, Yiolí. Frunresc Cohtillo, oboè. 'la rin habrl Fm•ntt'alha, •oprono. Dou¡;ln~ Prti~Rt'r, trompeta. Nolibcll\Inrtinc•t, contralt. Emili RtlijÍ's, tenor. Ramón Cenrr, boi,, Cor \1ont>t'l'rut. Camerntn Mrditrrrünio. Dir.: GnernKsim Vot·onko•·· (66m). 23.30 NOCTURN )!~~ien per· ncahur rl din. Selec·rJ.o 1 prescnt.oció n cltrt'I'C d 11 MnroJané. 00·30 REPERTORI I> E NIT temhre dt> 1993 o lo Salo Fin.làndlia. BIUTTE": Quutrt• mtt•rludiA ma rin, de Peli'r Grimt''· op. 33 a. Hll'íDE'\flTH: Dl'r Sdtwnnendreher, con<'rrt pt•r u 'iuln i orquestro. BEETII(H E:\: Simfonia n. 3. op. 55. Gi-ru rd Cau~· sé, dolí. Orquestra Simf<lnirn de la Rudio Finlundc• n. Dir.: Morek .Janowski. (95m). 23.30 NOCTURN Música p~r uc:ohat· t•l din. St'!t•t:eió i prrscntució 11 càu·rl'c dt• Muró Jnné. 00.30 REPEUTORJ I>J~ Nl'r 11.00 TRANSJ\1lSSIÓ EN DIRECTE DE LA MI SSA CONVENTUAL DES DEL MONESTIR DE MONTSERRAT DILLUNS, 1O D'ABRIL DE 1995 12.30 I>IVERTIMENT 7.00 L'OBERTllRA Ln aperitiu musical de Cnrminn Molngarriga que combino la mú"iro arnh lo informació i la participació dels no~tres oients. BLOC DE NOTES. EL TRE;';CACLOSQUES. SAC DE DUBTES. Múbico per ronwnçor t·l dia. Rt•· cull d 'obrt•s brt'll!i t'Kt•ollidt•' i presentndch per Jonn Vht''· 15 00 "A LA MANERA DE ... " Repl'tició del programa emès el dijous ni vesprr. 17.00 TEMPORADA D'OPE- RA DE CATALUNYA MÚSICA DVORAK: Rusalka, òpera en t res octes. Gabdela BeoackoviÍCúpovú. Wicslnw Ochmnn. Drahomiro Drobkovú. Richar d Novúk. Cor i Orqucsh·a Filharmòniru Txeca. Dir.: Vaclav Neumnnn. (157m). 19.45 REPERTORI DE CONCERT SCHUBERT: Quarte t de corda o. 10, D. 87. Quartet Takacs. (25m). GROFÉ: Suite del Gran Cnilón. Orquestra Simfònica de Detroit. Dir.: Anta! Dorati. (37m) . BACH: Sonata p er n oboè d'amor, viola i continu o. 4, BWV 528. Heinz llolliger, oboè. Tnbea Zimmermann, vioIu. Chl'istianc Jaccottet, clavecí. Thomas Dcmcnga. violoncel. (9m). POULENC: Concert "Chompíltre". George Malcolm, cluvecí. Acudemy of St. Murtin-in-lhc~-Fields. Dir.: lona Brown. (25m). MOZART: Missn de In Coronació, KV 317. Solistes vocals. King'ij College Choir. Orc¡ucst ro dr Cambra An¡;lesn. Dir: Stephen Cleobury. (27m). 10.00 SELECCIÓ DIG ITAL )1ARTUCCI: Conct•rt pl'r u piu no en r e rn. Jcffrey Swann . Orquestro Filhnrnu'lnira clt• Montpeller. Dir.: Mu ••imo D•• Bcrnart. (31m). J\10ZAHT: Rt• gino cocli , KV 108. Charlottc• Margiono. Cor Amolrl St•honberg. Conct•ntus muwit·u~ Vit•no. Dir.: Nikolnus H ur·nonrour·t. (15m). ELGAR: Vnl'iudon H HObr·c un 1~11111 original "Eni¡,'lnu", Op. 36. Ot·qut•Sil·u Filhlll'liHinku dc Londt·es. Dir.: B ryrlc•n Thornson. (3 Im). 130CCHEJU Nl: Sintfoniu op. 37n. 1, G 515. Dcutsc he Kamrnrrukncl!'mir Neuss. Dir.: .Tohunm•s Coritzki. (15m). PADEREWSKJ: MiHcl'1-lània, op. 16. Knrol Rndziwu· (3 4m ). piano. nowicz , R.STRAUSS: Conct·rt per o oboè i orquestro ¡•n Re \1. Io~o Goritzki . Orr¡ue~tra de Cnmhru dc Lau saune. Dir.: 1\tatthinh Ae~chhachl'r. (2•lrn ). CALD·\RA: D'improvi•o, t•ontutn pt•a· o contrutl'nor. Gérnrd Lt>hDl'. 11 Scminal'io rnu~icale. (10m). 13.00 J\IÚSICA DE SETMANA SANTA HAYDN: Les 7 últimes pornulc• de Crist o la creu, op. 51. Quartet de l'nt·dn Delm<•. (5lm). TOMASl: Sl'tmonn Santa u Cuzco, per 11 tromp<'lu i Ol'gllil. Btlr· no a·d Soustr·ot. Fr·onçois-H t•nri llonhnrt. (6m). 14.00 LA CANT ATA DEL CA- FÈ DIUMENGE 9 D' ABRIL DE 1995 I 22.00 ELS NOSTR ES CO NCERTS 07.00 L'OBERTURA CONCERT enrt•gú;trat per Ja Rudio Finlandesa el dia 2 de se- Programo dc míasico ro rol.. St•lecció, g~rió i prcst·ntnrió: \lc'> Roblcs. CLAUDlO MONTE VEROl. EL RITME DEL COR: 1\'oHtat ~ tliocogràfiques, con<'t•rts i noÚt'ii'S !JUI' fun rt>fl'rèncio nlmón t·orol. 16.00 SELECCI Ó DIG ITAL Princes~n J ncintn, d e ballet. Orquestro dl' CumbraDvornk. Oir.: MirosluY Homolka. (3·1m). ABEL: Sonata pt·r o nauta travessera i cln\'Ícèmhnln. 6. Ln Stngionc. (10m). IJUMMEL: Con('et·t pt•r u piano i on1ucs11·u up. 85. Du no ProtopopeHt'U. Novo On¡ucstra Fílh•u·mònit•a dt• Iu Hàtlin Eslovo!'11. Oir.: Alc•xnnder Rnhbol'i. (32m). CRIEG: Quartet de cordo op. 27. Quurtl•t Kontra. (37m). WASSENAEU: Concerto Armonit•o n. 6 (atribuït a Pugolesi). Acudemy o f St. M:nr·tin-intlw-Fi..Jds. Dir: Neville Mnrritll'r. (9m). BERLlOZ: Cleopatrn , t•st•rna lírica. Janel Bakt•r. Orqnt•Mrn Simfònica de Loodrt••. Dir. : Colin Duvis. (21m}. BEETHOVEN: Serenata, op. 8. Trio dc cordo de Viena. (30m). VOGLER: Simfonia (La Scala). Orque•tru de Combro del ~I useu Nurionnl, Estocohn. Dir.: Cloudt• Gfoetny. (21m) MEt\'DELSSOHN: Sonata per a violoncel i piunu, op. 58. Ht'nrik BrendHrup. Cothcrine Edwnrds. (26m). "lEDB-\L: ~utte 20.00 SELECCIÓ I> E JAZZ Pt·o¡ct·umn declicnt n lo músicn de juzz umb gu.ió d'AlhcrtMn Uofa·é. 22.00 T E MP O R A D A L'O BC DE CONCEHT enn•gistral per Cutolunyn J\1Íisico el dlia 8 d'abril dt• 1995 ni Pnlau dc la Música Cotulnnu. SCHUMANN: Conet'rt p<'r a 'iolon<"el i oa·questra, op. 129. B IWCKNER: Simfonia n. 3. Robert Cohcn. OrquC!ltra ~imfònica de Barcelona i nacional dr Catalunya. Dir.: Gunt.her Hcr big. 23.30 NOCTURN Mú•ico per ocabnr el din. Select'ió i presentació n càrrec d'Alfn•d Celoyo. 00.30 REPERTORI D E NIT DIMARTS, 11 D'ABRIL DE 1995 7.00 L'OBE RTURA Música pm· començar el dlio. R ecull d'obres breus escollides i present odes pt>r J oan Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL DVORAK: Variacions simfòniques, op. 78. Orquestra Simfò- 3 nil'u dc Londrc•. Dir.: l ~tvun 1\.erté~z. (23m). J .Ch.B \Gil: Conl·~rt Jlt'r n dn>cCÍ í corda ro Sol \f. Ilu¡;ut•ttt• Ort•)fu•. Soli•tes dt• Tilkio. (15m). KR0\1'\fER: Quartt>t nmb t•lnrint.'t op. 21 n. 2. Dil'tt'r Klürket·. Cnn•ortiurn Clu~si•·um. (20m). SIBELIUS: Lu Tt•mpt•"tu, músit·a d't•st'l·nu op. I09 {Prt·lurli i Suites). ÜriJut•stru Simfilnicu de Giitchot·g. Dir.: l'lccnw Jiirvi. (41m). (;.CACCINI: lo porto, nmnti lumi. Artli, eor mio (iiril's). Moul'i:r.in Bnr·nzzoni, ~o­ pro no. Sund r·o Vultu, Jlu(Jt. (15m). 'FI ELD: Novo fontusio cn Sol M. Mict•ul O'Rourke, piano. (7m). TXAIKOVSKI: Obertura en Fn l\1. Ort¡ut>Rtrn Nurional Russa. Dir.: Mikhnil Plt•toeL (11m). LOCI\TELLL: Concerto gros•o op. 1 n. 3. Conrl·rto Kiiln. (13m). C \MBTNT: QuintPt de \'CDt op. 4 n. 1. Quintet Amold. (15m). 13.00 'UÍ'SICA DE SET:lL\'i A SANTA GOliNOD: Lt•• ~et paraules de No•trc Sen) or Jcsurri•t a Iu Crl'u. Chorale Cac<'ilin. Herman \ erochroegl'n, orgut•. Filhurmoniu Roruonesu de l'Estat t!l' Transilviiniu (Ciuj-Nupoco). Dir.: Jean Louio Petit. (25m). A.SCARLATTI: Lamentacions de lo Setmana Santa, "Lcetio Primo Feriu IVn Mojoa;s Hcbdornodue". Nol•mi Rime i Mnrtinn Li ns, soprnnoe. Le Porlt·ment dc J\1uqique. Dir.: Murtin Gt•Hter. (18m). FIOCCO: Tercera Lomcntac•ió drl Dimccrt>~ Sant. Ensemble Concerto. Dir.: Roberto Gini. (9ru). GRECHANT~OV: Simfonia n. 1, op. 6. Orqu~tra Filharmònica Estatal George Eneoco de Bucart:osl. Dir.: Richard Edlinger. (33m). LECLAIR: Primera recreació de música, op. 6. Conjunt Barroc de Limogc~. Dir. Jron-~tichel Hasler. (26m). STICII-PUNTO: Concert per a trompa i orquestra n. 5. Vlodimira Kliisnkií-Bouchalovó. Orquc•tra de Cambra de Praga. Dir.: Frantisek Vajnar. (17m). SIIUBERT: Sonatina per a violi i piu no D •108, op. pòst. 137 n. 3. Membres del Trio Arion. (16m). PURCELL: The Plaint. Alfr·ed Dcllcr, contratenor. Roderiek Skt'aping. violí barroc. Wit>land Kuíjken, baix dc violo. William Chri~tie, davirèmbal. (7m). R.STRAUSS: Don Joan, poema sinúònic op. 20. Orque¡,tro Filharmònira dc Berlín. Dir.: Riccardo Muti. (19m). MÚSICA \1EDIEVAL ITALIANA: lstanpitta Ghaetta. The Dufay Collcctive. (ïm). GIULL~'\!: Ros$ÏDÏona, op. 119 n. l. Claudio )larcotulli. guitarra. (16m). FALLA: 1\ïoches en los jardines de España. Rafael Orozco, piano. Jove Orquestra Nacional d'Espanyo. Dir.: Edmon Colorut'r. (25m). PAISIELLO: Tantum Ergo. Leila Bersiani. Cors de la Ràdio Txeca. Orquestra Simfònico de Praga. Dir.: Edoordo Brizio. (10m). BRAHMS: Quartl't de corda, Op. 67. Quortet Mclos (34m). HANDEL: Conct>rt per o orgue i orquestra op.-~ n. 2. Ton Koopman. The AmRterdom Baroqne Orchestra. (10m). 20.00 L'ÀUDIO-VISUAL 14.00 MOMENTS LÍRICS DONIZET'fl: ll Pigmalione. ~"•· Ct'Dil ürit•a t'U un acte. Paolo Pellegrini. Susanna Rigacci. Orquestro dt' cambra de I'Assoriodó In Canto dr Tt>rni. Dir.: Fobio \lars tri. (39m). CHLECA: La \legrín de la Huerlo (Jota), i Agua, azucariUos y oguordiente (Preludi iCoro de Barquíllero•). Pedro Lavirgeu. Coro Cantore~ de Madrid. Orqnl'•lra dr ConriPrtos dt• Madrid. Dir.: Poblo Sorozabol. (9m). BERNSTEIN: Cnndidc, cxtroctt's. J un e Anderson. .Jer•·y Ilndley. Chrhtu Ludwig. Orqucstru Simfò nico de Londres. Di r.: Lconor·d Bcrnslein. (18m). MILIIAUD: Le Puuvre Motclot. Jat•queline Brumaire. Jcon Giroudeuu. Xavier Deprnz. André VeMsihes. Solistes de I'Orqn!'stra del 'feulrt• Nocional de l'Òpera de Parí~. Dir.: Da rius Milhaud. (32m). 4 16.00 SELECCIÓ DIGITAL Un programa d'.Àlex Gol'ina. EL GRAN REPERTORI: Re.-i~ió dc le~ gram bandes hOnores del cine. ~IT D'ESTRE:'.'.>\: Pre•entació de le• bande~ ~onorl's mé• rerenth. 22.00 LES SHIFO:\'IES DE BRUCKNER Guió: Raimon Colomer i Joan Vives. Simfonia n. 8. Orquestra Filharmònica de Viena. Dir.: Cario Maria Giulini. (87rn). 23.30 NOCTURN Música per acabar el din. Selecció i presentació a càrrec d'Alfred Celaya. 00.30 REPERTORI DE NIT DIMECRES, 12 D'ABRIL DE1995 7.00 L'OBERTURA 'Iú,i!'o pl·rconwnçar t•l dia. Rerull d · ohn•¡, bri'UI• e'collides i pn•sentodt>• per Joun \ï,·e~. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL D\'OHAK: Lle¡:f'ndeb, op. 59. Orqut'•trn Simfònic-o de Bamhcrg. Dir.: Nt•t•me Jüni. (-10m). MO:'<iTECLAIR: Conrert pt>r o flauta n. 1. IIetlos-Ensl.'mble. (18m). J .M.BACII: "Auf, lnsst uns den Ht•rrt'n Lolwn ·', cantatu. II<•nri Lt·droit. llicl'rror Consor·t. (7rn). KORNGOLD: St'hnuspi<'l Ouvt••·tiirt•, up. tt. OrtiU<'Htrn Filhunuòni t·u del Nuc·dot•H d 'Aft,munyu. Oir.: Wt•r·ru•r Anclrt·u~ Allwrl. (l:lm). JL\YDI\: Trio omh piano, Ho h. XV: 14. Trio B!'nux Art~. (22m). BORODIN: Sinúonía n. 3. Reial Orqut'Mtru Filhol'm<\nica d'Estot·olm. Dir.: Gt'nnndy Rozhdeol\en;ky. (20w). GURIDI: Uno n.-entura el!' Don Qui-..ot. Orqu<••tra Simfr)nira de RTVE. Dir.: .'\figut"l A. Gómt'z \1artínc7.112m). TELE.'\L\::\~: Obertnro t'D mi m (Port I) tlf" Tafelmu•ik. Cont•t•rto .\m•tt•rdam. Dir. Frun' Brii¡:¡:t•n. (27m). U.OO MÚSICA DE SET.'\1¡\NA SANTA ZELEt\KA: Larn<·ntudons del Proft>tu Jen•rnies: Uimt"ct·es Sant. Hent~ .lucohs. 1\.urt Widmer. ln•trumt'ntiMtt•ft dt•lo Schola Cantorum Busilic•nsis. Dir.: Reu(• Jnrobs. (24m). GILLES: Lnnumtution du mcrt•redi soir. Solistt's •or niA. Cor i Orqm•stra Le Conrl•rt Spiritnel. Dir.: Herv{- .1\iquct. (16m). F.COUPEIU'I: LUçon• dl.' tt•m•bres per al dimt•crl'•: Ml'f(onu lliçó. ·\. Ucller. P. Todd. R. Perulli. \1. Chopuis. (13m). 14.00 EL GRA.'i SEGLE Stabat Ma ter per a auli•te.,Qir ro rda. Solilites vocals. Corp.fònic Farne•iano de Piar<11rt Ensemhle Giovanile .-\mb..,_ no. Dir.: halo Lo Vetere,l~;. RUBINSTE~: IvaniT,quldn mu,ical op. 79. Orque<~tn s;.. fònic u Russa. Dir.: lgor GoJo. chin. (24m). GR.-\l,;N: Con«:¡ Pn Fn )I. Ricercar Con10 n (10m). CLEM.ENTI: Sonal1¡.r a clavítèmhal, flauta i •iollla<!! op. 21 n. 1. Enri<·o Casulnro. h to Potcrnoster. Andrrla COll> (13m). PUCClNI: Edgar,~ p•·clurlis. Orqnest•·n Sirnfònia de la Ràdio de Berlín. Dir.: llit cardo Chailly. (8111). FALI.A:D somhuro de Lres piros. Suitt Phill•armonia Orchestra. Di:.· Cario Maria Giulini. (19m! STENHAM.MAR: "La cao¡t' t'antata. Iwa Sorenson ..~ Sofie \'On Otter. Stefan Dill berg. Per-Arne Wahlgrtn. (,¡ de Iu Ràdio Sneca. Cord~Ca bra de l'Acadèmia de ~1tÍ!lll d'E~tocolm. Orquestra Simf• ca de la Ràdio Sue!'a. Dir.: JM. hert Blomstedt. (36m). t2ln rar oal1 talin 13.0 SA~ JO\: orat men BEl San Dir. TÚI Ad no) 14. ]\'Y TCI to. "D don 20.00 SELECCIÓ DE l\QH. TATS Eopuí patrocinat per CRISOL 22.00 AUL\!~AC Un esptü de.>~tinat o evocar i f!. vi u re elB fets més r~pre•enlatr• del passat mnsical. Guió i 1d"' rió d'Àicx Rohlrs. \Iu To I re¡ SU( or tro ca. qu L~~ 2:UO NOCTURN Música per acnbnr el dia. Sdtt ció i presentació a rurrer d'li fred Celoya. 00.30 REPERTORI DEXIT DIJOUS, 13 D'ABRILDI 1995 ItO ~ik rh Programo dt• mú•i<'D antij!u. Selel'rió, guió i prc•entocíó a càrrec de Joan Vive•. L'ESCOLA \10YfSERR.\.TI~A: Segles X\ I i X\Il. TEMPS DE LES \fUSES. ~lúsica per començar d dia 81!'UII d'obres breu• e•coUid" preocntodes per Joan \'iw-. Di CI Ht 16.00 SELECCIÓ DIGITAL 10.00 SELECCIÓ DIGITAL "O K.IL\TXATLRIAN: Simfonia n. 3 "Simfonio pot'mn". BBC Pbilharmonic. Dir.: Fedor GluHhchcnko. (25m). WEICHLEIN: Sonutu n. 4 "Ent•aenia Musit•t'H", vol. I. Ars Antiquu Austria. Dir.: Cun¡tr Ll't>:bor. (8m). FRI::DERIC li DE PRÚSS IA: Com·rrt p<•r a flauta i orCJUI'Stru l'n DoM . .Jc•on Pierre Hnmpol. Orqut'stro Antiquo Musico. Dir: Jol'qnes Roussc:J. (Um). SPOIIR: Quartet el!' corda n. 6, op. 27. New Budape.>~t Quartet. (31m). TRAETTA: RAKHMANINOV: Capriribo bemi, op. 12. 'fhe Philbar,.. oju, Dir.: Necrue Jiini. (19m\ 81\CH: Variacions Goldbtt!• BWV 988. Glrnn Gould. (<Wm\ GIANELLA: Concerto lugublf James Galway, flauta. I Solilll Veneti. Dir.: Clandio SdmoDI· (18m). SUK: Simfonia co~Ji)l op. 14. Orquestro Filharmòn>'• Txeca. Dir.: Vúclav NeUJDJllll (46m). ~1EAU: Quam tb]t!' ta, motet. Solistes vocab. e~ Orquestra de la Capella R•iJI Parí•. Dir.: P. HcrreWt1kl- :~j 7.00 L'OBERTL"RA 132) Uet Bat \nt hn1 A 19 ¡2lm\. :\L\.~Cl:\ELLI: Ol:t·r~u­ ra romàntica. Orqur,trn 'llt~riO­ oalWarmia. Dir.: Sihuno Fron- Pt·oJ~rnmo de dinrlgodó musirol. Guió i realització: Pere Burt-s i A.Jex Roblcs. talíni. (11m). 20.00 "A LA l\lANERA DE •.• " 13.00 ~IÚSICA DE SET.\lANA Sk>;TA , Allf.tn !Dton. tala f'! iollllll1! oro. 1~ t C011. ar, d11 ttfònia ir.:Rit. LU:D ~ Suiu a. Dir.. (19m, •anfÓ", •• Attu oDa],¡ ~o. Ca !rCuIWio 'imfiè. r.:&- 1'\Q\[. USOL •aril!f:.ntati'l ri sdr~- •· Sd«· re d'.ll RILD! dia.Bt,Uid!" ¡.-r;. TAL 'rití bt lhai'IIW' . (19m\ ldbcr~ • (<JOml ugublf. I SoliJD JO~lMELLl: .\gonin Ji Cri,to, oratori. Conjunt 'o•· ni i in• t.-umental "Conrerto". (311m). REBELO: Lnm~ntndon• dt•l DijouM Sant. Conjunt Ln' lltu•lgn•. Dir.: Poui Vun l\eVt'l. ( Ulru). LITÚRGIA DEL DIJOUS SANT: Ad 1\fntutinum (fn l li No .. turoo). La Columhinn. (7m). 14.00 MÚSICS DE CATALllJ\1'A TUlllllL: Wit•r!.. AJn Vol'(mku,-a, \iolí. Orqu~•trn DiHrlimt•nto. (14m). G.CIIARPE"'TIER: "Depuib lt' jour ou j~ me ~ui• doonre", romança dt· Loui"''· 'fontscrrnt Cnbnllr. Ncn·u Orqu.-tra de In Filhnrmònil-n dt· Londrr• Dir.: R~)nald Giovnninetti. (6m). 5.\:iTOS: El meu llit. El teu llit. Corlt•fi Suntos, piano. (Sm ¡. A"'iÒ'IIII\1: \lissu Salioburgensis. E• .. olnnin dc• )Jont<errt~t. Cor dr nl'n~ dc Bnd Tiilz. Collegium Aureum. Dir.: Ireneu Scgnr·rn. (43rn). CASULL: Concrrl pt>r a j~Uitot·ru i orquestt·n de ¡•umlrr·n. Enrt•gistrament fet prr Catulunyn Música. Feliu Gnsull, guiturrn. Or·Cumlrrn T<•utt·c• questrn Wnrc. Dir.: .Jo~r¡¡ PonH. (26m). ur 16.00 SELECCIÓ mGITAL PAISIELLO: Conrnt pt•r· n piu no i orqurslrn n. -1.. Mnrioclur·u Monrtti. Orquehtra dt' Cnmhru Anglesa. Dir.: Stt•phnnit• Gonley.(23m). LACHNFR: Ot·tt·t dt~ v~nt, op. 156. Sobinl' '1•·y 1•r·. iitklaus Fri•rh. Jorg Steinbn·rher. Quintt•t Cbnlumt•uu. 132m¡. DELrBES: Suitt• drl bnlltt Coppélia. On¡ur•trn Simfònica de la Ràdio dc Berlín. Dir: Heinz Frirkc (23m). nlBER: Battalín o 10 t'n Re l\J. Mu•it•o \ntiqua dP Colònia. Dir.: Rt'irt ~arcl ~ochrl. (10m). PONCE: Coneterto drlsur" p<•r 11 guitol'Ta i orqnr•tra. Edunrdo F••rníindcz. Orqucstr·a clt• Cumbrn Anglesa. Dir.: Enriquc Gnrcío Asensio. (24m). BACH· Tilgt• • . . lliici tRtrr, memo Sünclern, Jllll"U· frn.•i del Stnbut Mntt•r dc p,.,..,.,_ " leJt B · Kn 1hi enn Cas~c·llo. Glorio .nnditelli. OrqucRtrn J'i'ilhnr·mòrurn Mnrchiginno. Dir.: Fobio Maestri. (39m). SIBELIUS: 5 ~eceo pern piano, op. 101. Er·ik · Tawaststjrrna. (11m). 19.00 PENTAGRAMA Lo comidnt t'li' proposa iconlt'nta In m(rsica que li ngradn. Guió i prl'scntació de Joun Vi, t'S. Producció dc Dolors Busqurt•. 22.00 CONCERT ThlAGINARI Guió i scll'c<·ió: Raimon Colomer i .Joun Vives. 2:uo NOCTURN Música per acubar el dia. Selec•·ió i prcsrntació n càn·ec d'Alfn·d Ct'lnyn. 00.30 MÚSICA DEL SEGLE XX Selecció dt> Carminn !\lalagnrri11'" POETES DEL SEGLE. ZEMLL~SKI: Si, cnn~ono sobre pot· mes dt• !\1aurice Maeterlinck, op. 13. Annc Sofic von Otter, ntt•zzo•oprnno. Cord Garbcn. piano. (16m). WALTO~: Songs nftt•r Edith SitwcU. Jill Gomez, ~oprnno. Westminster Singers. City of London Sinfonia. Dir.: Richard Ilickox. (12m). MlLIIAUD: Alissa, op. 9. Cnrolc Fnrley, soprano. John Constnble, piuno. (36m). R.STRAUSS: Quutrc últims lieder. Elisahl'th Sl'ltwurzkopf. Pbilhnrmonio OrchcRtrn. Oir.: Ouo Ackermnnn. (19m). 02.00 ltEPERTORI DE l'oflT mon. (26m). KABAI.E\ SJ...): Simfomn n. 1, op. 18. Orqut•,trn Filharmòniea SZl'¡:t•tl. Oir.: Er·wio Acél. (21m). 13.00 i\rtSICA DE SET:\IA~A SANTA 22.00 ELS NOSTRES CONCERTS 14.00 NOUS INTÈKPRETS \ l miru pt•r ucobnr l'I din. St•lct•t'iÓ i pr•••l'ntndó o l'iirrf'C dc· Moro Jnné. MOZI\RT: Sunnta KV 358. Marino Rodríi(U<'Z, piuuo. Joan-Josep Gutit;rrez, pinno. (12m). RALTAVAARA: Sonata "Tulisnnrna ·•. pt>r n piano. MarJa Rampttnt'n. (15m). \10L\S: E•pnis obert~. Grup Tnhnl, pt•rcus•ions. (llm). BRAJn1S: 3 lit>clt'r. A~•umpta :\tatru, ~upru no. Guillem Mnru, piano. (Sm). CHOPIN: Nocturn n. l:t Fr·on cesc Tl'ixidor. piuno. (6m). CONCERT l'nrt'gi>.trut per Cntnlunyu MÍIHÍrn t>.l dia 26 d'abr-il dt• 1991 n I'E~t·oln de Músit•n l' \re·. Ohn·•d<' PICCHl, FRESCOHALDI, CORREA DE ARAU'<O, Ci\BANILLES, ANONlM i IIANDEL. Albert Homnní, tluvic-èrnhnl. (43m). 23.30 NOCTURN 00.30 REPERTORI DE NIT DIUMENGE, 16 D'ABRIL DE1995 07.00 L'OBERTL!RA \1ú•ic·a per <'Omt.>nçar el dia. Rl'rull d' ohrt>~ breu& escollides i pr<'"cntndt•s pt'r Pilar Subir·à. 15.00 EL DIA O F. L'OIENT 10.00 LA MÚSICA RELIGIOSA Pr·ogrnmneió rt'l<litzn¡ln n pur·tír dc les peticions qru• t•ls nostn•s oients han ft•t nlt,ontt•Htndor· dt• Catalunya Músicn, 11'1. 202 35 35. Es¡rni monogràfic dedirnl a In músi<"u rcligio~a dc tots els ternp~. SCHÜTZ: llistòr"Út dc In Hcsurrt•cció, SWV 50. Concct·to Vocult•. Dir.: Hené .lat•obs. (4::1rn). 22.00 GRANS OBRES !\fú•ira per t•omençar el dia. Recull d'obre~ breu• escollides i prrscntadt•s per Joun Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL 00.15 NOCTL'R..'I CHERLBIJ\1: Rcquiem en do nlt'nor. Ambro•ian Singers. OrqueMtrn Pbilhnrmonia. Dir.: Riccurdo Muti. (49m). SARRO: Son u tu pern flauta, corda i continu. Ugo Ginui. Ot·queslra de Cambra Lo Canto. Dir.: Gahriele Catalucci. (9m). GRIEG: Concert per a piano, op. 16. Svintoslov Richter .Orquestro Nncioonl dc l'Òpera de MonteCario. Dir·.: Lovro von Mata cic. (29m). C.Ph.E.BACH: Trio Sonotu l.'n Si b M. Collegium Musicum 90. Oir.: Simon Standage. (20m). NAVAHRO: "Abriísnmc, nlúmbrnme", conto ta. Capella dl' Mini.slrers. (7m). RESPIGlll: Vitrall~ d'esglfsia. Pbilharmonin Or<'h<'stra. Dir.: G. Si- ~fúsicn per ncubnr l'I elia. Sell't'ció i presl.'ntació a t•irrrl't' d',\Jfred Celayn. 7.00 L'OBERTURA Prn¡trnmoriÍl rl'alit7uda o partir •lt· ¡,., 1lelirion' <JII<' t•b nostres oient~ han fet al coule•tndor de Catahm) a :\f(rsit'U, tel. 202 35 35. WAG!\EH: Par.iful (Enruntamcnt del Divt•rl(lr••• Sant). Orqurstrn Simfònit~n dt• Bn•ilt•u. Dir.: Armin Jordun. (12m). CRARPENTIEn: lJiçon~ dt' t~­ nchrcs d11l Divrndn•H Sant, Ht•gonn lliçó, Tll06. Cmwt·rto vot• lli!'. Dir.: Renc .lacobs. (20m). LASSUS: Lnntt•ntlll'i<HlH dt• J l'l'li mies, Divcndn•s Snnt. Pro Cun tiouc 1\ntiqun. Dir·.: l hunu Turncr. (22m). C.Ph.E.BACil: Els írltirm Hnfrimcnt.s del Snh•ntlur, contntn dc• Passió, Wt¡ 23:L Bnrborn Schlick. Grcta de Rt•ygltt•re. Cntherine Pntria•z. Clrristoph Prégordil'n. \1nx vnn E¡:mond. Collcgium Vocal<• dt> Gant. Ln Petitl.' Bnndc. Dir.: Si¡:i.wald Ktújkcn. (120m). DIVENDRES, 14 D'ABRIL DE1995 11.00 EL DIA DE L'OIE:'IIT 00.30 REPERTORI DE NJ'I' DISSABTE, 15 D' ABRIL DE1995 07.00 L'OBERTUilA MírRico per cotrumçnr el diu. Recull d'obr·cs breus CKCollidt•s i prcst•ntndcs pt·r Dolors BnAquets. 11.00 TRANSM ISSIÓ EN DIHECTE DE LA MISSA CONVENTUAL DES DEL MONESTIR DE MONTSERftAT 12.30 DIVERTDJE!I<ï' Cn aperitiu mu•ical dl.' Cnrmina \tnlngnrriJ~a que combina la mú•ico amb lo informació i la particípnt·ió drls nostres oient.. BLOC DE NOTES. EL TRENCACLOSQUES. SAC DE DL'BTES. 15.00 "A LA i\lA.t'IERA DE •.• " Rl'prtició del programa emès el dijon~ ni vrsprt>. 17.00 'l'El'tlPORADA D'ÒPERA DE CATALUNYA J\IÚSlGA RI MSKI- KORSAKOV: Sadko, òpenr en 7 quadres. Vladlmir Galusin. Moriannn Tarossovn. St•rgei Alexuhkin. Valentina 'l'sidi po va. Cor i Orquestra Kirov, de St. Petersburg. Dir.: Yalery Gergil'v. (122m). 10.00 PENTAGRAMA Repetirió del programo l'mrs l'I dijous. 19.20 REPERTO RI DE CONCERT s \10Z.\HT: Cunrt•rt pt·r a piano i orque•tro n. 2-l, ~ v ~91. Chri'tion Zarhnriu•. Or<(U~stro Simfòukn de Iu Htldro cld '\o rd el'\lemunyu. Dir.: Güntcr Wund. (31m). SIBELIUS: Ll'mminkiiinl'n i IeM ''er¡:t'R dt• Suri. Orquestro l'lurinnnl EM·m•t•Au. Dir.: A. Gih~on. (16m). CllERUBINI: Muna r·t•ligio•n. Orquestro Philor·monia. Dir: Rit•r•ordo Muti. (6m). TELEMANN: SuitP pH o flnuto dl' hec, coi'(IR i hnix continu en Iu rn. Mi•·hulu l't'tri. Acudcmy of St. Murlin-in-thoFiclds. Dir.: Ionu Br·own. (26m). SC IIlJMANN: l•'r·ou~nl iebe unti Lebcn, op. 42. Origittc Fussbut•ndt'r·, mt•zzo-s oprurro. l rwin Gugc,pinno. (23m). HOCCUERJNI : Simfnrriu en rem, op. 37 n. 3, C. 517. Cantilena. Dir.: Adriurr Sht'phrrd. (19m). GLll'iK·\: Gran Ke~tl'l¡wr u piano, clos violin•, violo, 'ioloncel i controhaixen \1i h \1. Conjunt de Cambra del• 'oliRte• so' i~Lics. (27m). 22.00 ELS NOSTRES CERTS CO~­ CO:'i'CERT enre¡tiMtrat pt>r Ròclio Norional d'Espanyo d diu 2 dt' maig de 199·l ol Conservatori Supt•rior Munit·ipal dt• 1\lú•ira dc Burcelono. SCHUBERT: 1-><•s flors sequt>s. VILLA-LOBOS: Assobio o J ato. WEBER: Trio per o violonrt'l, flnutn i piano, op. 63. Trio Krulh. (56m). 23.30 NOCTURN Músirn p!'r acabar el dia. Se Ieet'ió i prr•entoció a t"Òrrec de Muró Jan~. 00.30 REPERTORI DE NIT DILLUNS, 17 O' ABRIL DE 1995 7.00 L'OBERTIIRA Música per t'omençor t'I dia. Recu U d' obre• breu~ e•rollide~ i presentode$ pPr Joan Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL 6 SCH UMANN: Simfonia n. 2, op. 61 (reorqut>stracla pt>r Mahler). Orquestro Fillu1rmònica de Sergen. Dir.: Aielo Ceccnto. (37m). HANDEL: Anthcm per l'Hospici. Cilliun Fisher. Libby Crobtree. Chorles B rrtt. John Elwcs. Cor dc lo Cotcd r ul de Winche$ter. Thc Brundenburg Consort. Dir.: Davil llill. (28m) . .MART I Nl: Concert en Sol M per a Oautu, cordo i baix continu. Massimo Mercelli. Orqul'stro de Cumbro Bt•nt-dt•tlo \1arcello. (19m). KOZELUC H: Quartet de corda op. 33 n. l. Quartet Sta- mitz. (22m). WEBER: Concert p<'r a clarinet i orqul!htra n. 2, Op. 7·~. Eduard Brunner. Or1(\IC,tra Simfònica de Bamberg. Dir.: Olcg Coetani. (20m). TELE~1A..'\1'i: Trio 2 per a "iola dc gnmhn, davicèmbal i continu TW"\ 42:G6 ("Essercizü ~fu•i­ d"). Soli•Leb instr·umentals. (10m). J.Ch.BACR: Simfonia op. 9n. 3. Orquestra dc Cumbr·n Holandesa. Dir.: David Ziumnn. (Sm). RECER: Dotze Valsos- Cnpriti, pern piano a quatre mans, op. 9. Yaor·n Tul. Anclrcas Grocthuysen. (19m). 13.00 MÚSI CA l'l1JPCIAL ROMAN: Música de casam('nt. Susonne Rydén, soprano. ChrisLino Hogman, soprano. Peter Mattei. baix. Nils-Erik Sparf, violí. Cor de Cambra Eric Ericson. Conjunt Barroc de Drottningbolm. Oir.: Erie Eric~on. (34m). L.MOZART: Simfonia en Re M, ·' La boda campestre''. K.H. Scbirkhau~. •al tiri. Orquestra de Cambra de ~Juoic. Dir.: Hans Stadlmair. (18m). HOTIETERRE: La "'oce Chrunpêtre per o fagot. clavirèmbal i ,;olonccl. Jesse Read. Karen Flint. Dong l\lcl'<ome>. (6m). mer. (19m¡. F.COl.. PERI'\: Lr~ '\ariun.: La Frunn·•u. SoJi,tes Bur·ro1·s Europt•u•. (20m). 20.00 SELECCIÓ DE JAZZ Pro¡.,'rurrur do•di•·utnla mÚ•ÏCu de jazz amh (,'1LIÚ d · \lbt•r·t Mullofl'l~. 22.00 ELS NOSTRES CONCEHTS CONCEHT l'tm·gi~trnt p!'r Catalunya Mtrijieu l'i diu 5 de no Vl'mhn• dP 1993 u l'EMglrsio dc Snntu Anu el .. llur·l·l'lonu. XX!' Al\ I VEIISAHI DEL COR AHIADNA. Cor· Mudl'ignl d~ Guut. Dir·.: .Iol ulli Duijk. (68m). 23.30 NOCTUitN MúsÏI'u ¡ll'r ut·nhnr l'I din. Selt•rció i pre't•ntució a currt·c d.AIfrt'd C<'lnyn. 00.30 REPERTORI DE ;'<llT DIMARTS, 18 O' A BRIL DE1995 ï.OO L'OBEitTtrRA ~Iú<ir·o pt•r romr•n\·or 1•l diu. Ht•cuU d'obr~s hro•u, P~collidt·• i prest•ntutle• p..r Joon Vin•. 16.00 SELECCI Ó DIGITAL 10.00 SELECCIÓ UICITAL RUBINSTEIN: Simfonia n. 2, op. 42 "Oceà". Orquestra Simfònica Estatal Russa. Dir.: lgo•· Go l ovchin. (47m). ROMAN: Suite per a clavicèmbal n. 10. J osepb Poyne. (12m). CRU SELL: Concert per 11 clarinet op. 5. Hakan Rosengrcn. Orquestra Simfònica de la Ràdio Sueca. Dir.: Okko Komu. (24m). SARRO: Coronatemi iJ crine, cantata. Sara Mingardo. Orqueotra de Cambra [n Canto. Dir.: Gabriele Catalucci. (19m). SCHt:BERT: Ohertimento hongarès per a piano a quatre mans. op. 5-1. D 818. Duo Crommelynck. (2ïm). SIBELIUS: Serenata per a violí i orque•tra, op. 69 n. 2. Julian Rachlin. Orquestra Simfònica de Pittsburgh. Dir.: Lorin Maazcl. {Sm). HAYDN: Simfonin n. 27. Tbc Academy of Ancieot Music:. Dir.: Christoper Ilogwood. (14m). CIULIANI: Cran Quintet per a guitarra i corda, op. 65. Richard Savino. Quartet Arta ria. (17m). GOUVY: La Primavera, can tata. Scheri Grecnnwald. Cor d' H omes de Hombourg-Haut. La P hilluu·monie de Lorraine. Dir.: J acques Iloutmann. {16m). LOCATELL I : Concert op. 3 n. 7 "L'Arte del Violin o". Eliznbeth Wall1lsch. Tbe Raglan Baroque Players. Dir.: Nicbolas Krae- WAGENSEIL: Concert per a violonct•l en Do M. Gyikgyi KorijAi. Orqtrt•Rtro d!' Comhro SaJiPri. Dir.: TnmliH Púl. (24m). MILIIAUD: Simfoniu n. 7. op. 314. Or·questro Simfònil'u de In Ràdio dc Bu~il!'u. Dir.: Alun Frunris. (20m). TELEMAN~: Du oht'r Donir•l. I'Untutu fúnebrt•. Gretu D•• Rl'yglr .. rt•. J amrs Bowmnn. Cu) Dt• Me). 1\lnx \un Egrnoncl. Hict•n·ur Con•ort. (28m). H ,\\L>\: Conrl'rt1wr a flauta i oboi• Jloh. \ llh: ·~ "Con ct·rt ¡>Pr o lira". Holwrt Dc>hn. Lajo' Lenc<Í'k. Orque<tt·o de Cambra E~lovur·a. Dir.: Bohdan Wurehnl. (15m). BRAIDIS: Quintet clt• ro rd u op. lil. Quartet ·\mndt•u&. C!'ril \ronowitz. viola. (25m). ROSSIM: Simfoniu d'Odl'n•"· Orqrw"tra Haydn de Bolzano. Dir.: Alun Francis. (7m). MOZART: Vcsper·ae 60lcnnl'• dí' conft•sso•·c. KV 339. Joun Rodgt•rH. EliHnhl'th von Mn¡.,'lluM . Josrf ProtMdrku. Lúsz16 Polgur. Cor Ar·nold S•·honhrrg. Chorulscholn dt·r· Wit·ncr· HollJUrgkn¡wllo•. Cono·cntus .Musirus de Vio•nu. Oit·.: Nikoluus Uumoneout·t. (32m). PERGO LEST: Simfonia en Sol M, per u violí i continu. Antonio Bigonzi. Gobrit•le Cutolucci. Anna Maria Kodur. (8m). 13.00 ~IÚSI CA NUPCIAL BACH: "O holder Ta~.tr wünsrbte Zeit". eantata BIT 210 (cantata de casament).)!,. ria Zadori. 'Oprano. Ca(l<'Ua'• varia. Oir.: Pal 'lémtth.¡JJ. 5.\IETA.'\A: La nú,ia ~eouda. obertura i danse;;. Orque•tn Sin1fònica de Londre3. Dir.: Gt. offrey Simon. (21m). .1. 1 14.00 lUOl\IE~TS LÍRICS Rll DONIZETTI: Rita. òperaròrm cu en un ucte. Susanna Riptri. Ugo BeneUi. Roma no Frnno:tt· t'hettn. Giuseppc .'tl onini. Or qm,stra de cumbra d~ I'As•orir ció In Canto dc Tel'ni.Dir , Fohio Mncslri. (62m). SOHO. ZABAL: Tres òrirs dc le•sanu• les ·'Katiuska·· i ''La Ta1ern¡11 del Puerto". Leda Barday. AJ. fred o Kraus. Coro Caotore, tir \ladrid. Orquestra de Conrir: tos de '1adrid. Dir.: PabloS~ znbal. {15m). VERDI: Ari.. tir Rigolctto. Luciano Pavarotll. Ren ata Scotto. Ko,tas Pa:Uli! Bianca BortoluZ7i. Orque•tu del Teatre de I" Opera de Ro~:~ Dir.: Cor! o .\[a ria Giulini. (23 m). Cul Vi> 211.1 ln GR Sit li m·~ 23. fn·1 00. Dl1 DE :.IJ \lú rul l'rl 16.00 SELECCIÓ DIGITAL DITTERSDORF: Screnatan Fa .'tl. Orquestro Filharmòwu Orad••a. Dir.: Romeo Rimba. (19m). DVORAK: Xiprm,B. 152. Quartet de corda de Prap. (39m). HANDEL: Mi palpitJ~ l'or, l'anta la. Jeon Niroui't,ci\1tralt. 11 Parnasso Coufuu. {12m). PARRY: Simfonia n.! "The Cambridge". Orqut'trl Filhannònica de Londre>. Dir.; Mat thias Bomert. (38•1. SAI~T -S AENS: Fragment lt concert per a >iolí i orqtl"ln. op. 20. Patrico: Fontanaroll Conjunt Orquestral de Parí< Dir.: Jean-Ja<"qlii'S Kantaf'G\ (12m). BOCCHERI:\1: Quiat~ amb guitarra n. 2. G .j..j6. Jabl Lindberg. Conjunt Barroclt Orottningholm. (21m). YOI-'· .\lAX~: Obertura. op. ¡x\·t.llr quest ra Filharmònica dtl ;\or doest d'Alemanya. Dir.: f('flllf Andreu~ Alhert. (9m). YT't.U· DI: Concert per a fagot i orqut" tra n. 13, RV ·1-77. DanielSrnilil OrquPstra de Cambra Anp"'· Dir.: Phil ip Ledger. (lllll' STRAVTNSKI: Orfeu, ball•tro tres quadres. Reial Onlurstrl dt:l Conccrtgebouw. Dir.: ~tt ml! Jiirvi. (31m). LA.NZETil: Sonata per a violoncel i bJtl co n tin u op. 1, n. 8. Clandto Ronco. Stefano Veggetti. )}iJJI P etcl'h . .Toacbim Held. l911~ DELALANDE: Onztna Suitt (Simfonies pels sopars del RiiiiEnsemble La SimpboniPdu!ftrai~. Oir.: Hngo Reyne. (:!<Dl. lli. 11 pr ty . Ori wl i) do Or (H 1'~1 1\tj d'I no Ta ha a. Ql Q\ (l( ni¡ I\e Jo S.' ra tr Pf b~ i~, ;¡. a BIT d).Y. ena~ 13ll!l en~ (Ut•ln ir.:G,. 20 .00 L'Àl'DIO-\'ISUAL F.L ,r.\J,., Gorina. l op ro!!l'ama R . .. " GRX'i REPERTORI: "' dt I.- ~rau• barult•• .onort•• .¡,.¡ nn• . .:\IT J)'f.STHf.'\ \: Pn· · •••o •tntarió Ue lt'*~ bnrult.•o; !1\UilUrt·~ '\úprie•. poema simfònil". Or<¡nestru Ciutat de Barcelona. Dir.: \ntnní Ro>-:\1arbà. (13m). \IOZ.\RT: Ohrrtura d(' "Le nour di Figaro". h."'\' 492. Or'l'"'•tra d .. l S<"glf' );.\'III. Dir.: Fran~ Brii~~t·n. (5nt). m;., rt:n•nt!". ~Z.OO LES ~íl:\tFO'<IES nE I 1.00 EL GRA'i SEGLE Guib: Raimon Culomt•r i J nu u Vives. Simfonia n. 9. On¡u•·•trn Simfònitn d~ XÏ<'u!(o. Dir.: Gt·org Sohi. (62m ). Pro~mma dt• música antiga. Sclt'l't·iú. guiÍ> i prrs<"utneió a càtTl'l' dt· Juan Viv<·s. L'ESCOLA MONTSERRATIi\A: S<'glt•s X"ll i XVTII. TEMPS DE LES MUSES. ~ .Dir .. 23.:!0 NOCTllltN 16.00 SELECCIÓ DIG ITAL Sal'!u~ l'i<Í i \lú>iea pt'r u•·u~~nr p]_'liu. St·~t·t· pn•<rntnr•Jo u t·un·t•t• t1 ·\I frrd Cela) u. BOTTESINI: Notti Arube. Or<JIWHtra Simfòniro Lituana de Vilnius. Dir.: Sil\'nno Ft·ontalíui. (11m)BEETHOVE:\': Simfonia n. 2. op. 36. Orquestra del Se¡.:lt• \:\111. Dir.: Fr·aru. Bl'iigg<•n. (32m). EYBLER: Rèquiem <'n dom. Burbora Schlick. lsoldt• A"t'nlwimcr.liariJ ,·an Bern.,.llorq nm der Knmp. Alsfeldrr \ oka1en~cmhl('. Steintor Barork Brcmen. Dir.: Wolfgang Hl'lhu·h. ¡52m¡. LCLLY: Cad mu• et Ht>rmion<'. London Oboe Band. l\lnrie-Angc Petit, perl'U-sió har·rora. Dir.: Paul Goodwin. {13m). LISZT: EJ, P•·du diH. poema simfònic. Orquestra dt• Iu Gewaudhuus de Lepzig. Dir.: Kut·t Mnsur·. (15m). HEBDE'f: Cnnc('rt per a cot·da n. 6. Cuntilcnu. Dir: Adrian Sheplwrd. (10m). BIZET: Jeux d'enfuntH (Jocs d'infants). op. 22. Katia i Muriel.le Labèqut>, duet de piuno. (23m). TELEl\1Al\'N: Ohcrlur·a en DoM" Flux i reflux n Hambm·g" (Música aquàtica). A!•adt•my of St. '\fartiu-in-theFi..Jd,. Dir.: 'lle\'illt> Morriner. (21m). :\10ZART: Quarti'! p('r a flallltl i rorda. KY 285b. )fan· Grauwe!M. Thc Brussels Yirtuo,¡. (16m). \IERCAD.-L'\TE: Il Rt•gi(<"Dte. obertura. Orquestra Simfònlc•o '\loldo,n. Dir.: Silvano Frontolini. (10m). BLISS: The wor1d i~ l'hargl'd with the grnndt•u r o f God. Thr Finzi Siugers. Tbe Finzi Wiud Ensemble. Dir.: Poui Spic('r. (14m). BRUCK'iER ;s tacòm¡. lipcci, ranc~· ni. Or L·oru fORO. rernm lay. AJ. Ïore, 41 :onàr:t· lo Son. l.rie. cir 1aro1b. 00.30 REI'ERTOHI DE NIT DIMECRES, 19 D'ABRIL DE 1995 l:bli!. qu<<tn ' Rom rulini. tAL naia" :mònitl Rimb1. ·er;, B. 1Pn¡¡. tlpiud ,i'l,(l'lii- IUfuu. ~ia n.! qu~'fr' ~.Dir.: ( 38111. nent lr Jll""tn. oi.I"'il , Pen; Oil~ QuiJ!tt •. Jai8 rroc ú \'OU. ~t.lh ld:-0! l'e~'!~~' m.u. orqllt" IS!Dith. \npti1 (llutl. taDtllll que;trl r.: ~lf' i~ETil: :.oo L'OBERTl'RA \lú.-iraper roml'll\'lll' t>l tlia. Ht•· cull d'obrr• ltrt•u' •••t•nllitlt·• i pn.,entatlr~ per Jou u \ï"'"· lll.OO SELECClÓ DIGITAL ROLST: Primt'ra fantu,iu t•o ral. op . .J,L. Lynnr Duw~ou, '" pruno. Guililforò Cbnrnl Sot·it•ly. Uoynl l'hilhnnnnnir Orclll'stro. Di1·.: llilur·y Dnvnn Wt•tton. (i9m). DIT'l'EitS J)QHF: Simfonia tk II'K Cint· Nn rions. Orqut•strn Filhurnu)niru Orudeo. Dir.: Honwo Rimhu. (18m). SCIIUMANI'í: Cunt•.,rt per o \io\í i urllllt'•trn. Gidon !\remer. Orc¡ut••lrn dt• Cnmhrn d'Europa. Dir.: ~iknluu• llar· noncourt. (33m). SIBELIUS: Tal>ioln, op. 112. Ortlut'strn Fil harmònica de Lirju. Dir.: l'it•rn• Bartltolom(•r. (19m). LH '\ZI: Quintet dr Ho 1 op. 56 n. I. Quintet \lbrrt Sehwri tur. (16m¡. BOCCHEHI\1: Simfonia op. 21 n. 5. G 197. Drllt,t'IH• 1\ammerakadtmie :'li t'li"· Dir.: Johanne• Gor~tzld ( l:im). S.W<\G1\ER: Obt·rturu de l'òpt·ra "L'iingrl dt•ln pau". Orqut••lra Filharmònica Rheinlaud Pfalz. Dir.: WernPr Andn·n~ Al bert. (12m). ~LOW; Odn nlt·n•nnwnt. Alfn•d rUer 1 Mnrk Delit• a·, ron!J·u-t«·· ".ors. Philip¡; 'l'ndtl,tc·um·. Mau l'Icc llrvun, baríton. Orqut•Ktru de Cnmbra del Fr~tivul dl' Stour. Dir.: Alfrt•tl Dt•llt·r·. U-lm). GRUP DELS SIS: Lt·H llqrié~ de In Tour Eifft•l. l'hilharmonia Orrht-•tru. Uir.: e;,.. ofb.er Simon. (21m). RI.. ER\: DIJOUS, 20 D'ABRIL DE 1995 7.00 L'OBEllTl~ RA Mú,iru [>t'r t•omrn~ttr o• I tlio . Ht•rull d'ohrt•• br~u• c,rolliclt•, i prt''t'ntnd~, po'r Junn Vi"''· 20.00 SELECCIÓ DE NOVETATS 22.00ALMANAC Un eHpni dt'~tinn l n pvocar i re''iure els fets m~~ rt>prcscntatius del passat musical. Guió i sclcc•·ió rl'Àll'x Rubles. 23.30 NOCTURN Mttt>irn per o robar el dia. Se1ect'ió i presentació o eàrrt't' d'Alfred Ct"'nyn. \R U !XO: Dit•• ~ ::.e,, Glo'o' ,,,_ brr l'I Canto Llano "Gu:írdUml' Iu'\ nen-··. \lonl•l'rral Torrt>nl, or¡ru,•. (8m). SCHUBERT: .\n olit• :\l u•ik. Dil' Juugt• 1\onnc. :\tonl•t'rrut Cnhall.;. A1fredtl Ro-.i.piauo. (9tnl. GERRARD: l'awn. Corno to. Pere Ro,, \tola do Gamba. (11m). 111.00 SELECCIÓ DIGITAL 10.00 SELECCIÓ OI GITAL GLLCI\: Don .lonn o Le Ft·,tin dr l'it·rT<', bnllrt. Soli•tt·~ llul'l'OCR Angll'~u4. Di1·.: John Elint Gut·dint•r. (I Lm). L.COlJ I' ERI N: Suitt· pt·r u t·Ju, it·i·mhul t·n R<· M {Liilm• 11[). llluntlint• \'r•r· !et. (15m!. PL\CEYI'IJ\0: Cnu t•crt per n llantn i "~'~l"''"tr·u t•n Sol \1. Jonww Gnl"u). I Suli.. ti Yent•ti. Dir.: Clnuclíu Srimont·. (11m). SCHlJMA\N: Trin nmh piano n. I. op. 63. Trio Bt•o11:. ,\rt,. (32m). IHMSI\1 !-.ORS\ . KOY: Srht'r/.0 fontú•lir·. Heiul Orque,tro dl'l Cour·t·rtgc•lwuw . Dir.: Ricl'nrdo Chuill}. (12m). LOC.\ TE LLI: Cunrt•rtu ¡;ro.-n op. 7 u. 6 "11 piunto d'Annu na". Cont•t•rto Kiiln. {18m). BACH: "lrh gluulw, lit•lwr HPrr, hilf mcim•m Lnglnubrn 1" (Cret•! Ajudt•IJ lanW\11 mnm·u clt• ft•!), cantata BW\ 109. \1nr·t·u• K1ein. Mirhat'l Stumpf. l'nul E•swood. Knrl Et¡uiluz. ~tu" van E!(mtJutl. Cor dl' nru• tir Hud Tiilz. Com•t•ntus tllusirus dt• Viena. Dir·.: NikohtuK Jlnr·noncotn·l. (25m). 13.00 MÚSICA Nl lPCIAL BEETIJOVE~: 12 \'ariorion• •oL re "Se 'uo1 bnllort•", dt> "L~b nores clt· Figuro". lll'r u piano i violi, \VoO ·10. 'n·hutli Menuhin. Wilht•1m Kt•mpff. (13m). TIPPETT: Dun"'' ri tual, d" "Th<• mid•ummcr· mn · rriage''. Orqul',trn Simfòmru de Bourm•mouth. Oir.: Rutlolf Bar~bai. (30m). GI.. \Zl '\O\: :\Torxa :'oiupt·ial, Op. 21. Orquc,. tra Simfònil'n dl' Iu Ràdio de Bo· 'iero. Dir.: \M'me Jüni. (7m). \1.1-.\ '1: Grnn Sonutn pern piu no. op. 33 ''Lt·~ Qunll'l' EtlntK". Runuld Smith. (·13m). BIBER: ll!'fluio•m. Gl't'ln Dc• Rl'yght•rt'. .Jill l"t'ltlmnn . .l anws Bowmnn. lnn Hom•} mnn. l\)n, Vn n Egmond. Rir•t•t'I.'OI' Con~<lrt. CopeUn Sam·ti 1\lirho('lis. Dir·.: Erik Van Ncvel. (27m). C.ATALANT: Er·r> l' Lrunclru. OrqueNtrn Noc•ionnl Wnrmin. Dir.: Sil,·aoo Frontnlini. (16m). G I lLI \."íl: Conrl'rt pt•r o ¡tnitnrrn i nrqueRtra o. 3, op. 70. An!(c•l Romero. Orque•trn dc Cambra Antdc•n. Dir.: Hnymonclupparcl. (28m). J.Ch.B-\CH: Quiutrt per a fiauto. oboè. 'iolí, 'iolonl'el i rlu,;ri·rnhal. en Re :\1. Pamn_-.u~En­ (16m). >t'mble. '\OSTAKO\ ITX: Sui te de Jazz n. 2. Rt>inl Orquestra del Conet·rtgt•bouw. Dir.: Riccardo Chailly. (25m). RLBINO: Oh rit•lo, oh ammor·c. cuntntn. Pino rll' \ïttol'io. CappeUa delia Pictu dt•'Turrhini. Dir.: Antonio Flt>rio. (12m). 19.00 PENTAGRAl\lA Programa d1• dj, ulgutió musitul. Guió i r('a\ítznrió: Pere BuI'Í~H i Àll'x Rubles. 20.00 '·A LA l'llANERA DE ... " l.u rnu,·idat ros propo"n 1 comento Iu mú•il.'a que li agrada. Gu1ó 1 pre~entnl'ió dc Joan \ in.-•. Producció dr Dolors Bm;c¡urt-. 22 00 CO'\'CERT OIAGINARI Gmó i o,eleçció: Raimon Colomer i Joan \'hes. 00.30;\IÚS lCA D ELSEGLEXX 14.00 MÚS I CS DE CATALU- E8pni patrocinat per CRlSOL. !3.00 rtfÚSICA NUPCIAL 00.30 REPERTO IU DE :\IT NYA C·\NTELOUBE: Cant• d'Ahl·rnio (Quarta si'rit>). Vic•ttil'iu dt•l• Àngt>ls, so¡;runo. Ort¡u•·•lrn dt' Concerts Lumout·t·u:\.. Dir.: Jenn - PierrP Jncquil lat. {16m). GERH.ARD: Soiré"" dt· Unrcclo· nu. Albt•rt Nicto, piano. (17m). FLETXA: Lu .Justo. cn•nludu. La Colombina. (1 ~m). NINCUL,1ELL: Tonutlas, ,·ol. 2. Al.írio de Larrochn, pinno. (9m). T\.RREG.\: Do~ prt'ludi,. lin vonl'ro. Jos~ Lui~ Lopótegui. guitarra. (im). CORRE\ DE Sdr<•eió dl' Cnnnina Mulagnrrigu. EL GRUP DELS SIS. ~fiL­ llAUD: El Carnaval d'Aix, op. 83b. Claude Helffcr, piuno. Orquestro l\acioonl dP F rauçn. Dir.: Dn,;d Robertson. (18m). AURIC: Cinc baga tl:'l·les. P bilippt• Con·e i Edouard .Exerjt•an, piano u quoti'P rnnns. (7m). T,ULLEFERRE: Concertino per a urpo i orqucstrn. Sw;on Alle.n. New England Women's Sympbony. Dir.: Antonio Brico. (18m). HOJ\'EGGER: Lu T empesta. Mli le de la música d'e•ceno. :"llariPlle Kt'mmer, sopra- 7 no. Orqu¡·~tru Simfònit•o dt> In Ròdio Tl'lt'vi~ió dl' Luxt"rnburg. Dir.: Lt"opold llngt'r. (10m). DLRE"r: l'l•·u. Philippe Corn• i Edouord Ext•rjt•nn, piano a <[UB· tn· mons. (flm). POULEl'iC: Conrt'rt chnmpi-trt• JH'r u ('bni· t\omhnl i orr¡ur~tru. Aintt'<' Van dt' Wit•J¡•, Orqu•·~tra <ito la Sorielat dc Conrt•t·t• rlt•l C•m~•·t'\'Dtot·i dr Purís. Dir.: G!'ot'!-~«'H Pr~trl'. (25m). BACH: 12 variacionF sobre La folie d'e~pagne. Uuis Solé. da''icèmbnl. (16m). Sl.fSATO: Cinc danses renaix:enti•teA. 2111 Quintt't dc ~lctall. (10m). 15.00 EL D IA DE L'OlENT Pro¡rrnmació realitzada a partir de les peticions que dM noHtrr·• oients han fet al conte~tador dr Catalunya Música, tel. 202 35 35. 02.00 R EP EllTOIU DE NIT DIVENDRES, 21 D'ABRIL DE1995 7.00 L'O BERTURA Mú•ka pl'r ronlt'nçur r•l din. Ho>culltl'ohrr• hrt·u~ <'~collides i preRtm todes per Joan Vivl's. 22.00 GRANS OBRES PUGNANI: Werther. Mnrio Cri i Adnlber to Anclreani, t'I'C· itntlors. Anthony FUnt, nolí. Tnisuke YamaRhita, noloncel. Orquestro de la Suïssa Italiana. Dir.: Marc Andrt"ae. (99m). 23.30 NOCTURN 10.00 SELECCIÓ DIGITAL &3 e: 1§1 - ....., 1!!1 ~- ¡r 126 (I è 1!!1 t ..=~ SCHUBERT: Sintfoniu n. 10, D 936 A 1708 •\ . Orqtti'Rtrn Filharmònica df' Lil'jn. Dir.: Pit'rre Bortbolomrt·. ( l2m) BEETHO\'E:"~: Sextl't dt• \t>nt, op. 71. Rict'rcor . \l'adt>m). (19m). ROM.\'\/: Suitf' rn •ol m, ''Sjukmam !\fu~iquen". Orque~tra de Cambra del 'fu~ot•u l'lacionnl, EAtocolm. Dir.: Claude Gént'tay. (25m). DVORAK: Te Dl.'um per u solistl'g, <"Or i orquestro, op. 103. Gobrit"lo Benacko\!Í. J aroslov Soueek. Cor i Orquestra Fi lharmònica Txl'CO. Dir.: Vítdnv Neumnnn. (21m). PUCCINI: Caprici simft'mir. OrqUI'S· tro Simfònica dc In Ràdio de Berlín. Dir .: Riccardo Chailly. ( 12m). BERWALD: Trio amb piano n. 1. Bernt LyM•II. Oia Knrlsson. Lucia "il'gro. (19m). MOZAHT: Conc~rt per o trompn i orquestro. KV 495. Lowell Greer. Orquestro Barroc-a Philbannonia. Dir.: '\irhnln~ \fcGI'· gan. (16m). J>VHCELL: Sonata n. 12. Z 801. London Baroque. (6m). 13.00 l\U:;SICA NUPCIAL GOLD,1ARk Simfonia per o un casament rú~t.ic, op. 26. Royol Pbilhor mo•lÏc Orchektro. Dir.: Yondaoi Butt. (18m). CHARPENTIER: lnt<'rmedi de ''El rasnntl'nt pl'r força". Dominjque Vi~se, contTa·trnor. Miche1 Laplénie, tenor. Philippe Contot·, buriton. Les Arts Floríssants. Oir. William Christie. (7m). ~Iúsico per acabar r1 dia. Sdceció i pre..eotnció a càrrec d'Alfred Celaya. 8 10.00 LA '\t(SICA RELIGIOSA E•pni monugrafic dt·dit·at a la mthicu n•li¡¡io,u cJ¡• tots els u·mp>. IJ.\SSE: \1isr·rt'rt' r•n mi nt. Gt•t•ta Dt• Rt•y(ll){'rt'. Susanna ~foncuyo \'Olt ll a~t·. Tan Hont')'· mun. Dirk Snrllingg. 11 Fondatnf•ntn. Oir·.: Paul Dombrecht. (24m). ;\i.PUCCIN I: Kyric. Mnuri:r.io Fr·ugoni, tt•nor. Cappdlu Musi<-nl•• de Santa Cecí.lia dr• Iu f.utl'tlrul dt• Lut·cu. Orqtu•strn Lit·ir·u Simfòni<·a tlt'l Tt•· utn· tlt"l Gi~lio dr• Lm·t·u. Dir.: Giunft'ltnr·o Cosmi. (17m). 11.00 TllANSl\USSIÓ El'! DlRECTE DE LA MISSA CONVENTUAL DES DEL l'lONESTIR DE l'ttONTSERllAT 12.:{0 01\'ERfntEl\T 07.00 L'OBERTURA Un npl'ritiu mu•irnl de Comuna .\laln¡:nrriga qut• t•ornhinu Iu mú•i<·n omh In informaeii> i la parli· c1por•Ó clcJ, ntl><trP• uit•nt•. BLOC DE ¡.¡oT ES. El. TRENC.\CLOSQL ES. S.\\. DE DLRTES. l'fmi ca per començar el dia. Recull d'obres breus cscolüdcs i presentades per Dolors Busquets. Rt>pr•til'ió del [li'O(II'Umo t'mh t'I dijou• ui ve~prt>. 00.30 REPERTORI DE ~1T DISSABTE, 22 D' ABRIL DE 1995 10.00 PENTAGRM1A. Repetició del programa emès l'I dijous. 11.00 E L DIA DE L'OIENT Programació realitzada a partir de les petieioiL~ que els nostres oients han fet al contestador dl' Catalunya ~túsica. tel. 202 35 35. 22.00 ELS NOSTRES COl'CERTS CONCERT enregi,;trat per Cutolunyo Música el din 29 de maig de 1994 a r Auditori dc les Escoles Pies. MAIG CORAL DEL BARCELONES, 1994. Orfeó Badaloni. Cor Madrigal. Lieder Carnera. Dand Casonova. pia· no. (70m). 23.30 NOCTURN Mítsica per acabat· el din . Selecció i presentació a càrrec dc Maró .Tané. 14.00 NOUS I NT ÈRPR ETS BEETII OVE:'<í: Sonata op. 27 n. 2 "Clar d«' lluna". Llu is dc \rquer, piano. (14m). FALLA: Cançons p opulars I'Hpttuyolcs. Sergi Alpistl", viniL Carles Trepot, guitarr a. (12m). C. Ph.E. l\fía•ira ¡u·r rnm<'ll\'Ur el dia. Rerull rl'ohreH hrl'us "'l'ollidt"s i pn••t•ntnrlf•" ¡wr Pilar Subirà. 00.30 .REP ERT OR1 DE NIT DIUMENGE, 23 D'ABRIL DE1995 07.00 L'OBER TURA 15.00 "A LA \tAI'íERA DE ... " 17.00 TE~1PO R ADA D'Ò P ERA DE CATA LUNYA MÚSICA ROSSIN I : At·mida, òppra en tre~ act<••. Dunald Kuu~t'h. Gregory Kuntle. lldchrando D'Arrungclo. R.ení•t• Fll'ming. Jcffrcy Fronri•. Cor i Ort¡u('otrn .Jrl TPatri.' Com un olt• dr• Bolo¡rno. Oir.: Doni de Gatti. (I Hm). 20.10 REPERTORI DF. CO'<· CERT \'IV \LDJ: Conc<"rt per a trompt•ta, ,-ioü. coreJo i boix continu RV 5·l8. ~touril•t• \ndré. lona Brown. Aca<lt'm} of St. ~f orlin· in- the-Fi .. lds. Dir.: "\. ~farr;nt•r. (10m). '\JE:"'DELSSOHl'i: Simfnniu ¡wr a r·ordo n. 8. Ot·· qttestru dt• Camhro Anglesa. Dir.: Williom Buughton. (26m). BACH: S uit<' ft·anl't>sa n. 6, BWV 817. JoM·ph l'nyne, •·lavic~mhal. (16m).IIAYDN: Simfonin !'OUN'rtunt p1•r u violí, violonct•l, oboi·, fagot i orqul'stt·o, n. l05. Ort(Ul'Rtrn llt• Cambra d"Eut·opu. Dit·.: Cluuclio Ahbn du. (21m). SCHUMANN: Quartetnmb piauoop.47. AndréPrc>'in. Yow1g Uck Kim. lleiichiro Ohyomo. Gary lloffmnn. (27m). 22.00 E LS NOSTRES CERTS CO~- CO'\CERT enregistrat ptr~ Ràtüo de la Suïssa .\lernanud dia 30 d'agost dc 199~ ab Kunsthaus. DEBt.:SSY: La4. moi~t'llc éluc. RAVEL: Dar11¡11 Cloe. '\1aria E"ing. Gahri~S. ma. Orquestro FilbarmòllJQ& Berlin. Cor Arnold Scbiinhat Dir.: Claudio Ah bado. ((>5111 ~ Pro~ lrr-cio R•>hl~ tLAl EL RI do•r rw• q ro ral. 16.00 23.30 NOCTURN Música per acabar el dia. StJr,.. ció i presentació a cànec dc llt r·ó Jnné. Rl\1 nia n Orqu Oir. \IOZ. 00.30 REPERTORI DE NIT DILLUNS, 24 D'ABRIL Dl 1995 7.00 L'OBERTURA Música per començareldia.J!t. cull d ·obres breus escollidt~i presentades per Joan \ïre.. or 10.00 SELECCIÓ DIGITAL LISZT: '\li•sa hon¡!art>>a dr~ coronació. R. 487. Soli<t~ r1rak Cor de Ja RT\ Hoogar& Orque.,tra Simfònica dc Buitpes t. Dir.: Gyorgy Lehtl. (\&ot G. S..\...,niARTINI: Concert l'I Fo '\1 per a Oau ta de bec. c~rd!i baix continu. Frans Brü¡¡gea. flauta de hec. Concentu> Malicus de Viena . Dir.: Nikolaa1 Harnoncourt i FranH Brü@l:\'11. (14m). SCHUBERT: Quartrt per o flauta, guitarra, 'iol:oitj¡¡. lonccl. Clive Conway. Gerald Garcia. Paul Silvertbpror. Charles Tunnell. (32m). PROKOFIEY: La ventafocs, suitn 1, op. 107. Orquestra de Pari<. Dir.: Semyon Bychkov. (27•1• MOMPOU: Combat del •oon.ai. Anna Ricci. mezzo-sopraJtD ..U. gPI Soler. piano. (16m). 011TERSDORF: Simfoniaenfa'L "Simfonie~ a partir de Je, )JtUmorfosis d'O,;di''. CaotilrnaDir: Adrian Shepberd. (23ml. 13.00 LA NIT TR.ANSFIGrRI· DA SCHÓl'iBERG: La nit tra~· rada, op. 4. Orquestra Fillur· mònica de Berlin. Dir.: Herbtl1 von Karajan. (30m).~~~· SORGSKl: Una nit a la oumtl' uya pelada. Gran Orque!lrl Simfònica de la R1'V de l'URSS. Dir.: Vladímir Fedouer!. (12m). MENDELSSOIIN:EI somni d'una nit d'esúu.obeJil· ra, op. 21. Orquestro de I'EltJI d'Hongria. Dir.: Adñmfi-cbll (13m). 14.00 LA CANTATA DEL C.\· FÈ ntuttl (tho Gi u Oil'% h1 1HJ~ DA l'f n. 3. harn PER >iolí :'lagl me o Oir. (I-lo¡ <ongc lf>rn) 20.01 Pru¡ jan 22 .( L'Oi co~ talw del Call cnnt 56.~ pi ou Simi Krai lòní. de ( tai et 23.J : p~r]¡ latry¡~ 92 ab la oU. .una de mú•icu corni.. SPPro~ ·• Al ~'< J,..-ciÓ. ~iÓ j pre>t'lllUCIO: Rnhl~'>· rirl.S. •nia& C!.AlDIO ~TO 'iTt::\" EROl . ELRlnlf. DEL COR: '\'o.H•tn~s dbrogràfiqur,. ronr~rls 1 noli· ri•· que fao rtferitorio ol món ònbat NJ ral. l}af!IÍ¡ 65m~- I. StJ¡,, ·delit NIT RILD! :lli.~ •llid.. i Te>. rAL lgtffi.i. 1 Bodt- .(lBmL cert a cordti rüggtt. .sMu!i- ikolact r üwll. 2uarlll 1lni ri• Gmld bQrDI. • PBOsuitta. ~Pan-. (2111 1 !OlltDI- .Jll),.!J- . DIT· o falL lliu- 16 _ooSELECCIÓ DIGITAL RI,ISI\1-KORSAKUV: Simfoni• n. 1. op. I (segonn n·r·si<Í). Orquestra Nurionul dt• I'UHSS. Dir. E. SH tl nnov. (32m). MOZART: Tre• Hnnutt•• d'e•p;IÍ';ia, KV 263, KV 2ï!l, KV ::129. Prtrr Hurfortl. Am•tt• t·clom )lozart Pinyers. ( 13m). FEH j\,\J'\'DEZ: Primera Suitt· Bru~i­ lt·ira. Luiz dc Muur·u Castro. (iml. j.E.B.\Cll: \[eine Sedt• trhbt den Ilcrrn, motet. 1\lurtina Un~. Silke \lrisltci L \1nrtin Schmitz. Hnu' Gt•orf.( Wimmrr. Rhenmch~ Knnton•i. On' Klt•ior 1\oozert. Dir.: H~rmonn ~lax. (13m). 0\'0RAK: Conrt•rt l"'' a ,-ioloneel i on1ue•tro, op. IOl. Jocqurlinr Du Pré. Orque•tra Simfònica dt• Xieago. Dir.: Danirl Barenboim. (42m). Fl'\: Quatre •onutt••. K 3-14, 1\. 366. K375 i K 377. CnprUu \¡;nstinoSteffani. Dir.: Lojos Hovutkay. (19m). DELfiJS: Parí•, la cançó d'uno gruo ciutat. Orque;tra Simfònica dt• Lluurm•nwuth. Dir.: Uiehnrd llit·kox. (2lm). DON!ZETTI: T...-eHu t' Gianfu ldoni. Zehuvn Gnl, mrzzo-soprnno. Bntc<• Brewo'r, tfnor . .JcffCohen, pinno. (30m). DA."'Zl: Quintrt de vt•n t op. 56 n. 3. Quintd de Vrnt dr la Filharmònica de 13crlín. (23m). PERGOLESI: Concert IH'r n <iolí i corda en Si b M. Yuriko ;\aganuma. En•emblt' ln"trumeotal Jean-\'faltt•r \udolí. Dir.: Jean-~ulter Audoli. (1-Im). \1LLA-LOBOS: Pot•mu <ingelo. Cri,tina Ortiz. piano. 16m¡. ltiltnt- ~ml. 20.00 SELECCIÓ DE JA1:1.. Prol!l'ama dedicat nIu mú•it•a dt• jau amb ~ó ol' Albt>rt Molio f r~. 22.00 TE:\IPORAOA l'OBC nmnt~ rurilrl ·URSS· seeer. fJN1 El oberlt· i('E;tJI rt;eb~< DE CO:-ICEitT enrcgi~trnt p~r Catalunya Mú•ica el diu 2l d'abril de 1995 ol Palau dr lo M1íHi(•u Catalana. LL\DOV: El lloe encantat, op. 62. Bnlto Yngu op 56 s ' . . · CHNlTTKE: Conrt•t·t Jlf.'l'll p~aoo i corda. TXA IKOVSK I: Stmfooia n. 5. op. M. Vlndimir Kra' . . nuev, P•nuo. Orqu•·~tt·u MimIònica dr Barcelona i nucionol de Catalunya. Dir.: Dtnitri Kitaifiiko. 23.30 NOCTURN \lú•icu pt>r &t'a bar el dia. Seleei prt'sentadó a t'àrrec d'Alfred C!'layu. t'ÍÓ 00.30 REPERTORI DE NIT DIMARTS, 25 D'ABRIL DE1995 7.00 L'OBERTIJRA Mí"it·n pl'r començar('] cüa. Ree ull d'uhre• breus escollides i ¡u·c•cntaderi pn Joan Vhes. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL MOZART: Rèquiem, KV 626. Hurhu•·a Bonney. Anne Sofic HHl OttPr. Hans Peter Blocltwitz. Willnrd White. Cor MonteVl't·di. Soli~teo Barrocs AngleHO<. Dir.: John Eüot Gardiner. {49m). LOCKE: Suite n. 6, "Con•ort of fower parts". Hespi\rion X..\.. (10m). BUSH: Variacions, noctunt i final sobri' un u antiga cançó del mar angle'a. David Wild. piano. Royal Pbilhannoni<' OrchPstra. Dir.: John SnasbaU. (20m). <\RRL.\G\: Simfonia t'O RI'. Orquestra dt" Cambra Anglesa. Dir.: Jesú• López Cobos. (28m). RAVEL: Le Tombl'au de Couperin. Orques· Ira Simfònica SOR. Dir.: Sergiu Celibidache. (19m). SARASATE: Caprici ba,;(', op. 24 Tedi l'apaVI'ami, violí. Christophe LurTieu, piano. (7m). BASTON: Concert per a flauta cle bec soprano i orquestra, n. 2. Michaln Petri. Acadcmy ofSt. Martin-intbe-Fit'lds. Dir.: Kenneth Sililto. (6m). GOLDMARK: Pentesilt-a, obertura op. 31. Orquestra Filharmònica Renana. Dir.: Mit'hac! Hnlósz. (21m). 13.00 LA NITTRA."iSFIGL'RAOA RL\151\.I-KORSAKOV: La nit de maig. obertura. Orquestra Filharmònica de Rotterdam. Dir: Da,;v Zinman. (9m). ALFVEN: Rapsòdia sueca o. L op. 19. "!'tlidMnnmun•aku" (='iit de Sant Joan). Orquestra Simfònica de Baltimore. Dir.: Sf.'rgiu Comissiona. (13m). CARTER: Fanta~it'N de nit. Cbarles Rosen, piano. (19m). CORELLI: Concerto 11rosso op. 6 n. 8, "Corcerl per u Iu Nit de Nadal" Solistes instrumentals. Cor i Orquestt·a Tbc EngliKh Concert. Dir.: Trevor Pinoock. (14m). Bru.:k. (36m). SERR \'i O: l us bilundtru,, \la na l·ri7. l•oho•l Rhu~. Ceciliu Fonolo•dlo. Eduardo Giméot•z. Ronuín Con· trl'ras. Joan Pon•. Orqut•,tru S111fònicn dt' Burl'l·lunu. Dir.: Gar<·tu '\n,nrro. (36m). FO~fiN: EJ, coiXt"r' nIn ¡m•tn (Òpt'· ra còmit•a t•n un urtt,). SoJi,tt•• vorah. Cor Glinka dt• Lt•ningrad. Orqtw•tro dt•I'Oprt·u-Studio del Consc>n u tori dt' Lt·nin grud. Dir.: V. Txct·mtixt'nt..o. (2ïm). BEETITOVE'\: Sonata ¡¡..ra pumo n. 2. op. 2 n. 2. Paul Baduru Skotln, pinnofortt'. (25m). HEETHO\ E\: Sonata per u píono n. 3, op. 2 n. 3. Paul Ba· tluru-Skoda, pianoforll'. (2im). 16.00 SELECCIÓ DIGITAL DIMECRES, 26 D'ABRIL DE1995 STHAYINSKl: Simfouiu t•ntrc~ moviml'nt~. OrtiUf'Hiru Simfònica de Iu Htltlio de Bu,·ian. Dir.: Colin Duvi•. (22m). GEMINI\Nl: Sono lo pt•r u obol- i hnix t•on tinu n. l, en mi m. Poui I>orn· brecht. oboè. Wit'loncl Kuijkrn, violonct'l. Robert 1\.uijkt>n, rlovecí. (im). CHOPI'\: \ariu· c-_•ion-; ~ohrl• ''Lu t·i dorttm lo mano" d" \lozort. op. 2. Cloudio.lrrau. ¡¡iunu. Orqurstt·u Filhnrmènica de Londn·~. Oir.: Eliabu lnbal. (20m). !l,\X: ::\orthern Bullad n. 3. (prt•ludi per a una oca•iÓ •olt'ntne). Orquestra Filhurmt'inil-a dt• Londrl'5. Oir: Brydo•n Thomwn. (9m). GLUCK: SemiramiH, hn llet pantomima. Tuft•lmusik. Dir.: Bruno Wt•il. (20m). GERSll\VIN: Frngmt•nts tlt• P orbry nnd Bcos (urrunjnrrll'nt dc Rou~beuu). Eugt•nt• Rousst•uu, saxo. Huns Gruf, piano. (7m). MONTECLAIR: Morit· di Ln cretia. caututu n. 9 do·l lliht·c iller; pern sopr·nno, tlo• violins i b.e. Les Arts Flol'issant~. Dir.: William Chdstio•. (ISn1). SVENDSEi'i: Simfonia n. l, op. 4. Orquestra Sinúòniru dt• GotheohurA. Dir.: N. Jiirvi. (35m). L.:'\10Z.\RT: Conrt>rt llt'r n du ea trompi'~ en :'\li b \1. H. Boumann. R. \ 1atko,·ic. Arudt•m) o f St. Martin in-tht•-Fie-ld~. Oir.: lona Brown. (I lm). 0\ ORAl-.: Quintt:'t amb piano, op. 81. Svia toshn Rif'htt'r. Quarti'! Borndin. {Um). IL\.'IDEL: \lú•iru aquàtica, ~uitl' n. 2. Le Cont'l'rt des l'tations. Dir.: JordJ So,·all. (31m). 20.00 L'ÀUDIO-VISUAL Un programa d'Alex Gori na. EL GRAN REPERTORI: Rt"·i~iil de les grans bandes sonores dd cine. NIT O'ESTHENA: Presentació dc lt•s bnndt'A sonorcR més recents. 14.00 l\101\IENTS LÍRICS C IJABRIER: Une édocation manquéc, opereta en un acte. Christiane Castelli. Claudine Collar-t. Xavier Depraz. Orqut>stra dirigida per Cbarles 22.00 ELS NOSTRES CONCERTS BEETHOVEN: Sonata ¡wr o piano n. L op. 2 n. 1. Paul Baduru-Skoda, piunoforte. (22m). 23.30 1'\0CTl.:R'I "ú•it•n pt•r ncubnr PI din. St'lt't'ció i pn•>t'nlneió u t'àrrcc d'Alfn•d Co'IH) u. 00.30 REPERTOIU DE NIT 7.00 L'OBERTURA Músirn pt•r comen~ur t>l dia. Rrrull d'obrt•s br.-us e~collideR i prt''"ntodPs pt'r Joan Vivt>M. 10.00 SELECCIÓ Ol GITAL BEETHO\ E."'/: Crist u la montanyo dt> leA Oü,·erl's, orutori op. 85. \lonica Pick-Hieronirni. Jarne• Andt'r~on. Víctor von Hall'm. Curs i Orquestro l'\orionnl dt' Lió. Dir.: Serge Bnudo. (53m). BRAH~S: Quartet de cordo o¡¡. SJ n. I. Quartet Alba u Ber¡¡. (32m). PASQL1N1: Partíte diversi ili follin per a orgue. Lorenzo Gbielmi. (ïm). HEINDL: Simfonia concertant per u violí soli~ ta , dues flautes, do~ oboèo, fogot, dues trompes i corfln, en Re M. Ot'lluestrn dl' Cambra Anglesa. Dir.: Howard Grüfiths. (20m). MILlL\UD: La ,.,..,ució del món. BaUet. Orquestra Nacional de França. Dir.: L. l!Prmtl'in. !17m). CLE~IENTI: Simfonia n. 2. Philharmooia Ordwstru. Oir.: Claudio Scimone. (Nm). LLOBET: 6 cançons populars catalanes. Eduardo Fernúmlez. guitarra. (Sm) . íl .e Jtij •la:í.l 126 13.00 LA t'llTTRA!'iSFIGURADA FIBICH: Una nit al castell de Karbtt"in, obprtura. Orquestra Simfònica df' Ràdio Praga. Dir.: Frunti,ek Vujnar. (10m). GLINKA: "iít d'estiu a Madrid. Orqul'•tro Simfònica de la Ràdio Txeca u Bratisluvu. Dir.: Ke-ith Clurk. (9m). DIEPENBROCK: La Nit. Linda Finnie, mezzo soprano. Orquestro de La Raia. Dir.: H ans Vonk. (15m). DEL!US: Nit d'estiu. Northern Si ofonia of Englnnd. Dit·: Richard Hit·kox. (7m). BUSONI: Nit de Nodal. ERhós pern piano. Gcoffrl'y Douglas Mad ge, piano. (6m). CASSU: De nit al Pont de Sant Agustí, sarda.oa. Cobla Principol de La Bisbal. (6m). 14.00 EL GRA."\ SEGLE 9 Pro¡trnma cio· miÍ•io·a antiga. Sl' lt•crió, ~uió i pn·,~ntorió o càtTCI' dt• Joan \ ivt·•· L ' ESCOlA i\10'\TSFRH.\Tl "'tA: S,·~lt· \\III i pnnc·tpi• tll'l \ 1\. TE'\IPS DE LES '\tl;SES. '1ú•ira per acabar el dia. Sf'lt·cció i pre,enta¡·ió a t·àrrec ,rAlfred Cdaya. 00.30 REPERTORI DE :-/IT DIJOUS, 27 D'ABRIL DE 1995 16.00 SEL ECCIÓ DIGITAL TXAII\.OVSKI: \l'~prt·~ 1wr a cor mi~t 11 <'IIJH'IIu up. 52. Cur At·utlt•mir Glinkn tl<• Lt·ningrad. Dit·: Vhuli~luv Tl'lu•rnouclwn ko. (·17m). F.COU P EHJN: Conec•·t n. !J "Onnw lt· goftt Thi'at t·n l " (Lt•R Goil t A- IHunis). Aurt-lt• Ni<·olt•t i Chdstiune Nkolt•t, flnutu dt•lw¡·. ll¡•ittll l!olliget· i Muri•·- LiHt' Schüpbuclt. oboè. TbnmuH Brundis i Chiuru Bunchini, violí . .lost•f Ll•nm~r. dola dt' gumbu. Munfn•d Snx, fagot. Chri•tinnt• J ut·o·nttt•t, rlavicèm hal. (22m). CZER'\1: Fantasio brillant •olm•tl'nt<'k d1• Schubert pl'r n trompa i pinno, op. 339 n. 2. Bon·y Turk".-11. Danitl Blumt'nthnl. (I 7m ). BERG'\1\'\: Conri' ri pt•r o 'ioü. op. 99. Hcnnele Sl'gPr.tnm. Orque•tra Simfònira dt' In Ràdin Finlnndc•u. Du·.: Lt•tf St·ger•tum. (19m). llASSE: T1• Dt·um Loudnmus. Andren lhl•·· Brif!Ïtte PfretzschJipr, Armin Lde. Cor dl' noiB dl' Dresden. \ fembres dl' In Staut•· kapeUc dl' Dri'Hden. Dh·.: Konrad Wngnt•t·. (19m). FRANCK: ChusNeur muudit, poema simfònic. Or<¡ueMLra de Lieja. Oir.: Poui Struuss. (15m). ALIS: Po~­ mcs dr Iu IJai);a Antlulusiu. AlIJerto Gómt'z, piuno. (12m). BIUTTE"': Norturn per a tenor, 7 in ot ntmt'n I~ obli¡m u i cordo op. 60. Pt>ter Pt•nn. tenor. Orque~tra de Cambra Anglt"'la. Dir.: Bt>njamin Briltt>n. (27m). GI ULl.\ 'lli : Conrrrt prr a dur• mondolinl'~. ,]oln i orquestra. Lgo Orlundi i Dorina Frnti. mandoJine,, Jodi Lc\itz, nola. I Soli~Li \t'nt•ti. Dir.: Cluudio Scimone. (15m). PUR CELL: Edip. David Thoma.. Jome, Bowman. Mart)n Hill. Thl' Acadl'm} of An<·irnt \tu•il'. Uir.: Cbri,lopbt•r llogwood. (9m). PAZZOL\: Tango Suite. Wulter Feybli i Dooir! Erni. guitnrrr•. (17m). u 20.00 SEL ECC IÓ D E NOVETATS E~pai puu·odnnt ptr CRISOL. ï.OO L'OBERTURA '1úsica per comença•· t'I dia. Rt•cull d'obres Lreu8 t'seollido·s i pn:sentutles per Joan Vi,·c•. LO.OO SELECCIÓ DIG ITAL PUR CELL: ··or oid, when het·o· es tbought it basc", cançó per u la festa de Yorkshire. Solist<'s vocolR. Tbe King's Con•orl. Dir.: Robert King. (36m). DE\1ENNE: Concert per u Oau ta i orqnestru n. 5. Claudi Arimany. Orquestra Simfònica Gd•ank. Dir.: JamiSZ Przyhyl•ky. (16m). NIELSE:'i: El somni. op. 12 Cor i Orquestra ~hnfònira de Iu Ràdio ~acional Dnnr~a. Dir.: Leif Seger.tam. (19m). :lfOZART: Serenata. J...··v 361. .. Gran Parli ta··. :'!Iembrc; dt• rOrc¡uestru del Seg:lc \\lli. Oir.: Frau, Brüggl'n. (S im). BER:XSTEI'\': Salm• dl' Citichester. Dominic Martclli. nen 8opruno. Rachel Mastt·rs, urpo. Gary Kettcl, percussió. Thomus Troller. orgue. Corydon Singers. Dir.: MattJtew Beat. (l!>m). CORELLI: Sonat•• du cumero op. 4, n. 1 i n. 2. London Suroque. (11m). GLINKA: Kamnrinskaia. Fantasia sohre dueM t•nnçons russe•. Orquestra Simfònica de rt..'RSS. Dir: Evguctu Svetlano\'. (Sm). 13.00 LA 1\'ITTRA.'\'SFIGVRADA RL\fSKI-KORSAKOV: l.u nit d•· '\adal. suite. Orque.tra :'iarional E-.·ocesa. Oir.: '<eeme Jür,i. (29ml. CO~tPTE: :Xito lo pell. Xavier Compte. piano. (im). RUBI2\STEii\: La Nit, cor d'El Dimoni. Cor i Orque•· tra del Teatre Bolxoi de Mo¡;rou. Dir.: Andrei Tchi.atiakov. (Sm). SAlNT-SAENS: Una nit a Lisboa. op. 63. Conjunt Orquestral de París. Dir.: J ean-Jucques Kantnrow. (4m). CIIAMINADE: Pescadors de Nit, op. 127. n. 4, dels Poemes Provcnçuk Peter Jaeobs, piano. {4m). 22.00 ALMANAC Un t>spoi tll'•tinal a evocar i rrviure el~ fN~ m.>~ t'l'pre•entntius del po•sat musi<-ul. Guió i selecciít d' ~t"< R obles. 10 23.30 NOCTURN !4.00 MÚSICS DE CATALUNYA SUBIRACH S: Cants d,. la partença. Maria Dolorij Aldea, soprano. Montserrat MartoreU. contralt. Josep Benet, tenor . Rafel Suhiracbs. buriton. Jordi Hirart, baix. Piano i tlireci'ÏÓ: Hofo•l Subirudt•. (18m). JOPPLI'\: Tn•s Rugtimt•,. Xa,ier Jna•1uin. Jlf'n·u••ÏÚ. Junü \ ilapt·inJÚ. piano. (13m). ){L ERA: E~l"!l"· JHH'OIU 'imfònir. OrIJIH''tro Ciutut dt• Barcelona. Dir.: \ntoni Ro•-\farLà. (10m). F·\L Rt: Balada pl'r a piano i orqut••trn. np. 19. Rnmo11 Cnll. Onp~t••trn Filluu·mòuicu dt' MoSI·ou. Dir.: \ ns•ily Sinuiok). (14ml. CAJI.TELOURE: Cuots d' Alvhnin. (l'rime ro 'i·rir). Vit·to'>t·iu <J¡•), An!lt'i•, sn¡H·ano. Orc¡ut••tr·n rlt• ( :nrt<'!'t'l" Lo mou· n•us. Dit·.: Jo•an-Pil't'n• .Jucquillnt. (I ~m). U.BEJI. IZ: lbèl'iu (ctr·qut•wlt'nt•iú d'At·boís). Orqtu•stt·a Simfinlirn 1ll' l'Estol do• '11·xir. l>ir.: Enl'iopu• Búti'l. (30m). 16.00 SELECCIÓ DIG ITAL BERTO~l: \li.erere. pern dui'' orqul',tru. Patri· rin Srbumnn. ~far¡turila Zimmo•rmann. Cor dc lo Hòdio d'Estocolm. I Soli•ti \ 'Pn('ti. Dir.: Cluudio ~·wimmu•. (32m). ZACIIO\\ :Trio pt•r a flauta, fn¡(ot i h.c. t·n Fn .\1. Ln•zló Hura. fngot. Ml'mhr.·• ,¡.,¡ Tt·io Horror Hun¡:nrh i tl<•l Quart<•! Totrai. (ím). DEHLSS'\: Dunw• per a arpa 1 t•ortln. \lurkuM Klinko. Soli•tl'• de ron¡ucslt'O dc l'òpcru dt• París Ba~tilla. (10m). FI ELD: Colll'ct·tpt·•·u pi uno i or· IJIH'Rimn. 6. John O'Conor. Novu OnpwHtt·u <11' Cumhro lrlundt'sn. Dit·.: Jnnos l~ürst. (34m). Ll SZT: llnlloh! Cot· d" !'a~u dc l'òpt•ru Tony, S 401. Le~li•· Howard, ¡nano. (7m). HAYDN: Simfonia n. 90. Lu P.-titt' Rand ... Dir.: Sif!Ïbwnld Kuijkt'n. (2im). ,\.\1 \RCELLO: Cutwl'rt pt•r u ohoè l'li Do m. (Trun•rrit per n guitarra). John\\ illium•. ¡.:uiturra. Aruol~nt) uf St. \larti.n-mtlw- Fi..Jd, Dir: "-'-'tlllo•th SiLLto. (12m). I,L\ZL'\0\': L"' t>'tarion•. baU1•t op. 67. Orque,tra olP la Sui•••· Romnn<h·. Dir.: Erne•t .-\n.,·mu·t. (36m). 'Iú~icu per a<•aiJar cl dia. ció i presentació a ràrn,; fred Cclnyn. tolm (16m I 00.30 ~IÚSICA !100 Selecció dP Ca rutina ~!ah.:. ga. EL GRCP DELS 'IS p. LE:'\C: Glòria, prr a ~•Pilo eur mixt i orqu~stra. Ro1~~¡ Carteri. Cor. dc la R.T.F.Or qu<'stra l'iacional de l'O.R.TJ Dir.: G. Prêtt·t·. (27m).ArRJ( ImnbrinPés per a violunctl ip. no. l\lurkus Nyikos. Jaro•l• Smykal. (9m). HONEGG[l Simfonia u. 5 "Di tt·e re'',l} qucstra Nacional de Fra1111 Dir.: Churlt•s Munch. (22. T AILLEFERRE: Sonata ptt1 arpa. Isubcllc ~loretti . (~1 ~ULHAUD: Siuúonia o. 8 362 .. Rhodaniennl'". On¡tt~t tra Shnfònica de la Ràdio!klt sileu. Dir.: Alun Franci!.(~ 5Cill soprunu>~, cor i 19 00 PE:\TA(,RA\L\ Programa <11• di\ltlgndó mu•iral. GuiÍt i ro•ulitzoció: Pere Burt-~ i ,\Jpx Rohlt·M. 02.00 REPERTORI DE:'iiT DIVENDRES, 28 D'ABU DE 1995 22.00 CO NCERT Il\IAG INARl Guió i ~,.¡t,r<•ió: Hoimon Colomer i Joan Vivt•H. 23.30 NOCTURN BR.U 87. Tt 15.00 Progr dr h• oieu I> CotaI 3J. 22.00 STll ~ u•rrr ruf'n~ (O~ Conjl Camt \•la~ 23.3~ 'lú·il rió i í.OO L'OBERTlRA 1\Jú,ira per començar elda.&, o· ull d ·oh re• hreu., •·•collit!<! presentades per Joan Yi>r!. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL ELGAR: Nuroery suite. Orqa tro de I'Uist<•r. Oir. B. Th. son. (25m). TUHINA: Cinc dl• ses gitanes n. op. 84. lle;· b Uriarte, piano. (JSs . :\lOZART: Quartel dt• curdu 19, KV •165. "'Quartet del-.!& sunàncies··. Quurtrtlul" (32m). ~fENDELSSOfl:l: S. fonia n. I, op. li. Orqur•'" Simfònica dc Londr~'· Dir Claudio Abbado . (33ml. 11 \ ALDJ: Conrert prra que•tra n. 12. RV 199. Dud Smith. Orc¡u ... tra de Angle•a. Oir.: Philip Wr': (8m). XOSTAKOYIT.\ : ¡_.,.. çó del• bo,cos, op. 81. \li<W hanosvky, trnor. han Ptll' boLx. Co~ de '\oi- i Oro¡ut:!ll Filharmònica de )Io,cuu. (3;•, RAJ\fEAU: Cinquè coorrrtrtn m. En•emble Les Domin•' (11m). ra,,,., c,mh., 20.00 "A LA .I\1ANERA DE... " Un t•onvidnt o•ns propoHa i coIIH'nta la mítsio•a qui' li ngrudn. Guiú i pt·r~t>ntucib de .fo)on Viv""· l't·odut,l'itl dl' Do lorA Bu~­ t¡u('t•. tu• o¡ \luñ l 13.00 LA l'olT TRANSF'IGL1l~ DA STENHAMMAR: Últintl~ nil d'estiu, op. 33. Lucia ~r~ piano. (24m). PALESTRL' Ofit•i de nit, e>ttt·actCtl. Conjllli vocal Sagittarius. Conjíllll iJ Fenice. Dir.: ~1ichcl Lapliait (15m). K.ALLSTE~(.;S: Strt · d't• úo l'nato per a una rut questro Filhurmñnica d'E:~ Oi.O(; Músio rull 1 rnlm. Dir.: Sti~ Wt•8lt'rht'rg. (16m I. . AL'Bll 10.00 PENTAGRAMA q][llJERT: Qualrt' unprmnp · IU' op. pÒ•I· ll~. E•pt·r·un7a (30m). piano. \luñoz. BllUIMS: Trio amh piuno, op. 87. Trio ,\-.ui. (15m). Rrpr•tir·ió del programa emès d dijou•. 15.00 EL DIA OE L'OIENT re".~ Fro o¡¡ 35. JarnJr, EGC[l ata~, 22.00 GRANS OBRES li. ('lz, n. 8, q STRADELL.\: 11 Orq~. :liodt& is.(:!:m •E liTI Bnrdll'~¡.:io, !\trt•natu a trt•~o~ amh iu"'t.-u mrnl•. \ 'ult'nlina \'nlt•nto•. Mur ~o Lazzara. C,iovunni Dugniun. Conjunt vnt'nl i in•trumcnlnl Camr·rota Ligurl'. Dir.: S!o'hnu retardi. (99111). 23.30 :'\OCTl'R"\ \lú•ico per urabar t'I din. Selt•c ció i pre>cntndó a r·ñrn•r• d' \1f!'l'd Celaya. :1 diJ.&, ~ollidts • Or,¡u~ 22.00 ELS NOSTRES CONCEHTS E>pai mono¡trMit· dt•dir•ut u Iu mÚ>ira rdi~in-u dt• lot- r•l• temps. \ALLS: \1i,.n St•alu \rt·· tina. Soli•tt'' \t>t'nl-. Cnr i Or· queolrn Bnrr•u·a dt• In !\••rlt•t·· I unti,~ Bur·IH r•rr•ni¡ttn¡:. l hr : Gusta' Leonhunlt. (Jlrn). DCNST \BLE: Suht• n·¡rinu 1111 •ericordiut•, moll·l. Tlw llillinrtl En~emhlt•. Di•·.: Puul llillir •r·. {\Om). m- l l .00 THANSI\IISSIÓ EN RECTE DE I.A M ISS,\ CONVENTUAL DES HEL 1\JONESTIR DE MONTSEIUtAT fonin Oante. Vl'rouiku Kitu·sc•. Cor,( .. tlonPs dPI l'Ol' dt• Iu Ròd10 1 Tt'lt·,·i,iú Hongnrc>o. Ort(U<''lr'a :-unftinkn dc BudoIW<I. Dir: G)iif(.~ L.. b..J. (18m). C.Ph.E.B\C H: Concert pt>r n ohui- i nr<¡nP•lrn t•n Si b 1\t, W q 16-1 Pi• ter PongriÍI'Z. Orque•lrn dr· Cumbru Fr·anz Li;zt. Dit·.: .lauus Hullu. (2lm). FR.\.'\CK: Sonatn prr a piano i vinlí Pn Lo M. Shlmno l\lintz. Yt•fim Bronf· 1111111. (211m). BHITTEN: Sr·rcnn· Iu ¡tt••· 11 tr•nur, lrompu i cor·dn, op. :H. l' t'lt•r· Pr•nr1o. Barr y Tnckwt•ll. OrqHr·Ntru ric Cnmlll'u •\ngii'Hll. Dir.: Benjnruin Bl'ittrn. {25m). ~onprono. lalnnya Mú~icn el elia 19 dt:> maig dt• 1994 u la Fundació Ol'fcó G•·ur•it•nl' de Burcdona. 90¡; ·\ ~JVEHSARl DE L'ORFEÓ GIUC l El\C. Cor dt- In Ràdio dc Flunde~. Dir.: Alexandcr Leman, piano. Dir.: Yic ~ees. (83m). 2:uo NOCTUR"\ '1ú•i<·n pl'r nt'abar t'I dia. Selec· rió i pn:;entació o càrrec de ~la· róJnur. 15.00 "A LA 1\L\NERA HE ... " Repetició dr·l pro¡rr·umn t•rui·• r•l dijous ui VI'NIH't', 22.00 ELS NOSTitES CONCEitTS CONCERT t'nrt·gistrot JH'r Iu 17.00 TEl\fPOilADA ))'ÒPE- RA DE CAT \LtJNY \MÚSICA li Pir·r•nln 'furat. bpern en tre• nt•lt••. I• n•tlt•r·ir· Va,.nr. Su,un !\r,·cs. I>nuu•l Gahel·Vnllt•jo. Chr·i,to Pfl'ilt•r. Sigmund Cow un. Cm· i OqtH••tr·u Simfbnicu dt• Iu Rlulio llnlunrlr· sa. Dir.: 1\.l'c' Bnkl'k {1:!6m). 1\L\SCAG~I: !lurlio Finlnnde'll el dia 10 dr: morç dc 1993. ZlJ\I)lERl\l;\,~N: Pholoplo~is. Ll'TOSLAWSKI: Conrt•rt pPr o piouo. DUT I LLELX: Sirnfnnia n. 1. :'llntti Rat•kullio. piano. Orqut'slrn Simfònit•u d" lo Ràdio Finlnnde•n. Dir.: Jukkn-PI'kka Saro~te. (68m). }.. • 00.30 REPERTORI DE NIT DISSABTE, 29 D'ABRIL DE 1995 DIUMENGE, 30 D'ABRIL DE1995 07.00 L'OBEHTURA 3. Th 07.00 L'OBERTURA Ciuc!Út Músiro per t:omr·nvn•· ,.¡diu. Ht·· rull d'obres lm•n s cseollirlt•H i . B~~~~u (U•' cordu l'ro¡:nunarió rcnlitzada a pat·tir dt• les peticionq que el• nostres uÍr•ntH han fl't nJ I'Oillt'Stndor dl' Cata lun ya Música, tel. 202 35 :\5. 00.30 REPEHTORI DE NIT fh·t.. :ITAL 11.00 EL DIA DEL'OIENT 10.00 LA :'II(~ SICA REUGIOS.\ CONCERT enn·gistrut pet· Ca· '· (22!' [ Dolors Bus· u.oo ~OCS 1:';TE RPR ETS Programació rculilzada n purlir· dr Ics peticions I(LH' r•l• nustr·r•s oil'lrls han fet ni t•onlcstudur· dr• Calahmyo Mil~ieu, 1<'1. 202 ;.¡5 lCel i ¡I¡ pre~entndc~ per qm•t,, per començar el din. Red'obt·cs breus escollides i pn•sr•ntnd<•s per Pilar Subirii. MúHÏl'U ¡• ull 19.20 REPERTOIU HE CONCERT MOZAHT: Co•w•·•·t p•·r· u Ouut11. Bl'pa i on¡ut•Mtrn, h. V 299. An· dríis Adm·jíon, flnuln. Su~n111111 Mildouian, uq10. On¡ucstl'lt <lr• Cambra dc Munir•. Di!·.: i= 23.3!1 NOCTl.RN ~ÚKÏcu pt•t· lll'llbnr d dia. St'lec· r•iú i pr·••et•nhll'ÍÓ o ('Òrrec dr; Mul'{, Janí• . 126 i; e: Huu~ Stadl mnir·. (27m). L!SZT: Sim t O!UO HEPEUTORJ DE NIT delr<dit rllulil ItS: SiD rqur~:n r'· Da Sm i. n r~oairr- 9.Dill! Camln ~· .: La t!t \lJdrllr JPetr-' rqu.,m u. (J;m C('rttltt omillt; iiGl'Rl ime:n!l! o 'ifgt'l• ;TJH\t Coojllt njunt IJ ,.aplilll rs: Srrt ~tiB(Ir , d'E•,.. 11 CONCERTS lO A 1 ABRIL 2ABRIL 3ABRIL 4ABRIL 19h. Palau 19h. Centre Cívic Bon Pastor 11 h. 11,30h. Palau SAT 12 h. Barri Gòtic 19,30h. Església St. Felip Neri 19h. Palau 2 1 h. Església St. Felip Neri 19,30h. Sala cultural Caja de ~fadrid Palau 2 1 h. Orqw•stru •imfòniro dr Barcelona nacional de Catalunya (OBq. Jutta Czup~ki, piano. Dir: Gunthl'r HE>rbig. Hindcmith, ~loun, Bt•t•lhovt•n. Ban du \luniripul dc Bun·«'lona. Dir: Alfons Reverté C!L~a,o,. ShQ!t¡. kòvitx, Boi'(Jdin. Serro, Jucou, Grundman. Bcrnstein. OBC. {Scgonn nudirió). Bundn Municipul de Barc!'lonu. Dir: AlfonF Rcverté Casa~. Sho•t¡. kòviLx, Bonulin, SeJTa, Jacob, Grundman, Bernstein. Con<•f·rt rlt• l.'lll'illó. Murin Dolors Coll i Anna Maria Revcrté, riiJl. llonÏHlt·H. B(•rnut Bailhtl, orgur. Lt> Maistr·c, Kt>lln!'r. Franck, Lahor. Orc¡uo•etra Fran.r. Li,zt dt• Budap1•st. Xa";er Joaquín. Dir: .Janus Rolla. Bartók. (Euroconcert). pcr~u:::i. Conservatori ..\funicipal Grup de l'anyo•s. Rando d!'l Sdmht•rt, \Vugtwr . 6ABRIL 20h. Saló de Cent 21 h. Palau 1!!1 2 1 h. ¡¡ 22h. Col·legi Major· Ramon UuU CAT Quartet Gaudi, j ozo•f Toporct•r. violi. J indrich Bardon. violí. Erit Koontz, \'iola. Ghenrght> \fotatu. ,·ioloncel. Toldrà. (Somies dt l'ORC ol Saló de Cent). .I nume Aragall, t!'nor. Vicenç Sardinero, baríton. Amparo Garót CruE>IIs, piuno. Purrini, Vt•rdi, Donizetti, Giordano, Ponclüdli. Tosti, dr Curtis, Fnlvo. (Poloucent}. Trio Un da Mat·iR. Colwzón, Ot·ti7.. Sancta Maria, Valrnte, cleStl· ma, Fulc•ionct·o, Cnbanilles. (J.IMM de Barcdona). Ràdiokuott·t•. (TnuJkionàrius). 1!!1 ~= ¡¡ ;:z f 1.2!. !!. - Conbl~rvatori. Dir: Joan Brnnc¡on, 22 126 i- 19 Grup ell' llumene CamiE>Ia. Música i dansa. 19,30 h. -- 16A Cobla Mcditi'JTània. Dir: .Jesús Ventura. Puigfcrrer, Borgun¡~ Toldt·à, Mort' l'Il. Rtwra, Srrra, Moralcda, Martínez Comín. (<M.. rrrt cir Torrin al Palau). La Academia dc Harmonia. Mat·La Almajano, soprano. Dir: EmiJ¡¡ Mort>no. Corselli. (Concerts de Quaresma. Euroconcert). SABR.IL .""". E. 0::::0 llA 7 ABRIL 19,30 h. 21 h. 8ABRIL Conservatori Municipal Palau Orque~lrn Simfòni(•n del Conservatori. Dir: Albert Ar¡,'lldo. Tol drà, Iloydn. (Ccntcnat·i del meo;tr·r Eduard Toldrà). Orque;,lro Himfbnicn de Barc!'lona na<·ional de Catalunya (OBC'I. Rob1•rt Cohl'rl, vinloncel. Dir: Gunthcr Hrrbig. Schumann, Brurl· ner. Opp Po. Camt•rutu d'in~trumrnts bi1.antin~. Dir: ChristodooW! Halari,. (Corw¡•rl'< dt• Quareoma. Euroconcert). Orc¡ul',tra ~imf{mit·a del VaUh. Cot-<; de Sabadell. Carme Bo•llmante, ~opranu. Angt•l Òdena. baríton. Dir: Jordi )fora. Brahmi. Fouré. (11 Cicle d1• <·onrcr!Ji simfònics Pans & Company). La Prim·ípol dt•l \fl'lro. Ft•sla dc rlot'nda dt' Trailicionàrius. 21 h. Església St. Felip Neri 21 ,30h. Dra~sanes 22h. Plaça Rius i Taulet 19h. 19h. Palau Centre Cívic Cotxeres de Sants Orfeó Grocienr OBC. (St•gona audició). Banda \1unit·ipul Ò<· Barcelona. Dir: Rafael Grimal. Tbollll!· Kotxoturian, lloiHt, Bizct, Soutullo i Vert, Giménez. Queralt Rol' a, clu t·inPt. Albrrl Gumí. clarinet i corno di ba•lt'll•• .luvier .luonco, guitarra. Manel Vega, contrabaix. (A.•sodacióAbtrnstury). ORC. ('l't·rr.t·rn aurlil'ió). Banda Municipal de Bnrcelono. (Segona audició). 18 h. P alau Centre Cívic Cotxeres de Sants Palau 18,30 h. Ateneu Ban·donès 19,30 h. Església St. Felip Neri 20,30h. 23A 24 J 2SJ 26J 27¡ 9ABRIL 12 11 h. 11,30 h. On¡ut•stnJ Norionnl d~ Cumuro d'Andorra. Gerard Claret, roll' cPrtino-tlircrtor. ToMrà, Bortók, Cet·veUó, Dvorak. (Els diumrn,!!l al Palau). Danit•l Li¡;odo, piano. Beethoven, Schumann. Chopin, AJ.b(niz, Bor tók. (Assoeioció Massià-CarboncU). Bernut Bailhé, o•·gue. F'ossolo, Trabacci, Reger, Bach. 28 , CONCERTS --- (OBq. MozlJI. !O ABRIL 21 h. Palau On1tw~trn Filharmònica Reial d'Estocolm. Dir: Gt•nnady Rozhdt•stn•nsk). Blit·tz, Rnn•l, Mussorgski/Ru, l'I. ( Pnlmu•cut). !I ABRIL 19,30h. Sulu c·ultu..al Cnjn cir Mnch·id Pul au Cot· tlt•l Tnllc•r d'Estudis Medievals. 21 h. Esglí-sia St. Fl'lip Neri Bontdin Quurtt•t. Mikhail Kopelmon, vinh. \ndn·i Abramenkov, violi. Dmitri Slwbalin, viola. Yalt>nlin Bc•rlinsk}, violoncel. Becthov!'n, '\ostnkc\vitx. (lbercnmt'ra). Coral Sant Jordi. Dir: Lasz.lo Hcltay. Polifonia rdi¡tiosn catalana i uniwrsol. (Conct•rts de Quaresma. Eurot•onrt•rt). Es,;l[.bia Bt•rnnt Buillu\ orgue. Dandrieu, Bach, k..nt•t·ht, Bridgt•. Sho,t. 21 h. Sbr.tt¡. 16ABRIL 19,30 h. St. F!'lip Neri té, cari- 20h. 21 h. Palau 20ABRIL 21 h. 21 h. Paluu Col·lt•gi Major Hnmon Llull Radu Lupu, piano. Bartók, Schumann, Srhulwrt. (lhcrcaruera). Dunic•l Ligorio. piano. Bcethow•n, St·humunn, Chopin, Albéniz, Bat·tók. (JJMM dc Barcelona). 21 ABRIL 21 h. Pnluu Orquc~tru simfòuicu dc Burcclonu mH·iunnl cic• Cntalun yu (OBC). Yladimir Kntinj<'v, piano. Dir: Dmiu·i Kitajt•nko. LiuJov, Schnittke, TxaikovHki. 22ABRIL 11,30 h. Dra~sunes Banda Munic·ipal dl' Barcelona. Dir: Josl'p Mut. Llurens, Ventas, .\turruc·u, Lo molc, Toldrà, .Moya, Cat·n·llc, Gurrc•tn, \1orcra. Concet·t dc Snnt .I ordi. OBC. (Sc¡;onanudirió). Banda Munic·ipul de Barcelona. Concert dr Sant Jordi. 19,30h. rgun¡~ ). (U,. : Emi!a riS~Ó. ancom alí. En .iste, dt Gam. lchiflli. I I de&~ 23ABRIL 19 h. 19h. Palau Cent n'Cívic Cotxeres de Sants 11 h. 11,30 h. Palau Ct•nLL·e Cívic Cotxrres dc Sants Bm-ri Gòtic 12 h. i 18 h. ~o. ToJ. :Bu•ll- lraluns, 19h. Palau Alba Yt•nturu, piano. Bach, Beethoven, B1·ahms, Rachmaninov. (Coneert de Tarda al Palau). 2SABRIL 20,30h. Església de Pompeia Trio Or-fco. lluydn, Boismorticr, Ch.F. Bac·h, Ph. Em. Bucb. 26ABRIL 20h. Cutrch·ul 21 h. Institut Francès 21 h. Con~ervatori .Toscf Prokop, oq;uc. Miroslav Lustovku, trompcln. Ccm ohorski, Handel, Buxll•hude, Graupncr, Bach, Vejvanovski, Dupré-. (L'orgue o la eatrdrul dc Barcelona. Euro<"onrt•rt). \1ireia Hcrnúndez, clavicèmbal. Albert Romaní, ('lavicèmbal. Leroux, L. Couperin, F. Couperin , Duplly. A. -L. Couperin. Rita, dc Doniutti (òpera en un acte). Pi Ior Dulmnu, Jordi Cnsano, a i Joan \ Junuel Gimeno. solistes vocals. Dir. musical: Manuel l,;ttl~ \lunicipaJ ·ió.Ult- ...l• s: 126 i l t Coneert t'\.lruon:linal"i dc carilló. Maria Oolcn·s Cull i Anna Maria Rc•vc•t·té, curillonistes. Eleftl'ria Kotziu, g1ritarra. (Assoeiació Mak!oisà-Cnrbonell) Bernut Bailbí-, orgur. Robertsbridge, Pulc·~trinu, Carrrira, Sorge, Gerber, Krllner. 24ABRJL bo1111•· García Murant<'· 27 ABRIL et, coP· l!D~ ¡Jbénir. OBC. (Tr•·c·t·t·n nudició). Bnndn Munkipal de Bat·celonu. Conccr·t dl' Sunl Jordi. \tcncu Barcelonès Esglé•ia St. Frlip 'icri s. L Disa EngliHh, ohof.. Gil Shat·on, violí. Pt•rt• Sc•rrn, violí. Tamas Strn~st•r, violo. Eric Koontz, viola. Dn,id B. llunnion, violonc:d. Moznrt. (Solistt'H dt' l'ODC al Saló de Cc•nt). Orquestra dt• Cambra de la Filhnrmòniru de Bc·r-lín. '\lozar·t, Bartók, Dvorúk. (Euroconcert). 18,30h. 19,30h. (OBC Brntl· odoul.» Rafael CnHnst•mpet·e i J osep M. Snpm·us, Ouutrs. Consm·vatori Munit·ipal Saló dt' Cc•nt 19ABRIL 28ABRIL 20h. Saló de Cent 21 h. Col·legi Major Ramon Llull 21 h. Palau Quintet df' VI'Ut Aulos. Josep M. Br·otonR, nauta. Robert Julià, oboè. Alfon~ .Rcvcrté, clarinet. David Hoscll, u·ornpa. Eduard Bazoco, fogot. Beethoven, Liszl, Goeb, Katxaluriun. (Solistes de l'O BC 111 Saló dc Cent). Trio Flon•stun. ~1ilan , Mozart, Be!'lhovt'n. (JJMM de Barcelona). OrqueRtru Simfònica de Barcelona narional dr Catalunya (OBC). Leonidas Kavakob, ,;olí. Dir: Víctor Poblo Pérez. .Montsalvatge, Beethoven, Shostakòvitx. 13 CONCERTS 21 h. Con;;ervatori ~lunir:ipal 21 h. 29ABRIL 30ABRIL Saló del~ \fi rall• del Liceu 20,30h. Barri Gòtic 19h. 19h. Palau Centre Parroquial d'Horta 11 h. 11 ,30 h. P alau Cen tre Cívic Cau Felipa P alau 18h. 19,30h. Església St. Frlip Ne•·i 13ABRIL 22,30h. Societat La Lira Ampostina 2ABRJL 18,30 h. Esglé~ia 23ABRIL 18,30 h. Església parroquial parroquial Grupo Enigma. Dir: Juan Josi'• Olives. Hcnze, Hom.~. ·''"'ll'..,u.. dn·n~, llimh·mith. (A CC). Rac¡~~t•l Pit•rotti, 'oprnno. Q,ias Wilt•nsky, piano. \1ontsalra¡;. Guritli. Turina. Bellini, Ro,sini, Bizet. (FAAOC). Cmwt•rt t•,traordinm·i dr carilló. Abel Chan!s i Anna Maria tf. l'nrilloni•tt•s. OBC. (St•gono audkiól. Buncla Muniripol dt• BuJ'el'lonu. Di,·: J oan Pàm.ies. Nin-CullliiJ, .\sin' \¡·bó. Elgar, Gt•rshwin. OBC. (Tt·•·c·!'rll aurlieió). Banda Munic·ipal clt• Bart•t·lona. Di1·: J oan Pàmies. Nin-Culmr A~ins AxhÍl, Elgu•·, Ger·shwin. Snctl'll'bnutit·•·H dt• BnrTI'Ionu. Buncht,tto Musieale. CordeCambn dc·l P:viC (pnll·oànat prr Fundació Caixa de Catalunya). Dir:~j¡¡. I in St•luniclt. (EIH cliunwnges al Pala u). lkrnat Bailh(o, oq;nc. S. Agustín. Sesoé. Bach, Vierling, Smétan¡, Dvórak. 2A! 8 A! 23J Orqut·stra EduanJ Toldrà. Cor Polifònir drl Ganaf. .\lour1. Ch. Ph. Bat·h. Hupln. Coral An '\uva. 21 28 15 ABRIL 22h. 16ABRIL 18 h. P aper· de Música Conc!'rt d'nlunmes dell ll Cur·s Internacional de Música de Canbra. Conçcr·L dt• pi'Ok~~m·s dd 11 I Curs lntcmacional de }{úsicelk Cambru umh el SilveeijtJ·i String Quar tel. Suzanne Bradhury.pii no. 1~ 9A 12 , 6ABRJL 22h. Ca;i.no .\lrnr~lral Ehtm} Jun Quarti'!. (JJ\ftf de Figueres). 20ABRIL 22h. Casino .\lent•,Lral Chuno Domín¡:tu•z Trio. (JJM)f de Figueres). 27 ABR.IL 20,30 h. .\fuseu dc L'Empordà l nés Gut>rrPro, piano. (JJ.\Bf de Figueres). 16 I 20 23 29 30 CONCERTS salrat¡o 2ABRIL 19,30h. Esglt-xia priot·al tJ¡• St. Pl'l'C Roltuul :vinili', tH'!(Ut'. Wahht>r, Bmhm,., I ¡,1.1, Kn ..•·ht. Guilmanl. SABRIL 22h. Tt•att·•· Fot·tun) Orclut•stru Simfc'miea dl'l \aliè •. Cor~ •l•· !-ahatldl. Carme Bu·tamantJ•, soprano . ..\ngrl Òdena, harítun. Uir: Jnrdi Mom. Brahm,., Faur·C:•. Conrt•rt d,. Pà,qua. 23ABRIL 19,30h. Esglí-•ia prioral dt• St. Pere Josí--Virl'lltt' Giner. orgue. Bach, Hrillrr, Franrl... 6ABRIL 21,30h. Lu Faràndula Sinúòrdl'a drl Vall{ot;. Cor~o d1• Suhad1•11. Carml' Bu-ramanlt•, ~oO¡ll'ann. Angl•l Òdena. baríton. Dir: lunli \lora. Brahms, FaurÍ'. Cnlll'l'l't d .. Pàsqua. 7 ABRIL 20,30h. Esrola dc Mú;;ica Pilar· Lópt•z CuJTasro. piano. Cufzd -Cu!mrt Cambn ~ir:M~r Ür<[ll('~tru l Ro~u Vidal. ~oprano. Mont~t>rrat Oli•f•. piuno. 7ABRIL 21,45 h. Cons¡,rvatori :\1. 21 ABRIL 21,45h. Conscnatori Bernat Bofurull, 'iolí. Vicenç Prun(>,, piano. 'lozart, Schubert, Schumann, Falla. 28ABRIL B· 21,45 h. Con~t·rvatori Angrl Puig, piano. DcbusS), 2\lontollh al gt•, \lhí·niz. ~ 126 ;:¡ i l de Can· lÍsica dt = • ·¡¡:¡ I ABRIL 18h. Església Camt•r·ata dt• Sitp:l'o. Dir: Joan Frrri•. Hèquit'm, dl' Fam·é. 9ABRJL 18 h. EsgJ;;sia Gmp de Cant Gregorià de Vilafranca. Cervt·ra. 12ABRIL 21 h. Ennita de Sant Sl'bastià Coral dt• Sitgt•s. Josep Pagè• Busom, orgut·. Dir: '\In. Ramon Cotalà. Palt"•tr·inu, Bach, \lozart, Pagè,, Busom, Frum•k. 16 ABRIL 18 h. E~glésiu Fr·an<~I'SI' 20ABRJL 21 h. C!'nlr!' cultural Caixa dc Terrassa t ury.f'l" orgue. Dir: :\1anel Pi, oq~rll'. Titetouze, Bach, Hinòt•mith. i\ és tor Ei1ll1•r, Yiolí. Àngel Soler, piano. Dt•du~os). Franrk. Bee- thown. (Fundació Caixa de Terrassa). 2ABRIL 18,30h. Esglésit·~ 23ABR1L 18,30h. Centre cultural Caixo dc Terrassa The Seholors. Kym Amps. soprano. AnguR David.,on, contratenor. Robin Dovcton, tenor. David van Asch, baix. Cucrrcro,l'lforales. Victorin, LaHso, Desprcz, Me•·enzio, Cooke, Voughun WiJüamH. 29ABRIL 2 1 h. Centre cul ht ral Caha de Terrassa Ballrt Nacional d'llolanda. Dir: Waym· Eaglinp;. (Fund:'I('ÍÓ Caixa de Terrassa). 21 h. C1•ntr·r rnlhtral Caixo de Terrassa Ballet 'ia<•iunol d'Holanda. (Fundació Cahu de Terras5a). li :.--- Lluí~ \ta~. 30ABRJL de St. Pere Hopk.inson Smith, llaüt. Bach. 15 CONCERTS L ha I 20,30h. 12ABRIL Teatre Atlàntida On¡urstru Simfci~ra dt:l Vallès. Cors de Sabadell. Canne B~~Q mantt•, M>pt·ano. Angel Orli'na. haríton. Dir: Jordi .\lora. Fatm~. Con!·t•rt de PitM¡ua. ell' s R nu i Sit l nu~ lin1· pri• ~('111 que fin~ Palau de la Música Catalana Els dilluns a les 19 h. eh i \fu del no¡ Iu u Concert núm. 2 Concert núm. 3 3 d 'abril. 1995 La Cobla Cobla Mediterrània. Dir: J esús Ventura. Puigferrer, Borgunyó, Toldrà, Morera, Ruera, Serra, Moraleda, Martínez Comín. 24 d'abril. 1995 El Piano Alba Ventura. piano. Bach, BPethovC'n, Brahms, Rachmaninov. F del; rec. gra Preus: de 800 a 600 ptes. lici I rel ba~ R01 11611 un g}lll~-/ ~rnniDreildnn CATALUNYA MUSICA I RE\1ST A '1USIC \L CAT,\L\!\A CI Sant Fance... c de Paula, 2- 08003 Bar<•t•lona Butlleta dc domiciliució huncàrüt Senyor•, dup-air~que amb càrrr<:al meu eompte/llibr~ta atenguin el• r~but•qut do prhl'utarü CO:>ISORCI DEL P.\LAu DE LA :\IÚSIC.\ C.-\T.\L \.'\ \, pel pag11mtnt d~ lo meva 8ub«:ripció a "C,\TA.LU:\'YA llfÚSIC.VRE\lST.\ \!USI CAL CA TALA..'iA". 1\.. Comptr :\' Eulital Dígit ronlrol lV Agència DDDD DDDD DO DDDDDDDDDD Titular - - - - - - - - - - - --"anc/Cnixu ----------~\g¡.ndn - - - - - - - -- - - Signatura oblació - - - - - - - - - - - Adrrça nj!ència Cal omplir w• dad~3 corrPrtamenl Butlleta d ... subscripci{o Nom i ro¡¡norn• - - - - - -- - - - - - - - - - -- - - - - - - - Pror•·8•iÍ> - - - - - -- - - - TeiHon - - - - - - -- - - - Cu rr•·r l'o·ovínciu - - - - - - - - - - - - - Dte. Publució Fnré cfertiu l'import mitjnnçunt D(\'Ahju rmhs.rriut'C tn Lt par1jr del número O O I ullo banruri ndjunt. amb In quota anual de 3.975 ptes. O O dotni<-iliuri6 hundiriu. Per a aubot•ripr·ion• a l'estranger. consulteu el prru. scmcotral de 2.225 O qw I aft· all da fra J hi bUI e: in ro~ lia Gr .11( Gn kir qtl 1 fet CSJ TEM A La J1úsica! ) a 11 'és, d'excelsa. ja, la Música! Hi lw moments que vertaderament em sento orgullós de ser músic. Re•marqueJII l'insistE-nt ús del sign<' d 'admiració, no ~ols en aquesta citació sinó al lla r·g del dieta ri. Situació econ•mica precària L"anv 1905 Eduard Toldrà s'instal·là a Barcelona amb, la seva famíliu. La situació econòmica familiar r ra més aviat ga Idosa i ell hagué de passar f OL" tes privacjous,i acceptar treballs molt secumlaris (però •rrnprr rn el camp dc la música) . Sovint <'S dol d'ae¡ursta situació que, per altra pat·t. l'acompanyaria fins molts anys més <'nllà. quan, passada la gueiTa chil i abans d'assumit· la direcció d t' l'Orquestra Muniripal el 1944, a<·tuava al Restaurant de l'Oro rld Rhin. El 26 dc desembre de 1910 es lamenta de no pndrr assistir a un cidc que ha do tenir· lloc al Palau de la Música i en el qual jntervenicn, t'ntre d'alu·rs. l'Orfeó Català. Pichot, Francesc Costa, Thibaud i Granados. Fo una estona que m'eslava mirant el programa dels quatre concerts clàssics de Tardor ... sota la dirrrció d"en Millet. 1vaja.... que no he fet més que migrur ... Això és immens. I pensar que jo m'estaré al Romea, tocant ''Sij'étais Royn o "La nm/ta de por- lici'· ... El3l d'gener de 1911 escriu: Oh, ahir a la nit! Vàrem m.enjar past.es, vàrem veure xarops i.·vins ra.ncis, i fins vàrem menjar-nos Ull tortell de clos rals ... 1 jo no vaig pagar res, perquè només duia cinc cèntims . .. iUísèria! Misèria! El 5 de marc de l9ll Toldrà par·la d'una certa afecció a] futbol, en aquest cas insatisfeta, per amor a la m(tsica. O més ben dit, per haver· dc pagar les rlasses que li dona va Francesc Costa. La darrera l'r·usc és d'una subtilesa exquisida. Avui a la tarda hi havia torneig defntbol però no lri havia calés. Alrir, per a en Costa vam escurar butxaques. Tot això em pot tenir en compte, des del rim de la glòria, amic. Disposar d'un esmòking sembla que no t·esultava ~osa fàcil per a ac¡uclJ noi ni p er a l'economia familiar. Així, el 10 de març de 1911 Toldrà assenyala: .4vui hem començat a uss a ja r ttn es Danses de Granados que s'han d'estrenar i estan de primera. llolt ingènues i molt boniques. Molt bé! ... I a en G.argcmta, de més a més, ja li estic pidolant l'esrnò/¡lllg altra vegada, per a tots cinc concerts. Penso que me'l deixarà sense recel. Dru dies més tard cnC'ara fa refer·è-ncia a aquest fe·t, t~t destacant l'èxit at·onseguit en el eoncert -no I"SJ>e<·rfica quin. El concert de la nil, magnífic. El públic, en.tusias'~at amb el mestre {no l'anomena), el va aclamar ... és 101 un gran mestre! ... Jo, lluint l 'estnòlring que tro mn pertany. H.t-specte c.l.el r·ebuig IIIOI"al de lt•s tas4_tws ltUe li imposava la seva <'Onclil·ió, t'n conr.tittu·i~ una mo-.lrn punt dt>l dia 12 ut' mni~ dt• 1911: bt'n explícita D'aquí a un quart me tt"haig d'n11ar a assaig a lo Sala lmperio. )a hi som, ja! A fer de mÍI.sic! ,1 la quadra! Si sempre hagués de ser així! Quin suplici! No ho crec! El dia 11 dc nowmhre parla d"nna ultra feina poc satisfactòria, sobr t> Iu qual insislin•m mfs c.>ndavant des d" una altra pl'r¡;JH'C'lÍYa: M'hasortit un boio antipàtic. Lnu ~uplència, clissrtbte, tarda i nil, r.(. La Buena SomhnL Més endavant , el 19 de juliol dc 191 J. fa r·eft'r·èn~ da a la dislriLució dl' ll's bor·es dc>! elia, i apunta: Després de dinCLr. cada dia vaig al Sinclicut. amb prou repulsió. però què s "ha de fer ... no hi ha altrn remei. A veure si donen feina. Tres dies abans es r·cft•t·eix a una Lr·ohada amh cn Massià i Francesc Cob ta , i una 'egada més rs dol dC' la seva situació perso nal. En M.assià i en Costa s'han pos(lt ll parlar de Brussef.les: han sortit noms i fets i pt.>rsonalitals desconegudes per a mi, que, mústic, m'ho estat•a escoltant en un rucó. migrant ... migrant. .. U"entra com una melangia qucw sento parlar a aquests ja fet.s, ja grans; pM·Iar de coses grans també, amb la na.tttralitat que jo parl,o cie les coses petites, petites com jo ... Una de les escasses referències al bell pare-mai no parla de la mar·e- , resulta prou si~nificath·a en aquest context. És duta del28 d"o<"Lubre de 1909. A ra, més que mai, el mectpare està amb les solfes. Semp re èsc rivi n 1, però escriví nt començamen Ls, mai finals. ra Aprenent cie compositor En aquests anys Eduard Toldrà comença a neguitejar-se per la tasca rlE' compondt·c. I..A·s Rt•ves tentines en aquest terreny són explicades una ve.gada més amb aquelles caract<•rístiques de sinc·critat i ironia fina i intel-ligent que tan bé defineht'n la figura d'aquest músic. També amb un int•\itahle apasFionam.ent. D·lusions, dubtes. e peranct•..,, decepcions. tot plegat es mou a r(•dós d" allò que a la fi serà una parcel·la significativa. e ncara que no dt>cisiva del conjunt de la vasta t•·ajc>ctòria del músic. El 30 dc maig de 1911. escriu en el seu dietari: Es pot dir que acabo de donar,l'líltimu eïn;;ellada a la fumosa Arin de violoncel. Es a dir . .\ria. no sé com en diré! És fàcil que es quedi sense baptisme. L'Op. l! Em fa gràcia! Ai:rò sense comptar amb (UjU.ells upassionats Vals-Boston que feia rany pa.~­ sal a l'ugosti setembre. Escrits, qui sap si amb alguna finalitat ... 1 sense comptar. també. el cèlebre Vals del cigronet compost als set anys. Encara ho guardo. Aquest dia vaig trobar /"original regirant papers, i en. vaig tenir una alegrin. Ilo guardaré com una relíquia. --i-• :126 TEM A Del zt• ar tar I, àmp Jict( pn•s Ít'bf! \Cll I d'tu¡ dia f més mer tlt mis am6 Cat' pré rèn sen T \Ct't anal El Quartet Renaixement es va crear en l'època del Dietari 126 Aquesta visió eufòl'ica. tanmateix, queda sotraguejada lOl just 1" endemà , 31 de maig, per un toc de realisme inespeml i, molt probablement, excessiu, q11an apunta: .Ia est c'i, ja! AccLbo de posar en net la partitura de dalt a baix, de l'Ària en Mi de -violoncel. La meva primera producció! És molt dolenta! Moguda, dintre uns límits molt estrets, no resulta gens interessant. Una mica original, potser... però, ca! no he nascut pas, jo. per a compositor. Sobre aquebta obra primerenca insistit·à encara 5 dies més tard. elS de juny, en un testimoniatge ple d'escepticisme. tiquest matí per fi m "he sentit l'Ària de l'Estiu amb liintònio. El que deia: és una cosa petita sense importància. L'Antònia m'ha dit que li ha agradat. Pxt! No sé si creure-me'l. Després de comentar una engrescadora classe rebuda d'en Francesc Costa, es mostra entusiasmat. Fa la scnsa<'ió que l"entusiasme per l 'aprenentatge de 1' ofici de violinista 1' engresca també en el de compositor·. La nota és del22 de juliol. Aquest estat, a més a més, em d6na unafebre que em fa prorlnir musicalntent. Vull dir que mai com aram 'he sentit inspirat per una música tendra i he fet, més via escrivint ingènuament sense rebtLScaments. Tant es així, que de la vella Sonata en Sol, en tinc el temps darrer ja acabat, o qu.asi acabat. 1 m'agrada. Sí, m'agrada una mica. Dos dies més tard, comentant que h a esco1tat aquesta obra esmrntada amh el seu amic Gar·ganla, es referma cnl<'s vir·tuts que té d'una forma, una ve- gada més, sincf"ra i real. En Garganta .suposo qu.e ho diu per broma, diu que l'hauria de tocar pLíblicament (!) . .lo he disjrlltat únicament perquè he vist que, encara que 111~1 matusserament, aqu.elles notes no s6n més que e.t· terioritzucions sinceres, sinceríssimes, de les mere.1 afeccions tnés íntimes ... El2 de novcm bt·c es refereix a I' assaig per part dt!< Quartet Renaixença del scherzo del seu QLwrtet primer·, la pr·imera vegada cru e escoltava la seva parli· tu1·a. Toldt·à es mostra entusiasmat i a la fi de la sn. anola<'iÓ confessa un sentiment particuJaf'. una w· gada més deliciós. Aquest matí hem fet quartet. I allí hem llegil r' Scherzo del meu Quartet. Puc confessar ben ini nuament que m'ha, agradat. Tal com presst>ntÍ! l'he trobat superior allr. i2n. temps. És espontan· té naturalitat, i té, sobretot, aquell regust ciàs!· que és el que me'lfa agradar més. A ells, tots. el~h agrculat molt. M'han encoratjat a escriure el dar· rer temps. No en tinc res escrit, però ja quasil'h1 somniat lot. Jo sempre ho he fet així. AbaTis d't.l· criure, somnio. Una ~xpr·cssió de realisme molt explícit li pmll'l consta Ia r.· sen¡;c falses modèsties la seva evo1uci6r(li .. a composit or. .lo lw evolucionat tnoh. E'Volttciono, encara:(lll1 hauré de continuar molt temps. Hi ha dies que ~·uff llegir el que he escrit fa. mig any, o un. any, ome·1• 1 quedo esgarrifat lot so'Vint de veure idees eme.<es, que ara de cap manera escriuria, im 'agafen un quasi temptacions de tirar-ho tot alfoc ... I fan pàti sola que solt E Il'Ol un~ tnci par !JU(' d"e1 e da 1 reg mé~ lleJ dar ra11 pr~ m'h sió 111!( m't el b cuL ac bé, pet Olt get (I o TEM A Descoberta cie la vicia No ha dc sorprend re que u u noi de cutot·zf' o quinze anys no pugui reprimir la Lc-mptació dc- manifl's- rar la. descobl"rla de la vjda t>D la seva ac·cepció més amplia. En tot ras. és una d.t',s~oberta s~;in t contradit-tòria. en la qual explos10 1 repr·essw, o autoreprrssió,esdoncn Ja mà con~ larnhéhofa~ sc:nsu~lit~t i t'opirituaJjtat. Les anotaCJons de Toldra c·onstJtuetxrn un tes timoma tge d'una gran força suggt>ridora i d'un atractiu t•nriqtút per la finor del seu esperit. El dia 8 dc DOH'mbre de 1910, Cll OCaSÍÓ n'Ull assaig11i més ni menys lfliC a 11ncentre parroquial, Tohlrà comença a comJJI'Cmdrel'ett>rn femení. !quest matí he anat a assajar, amb el papa, la missa que s'ha de fer el diumenge a la flonanova amb els Plcwas. Hem anctl a assajar a un Centre Catòlic. ( ... ) Unes noies qne han entrat. i que després m'han resultat "Flijas de María.". /Entre parèntesi. una d'elles no ha tinglLt gens d'escrúpol a mostrar-me tota la cama-fins al genoll. No asseguraria que estava en aquella posició sense adonar- se'n. a. dir. lisfr; e molt uR ex· mem urd~ etpri parli .asm na rr egitJ • ingtt en rin, ntmv :fàs1 ef~hd ·l dar· .si /'hi l d'l" .ermti Ió cor. ;OÚ1 • ¡e (lo. mé¡.l 1ICSf.~ Tres elies més tard enca1·a escriurà, desrt·és d'adlertir que l'audició de l a nUSSa a la Bona nova havia anat molt bé: No sé per qttè,però aquelles "Hijas de María" em fan certa g ràcia. 1, cnidado, qu,e d'eixerides, o simpàtiques, o bé guapes no n 'hi ha cap, llevat d'lLna ~oia, aquella que em va ensenyar lacam a a l 'assaig, queésjoveneta iavuino ha parat de mirar-me ni un sol moment. M'és igual. ]a li passarà. El6 de novembre de 191 O descriu u nu emotiva !robada o retrobada amh una anònima noia , amb un gran lu.xe de detalls i amb entusiasme i una excilació molt propis de la descoberta de ra mor. Les puraules de Toldrà són pròpies d'una versona c¡uc, a més , té un molt encomiable sentit dc r art d·escriut·e: Oh. Déu! Avui l'he tornada a veure ... Una vegada més he percebut aquella sotragada al cor, una ''egada més m'he posat nerviosíssim, i una vegada més m'he sentit tímid. Però no he dubtat pas gaire. Hefetunbon giravolt im 'he situat com a vint metres darrera d'elles. Passeig de Gràcia amunt. On aniran? Calla! Van cap a la vorada ... M'hi acosto de pr,essa. Per fi he vençut tota classe d'escrúpols, 111 he rigw de mi. mateix im. 'he dit: A dintre! L'ocasió no podin ser més propícia. He procurat adoptar tu~afesomia normal i me l'he mirada fit a fit. Ella m ha correspost. En passar pel seu costat, m'he tret el barret el millor que he sabut i molt baixet he articulat la pctranla: "Passi-ho bé!". He vist que eUa ~:otxava fleugernment el cup i m'he [l.Xa 1 com tame els seus llavis ideals es movien mentre devien repetir l~ ~Meixa paraula. QlLir: moment! Cristo! Olt. qum extasi! I sembla mentida, enmig el 'aquella ' . em u· obava sol. Es · zes sales, JO qu.e recorrta gentada d' " tr, sol amb ella. Havent-la saludat. havent-me . ., saludat no , . , · mes azxo, ves sz.es poc, Ja em sembla que ens trobàvem tots dos sols, donant -nos les mans i dient-nos frases patètiques. \imple! Quf' foto! Toldrà, Toldrà, no desbarris! El control dels impulsos vitals del mouwnt consti luei.xen una nota for~a rt'<'liiTenl en lHfllt'!ücs unotu<·ions que transcrivim. E l dia 19 dr juliol t>S('I'iu: Aqltests dies he estat a ¡mu t de sostenir u nu lluita entre el meu est imat amo1· i la sensua litot f'xperimentacla amb aquella t~oluptuosa de l'ltscola ... Però no: he triomfat!,ja ho crec, que he triomfat! No podia ser d'ultra manera ... el convenciment de les meves idees ha pogut més, molt més quP el trànsit en el meu, ésser d'ttnCL nota Ctll'twl i humana. En aqueRta matei.xa línia rf'sulta h<•n R u ~gcs tiva la descripció qtw fa dc la descoberta di.t·l•eta i immediata del nu i de la volupl"llOsitat dt'l cos fc>mrni amb motiu de la seva actuació abans esmentnda al local La Buena Sombra en una confl'ssió en quf- ~ I noi Tolrlrà es debat entre dues forces antagòniques. L'uptmt (·s dell9 de novembre de 1911. Vaig llegir Lut dia en Val/e lncúín: ''1\aclu es como es sino como se recuerda ". Quina gran vt>ritat! Per això, ben mirat, no em preocupa la sensació el 'ahir, perquè en recordar-la em repugna, em fa fàstic, i aquest record no és perenne. Parlo perquè jo vaig anar a La Buena Sombra. Austerament, en tota la tarda no vaig fixar-me per res en l'espectucle odiós de la cantat.t·iu que fa ostentaci.ó ba,ixa i repulsiva d'una luxúria pervertida i resseca. Però a la nit vaig ser víctima d'una temptació bon tro.9 pitjor. En el quarto on deixava el barret i l'abric, l'atzar fén que m'adonés d'lLns intenciorwtsfo radet.s a la paret , que eradejiLsta. La. mevo ... materialitat emfétL guaitar picardiosamen t per un d'a.quest.sfom ts, i ... què vaig veure? Una dona que ara s 'anava d esprenent dels vestits que porta va, que s'anava despullant. Oh! Vaig sentir glatir la luxúria del meu cos, aquesta luxúria. amaga.da, n.mb allò que lluito contílllLament. Ahir vencé ella. No la vaig poder dominar. 1 vaig veure a.quelles carns i altre.~ carns, de prostituta, carns impúdiques, que amb ww sensualitat ·viva i punxant, brandava, ondul(wa luxuriosament. Vaig miral·-m.'ho jo, l'home sentimental que només ~reu en l'esperit i .~'oblida d{>l cos. Oh! Ahir vaig veure'/ cara a cara. aquest cos nu, com es reflecteix e n aquella mirada maligna que jo dirigia a aquellforat. Però ho ·veig molt clar: nom 'espanto. estic convençnt que allò ·va ser pura impressió fugitiva. Haurà passat en mi com una nuvolada d 'estiu . Dono la raó a Valle-lnclan: ''Nada es como es sino como se recuerda ". Un tipus de reflexió molt dife r eu Lés el qui" fa el28 de gener de 1911, en d eixar constància dd sen conrepte d 'amo•·: Sense l'amor, oh!. quina imbecil·litut fóra la vida! Mentre que amb ell, quin prodigi! Tothom viu: els nois, d'il·lusions; els homes , de realitats; els l'ells. de records ... No sé ben bé el que em dic, però és que quan penso en l'anwr, sembla que davant meu sem 'aparegui Ull paradí.s immens, radiant de llum i TEM A Barcelona a viure. Sembla que em veig. Amb el pa. talon curt i la cartera de nen, vermelleta... Qu~, maperdut vaig quedar! Emfeia l'efectequede~d" quell moment que arribava a Barcel{)na, la ffll't vida ha via de ser alegre, sempre riallera: aquell\ roll que sentia pels carrers. aquells carrers tanan pies, plens de grans botigues, de transeünt$¡ d carros, en .fi, aquell ambient que feia com vint ran noves. m'enlluernava. I em feia feliç ... Ara han pa• sat cinc anys i en aquesta Barcelona, que he acaba• per esti mnr-me, però també per compadir, totelqu1 tinc al voltant lw veig petit, ho trobo vulgarot; h faig nna vicia a.dot::;ena.dn i observo unes carri11d~ nades tan colossals, que .fan qtt,e no pensi sinó a r¡¡. lar, volar ... Santa paraula: quin dia se1·à aqut/1 que. com arCtfa cinc anys, traslladaré altm11egad el domicili, per au ar-me 'n més anr.unt? Brussei·IPl A mèriqnes! 1 Filies i fòbies musicals••. i no sols musicals ren ni:! de sol. .. Es pot dir que jo, més que per una dona, estic apassionat pel propi amor, per la ·'idea d'amor". 126 Una certa filosofia de la vida Eduard Toldrà sovint pretén afirmat·-se en un cert sentit dt• Pexistt>ncia, tot abandonant-se a unes refl~xions personals prou Íllteressants i originals. Com en tot, ma i no apat·eix la vulgat·itat ni el Uoc comú. Tot té un to de t1·anscendència i de creativitat i de maduresa especialment remarcable, Lt·actant-se d'un noi tan jove. d·un adolescent. El dia de Cap d"_\ny de 1909, saluda l"any que s" acaba amb una autèntica capacitat pt'r mostra1·-se per damunt dc tota contingència: Adéu-siau, any 1909! Auui acabes; bé, d"avui a un any acabarà 1910! tlixò sí, que al cap i a lafi els periodic¡uets humorístics hi fan grans articles apocalíptics i consegüents caricatures. que no hi veig la gràcia! 1 cada any el mateix... És a dir, és una ximpleria, això de dir sempre que els anys són dolents i que vénen amb crisis. Per a mi són igual de bons i dolents tots els cwys. I dic bons i dolents alhora, perquè no hi ha res més garrafal que remarcar tan especialment i insi.~tentment un succés o fet dolent, .fent comentaris la premsa i què sé jo, i no voler-se fixar en l.es cost>s bones. EI tl"asUat de Toldrà a Barcelona quan era tm infant és recordat i també és objecte d'una deliciosa evocació el 19 de belemhre de 1909. Evocació que una v('gaòa m~s n:flcrtei.x una sensibilitat i una finot· insòlites en un.noi de quinze anys d'edat: Avui fa cinc anys, sí, l'any 1905, que vaig venir a En aquest òiad que intentem t·eprodnir sintrti .~o ment ru ha. no podia ser altrament, l"esmentd'II! món dïdentificacions en el pla musical..., i com nu· rem, no sols musicals, que resulten molt significatives tamhé de Ja pei"Sonalitat de l'aleshores joreobsim músic·. Ba('h i Mozart ocupen un Uoc pri\ile~al en les scvcs prE>f<'rències musicals. Strauss es trob als antípodes. El23 de desembre escriu: Definitivament, el que jo toco millor, el qwnrtfl m'entusiasma, és Bach, i sernpre Bach! Els di~s 8 i lO de març de 1911 es refereix a uncoo· cer1 que ha d ' inlet·[H"etar amb l'Ot·questra Simfòni· ca df' Ban'<•lona. Toldt·à, després de manife~tar-'1 molt satisf<•L per prendre part en els cinc conwt: programats. afirma: M'agradu molt fer-los. Tot és conèixer mú.1ica.• ben coneguda, que wt mai no aprèn d'una obro ro tocant-la. Assagem Don Quixot , de Strauss. Però que r proposa escriure 'n gaires més, d'obres, aquest h~ me per continuar-lLOS fent la guitza d'aquesta m. ne ra? )a té raó , ja, en Scinchez. quan diu que li er~ maria lott>s les obres en una foguera pública... La Simfonia Júpiter de Mozart, em. resulta agni· dabilíssimn. M'agrada molt. però molt! Això, aii és legítima música i no les enredades de Straussifn mília. Vaja, que el Don Qui."{ol, com més la sent me ny.~ m 'agradct ... , aquelles imitacions del ramn' de bens. Vaja, vaja, no hi passo ... Surt el celln(d pobre Raventós I.JLLe s'hi tornarà ximple) dient qttE f>s Don Qui.:r.ot. La viola és Sanclw Panza.•.secunda! pel clarinet baix. 1.-a tuba diu que és el Rocinantt, les violes imiten el mosquer i els fagots s 'iclentifiqutn amb els .fi·ares ... Cont més va, menys hi crec, en r~ lltÚsica. descriptiva. És a dir, la descriptivfL tal rtJ cle_u lw ver de ser, m'agrada en grau superla~r~. ~t­ rò això és música més aviat imitativa, perque rmJ• pim tam de ~ L rn a l' ri t. "GL llibl dit. ha: gra met l acte ba, lat¡ fan Lal -i c. eol· Ion; l cM rita cert xò! Fr aqt am Co TEM A SC' li t tlt' ca·íti<·a, reconeL\.cment tic la gt•ner·o~itat uel lll('S t l'(' i, t>n ddinitiva, una estima ¡w•·sonaJ sincera presid<'ixen a q uest capítol , qu1• eonu•nça amb 1U11l cit ació d atad a C'l 13 d'agost dt• 19 10. Aque:;t matí he anat a veu re en Cast u. El mot iu: anar-li a ensenyar el Conrnt n únwro 3 de J1ax Bru eh. perquè elt·egés ... Després. ell s ·ha posat a tocar ... Des de l'última t'egada que el t•aig sentir... de fa tres anys .... l'he trobat desconegut. Es t•eu que Brnssel·les ha estat d'efectes piramidalment pràctics per a ell. 1 cada vegada c¡ue penso coses així, més gmws em vénen d'anar-me 11 'lti. Bé prou que ho diu en Costa: tu. has de venir, i vindràs, vaja si vindràs! A més, m'ha deixat badant. Toca amb 11110 afinació i una pulcritud! CuriosamC'nt, en aquesta matt'ixa citació parla dC' la moa·t cic Rafael Galvez Rubio, i afirma ara. sóc orfe de mestre. per desprfs mostrat· l'alta t'stima qtH' sentia per eU en unes paraules d'un gruo rdinament em~ ~con· :úòn~ tar-'¡ lCfrb ;ica. · !l cor. [IIP f¡ st ho- ;¡_ma· li ert- ap sent la Natum i retrata ZLna colla de coses que desfiguren/a bella rnzísica, l'art exceLs ... Ah!, però, i l'Albéfli;;{ Tan engrescat que esta va jo amb l'Albéniz del pin11o!, (Jt'fJ resulta que li conec la Catalònia que wmbé Irem de tocar allà ... i vaja!, cosina germana de Strauss. L'¡•¡;lima pet· Ja música de Bach queda ben palesa rn aquesta citació del20 de novembre dc 1911: linc embriagat d'una excelsa impressió de l'esperit. He anat r1 sentir l'ussaig general del "Kyrie "i el '·Glòria" de la Missa eu Si menor de Bach. Es indefini/¡/pf No puc dir res. He quedat aplanat', estamordit. Quinn emoció! Oh! Jo no con eixiu Bach. Qui no ha sentit aquesta obra magna, sublim, no coneix el gra11mrÍ,SÍC. Mai, tunt com avui, mai, 110 he fruït del meu art. 1na interpt·etació de l'alcshoees encimbellat artor Rirardo Calvo.li provoca una impressió penosa. la c¡uul. ateses les característiques d'artificiositat grancliloqiient del concepte artístic de l'actor, no fan sinó posar a prova, tm a vegada més, Ja sensibilitat dc Toldrà. Recordem la vocació teatral del músic, que es manifestà molts a n ys més taed en col·laboraeions am}) l'Agrupació Dramàtica Barcelona. La citueió és de l'll de novt•mbre de 1911. La interpretació (Cu en to de ahril). dolenta, molt d~le11tct. t1quest Ricardo Calvo famós, és una atrocrtat. \i és etrtista, ni és còmic, ni és director d'escena, ni res: una nuL·litat. I té èxit. Enteneu-ho, això! El públic del Romea. estúpid ... ·arnal Uolrl 1t qut ¡ndnt Francesc Costa, el mestre Etluard Tolclt·à, en el període e n què va escriure aqnt'l>l tlirtat'i va iniciar una estreta col· laboració F ranc esc · · l'm1sta amb l'·tl"sbo ' "' I·es enc1'mh e11a t no ~~·ta. que va esdevenir el seu mcsta·e . La seva reia- . t'to, t·om t's . -"r ., . mallllesta en aquest (Iocu men t. te, una mn C\Jo dc matisos molt :interessan t. Admit·ació no ab- liL<'r·ar·i: El seu record. la seva memòria, per comptes de desespPrar-me o d'aclaparar-me, m'h un consol dolorós, però mes sinceres. SLWlt, un consol qtw té g ust de llàgri- Un concer t protagonitzat pe•· Col' tu dóna peu a un j u diri no exempt d'un agut S<'ntit t'I'Íiic: la data és el 5 de juliol de 1911: Bé! ja hem sentit en Costa! Un xicot jot•e que disfruti cie certa popularitat i que finalmentlwgi guanyat un premi molt gros a Brussel·le.<;, ert donar un concert uquí es fa interessant perforça, i el públic ja wt sentir tm concertista professional. Ja s 'ha acabat el noi Costa ... En Costa ha vingut molt gran. Ha progre.~.sat d'una manera notubilíssimu. Sembla tot un altre ... Jo. abans d'anar ul concert. contemplant-me el programa, deia: "Amb ln primera part en tindré prou per jutjar''. 1 és que la primera part hi tenia una Sonata de Hiirulel i la P r·in1na de Bach per o violí sol. Doncs de la Sonata de lliindel, el primer temps, que és un "Largo'', i un altre que t'e més tard, que també és lent, a mi no em corn.'encé... Això, dit a.ixí, en brut, sembla que vulgui dir que no es podia sent ir. No és això. I diré més, a la gran majoria delpúblicliclegu-é agradar molt. però molt; però jo no en sóc, d'aquesta majoria, i dic el que sento. Aquella afectació, aquell.~ raiJenlanclo. i. sobretot. oquells arrast res ... desdiuen pel meu gust d'una manera bàrbara. Toca Hiirulel a la manera segle .u ... I no dic res de Bach. El "/,argo ··, encara. El '·Presto" (entre parèntesi, va ser magnífic de ritme i de detall). però la "Fuga" ... , afectada, apassionada ad lihiturn . traient efectes fins de les pcwses, no gens ritmada, i com sifos 1111 estudi del Conservatori. Aquella quaclra1ura (almenys en general), tampoc la h i ·vàrem veure ... , en una paraula, tenim que en Costa no és WI artista de "mistici.mH' ..per interpretar músicet clàssica. El 27 dt' ju liol de 1911 Toldr·à pa da dc la seva primera lliçó amb Francesc Costa: )a he donnt lliçó amb en Costa. /.a primera llif¡Ó. .t-• F;:- ;.;· 126 35 TEM A Va cwarmolt bé. De primera ... Va durar una hora, i amb una hora vam fer molta feina. El que indiscutiblement m'agrade( més de la seva "manera ''foren les observacions de "passar" o, més aviat, lligar. BIL lw fa divinament. És molt bonic. )o tinc la pretensió de creure que aconseguiré imitar-lo un bon tros. Després, lafacilitatque donen les digitacions i després alguns detulle ts de relleu en la tècni.ca, com són els accents, que són espaterrants. El que em ve m és de 11011 , i crec que em costarà un xic acostumarm 'hi, és a dir, abandonar-m'hi, són les prepa.racions. I-es i noca ba bl.es preparacions. Tot ho preparen, aquella gent! Ili ha. coses que • .francament, no m 'hi puc a venir. No v ull pas abocar-m'hi en absolut. a l'escola belg a (cosa que no diré pas a ningú. Me'n prendré el millor, que per això és la immensa majoria de coses). El 16 d 'agost df' l 911 . després d'un inesperat i insòlit h.it ui Tivo)j , es t·efereix novament a Francesc Costa: En Costa. perfectament. Molt satisfet de mi, em confessà que no es creia que toqués tant i em digué que no m 'ha de fer por ningú absolutament. Jo , és clar, per ai.""Cò estic molt convençut del que em purifiquen les lli~·o11s d'ell Costa. El.l m'empelta com si fos seu, molt formós, molt pràctic ... Estic contenti1 d 'haver tingut la pensada d'estudiar amb en Co, Tanqtu•m aqu1 aqu esta síntesi del dietari. p r aons òbvies cJ'I'sp ai, hem deixat de fer e mt•nt molts altrt•s aspectes que ocupaven i preocupa1• intensament t'I "noi" Toldrà en aquesta èpora. L constitució i les vruneres passes, prèvies al Pl'Ílr.7 con('crl, d('l Qua rlct Renaixença , l ' èxitiusòlita11u. ta l al Teutt·e Tívoli quan un solo interpretat entr. haslidot·s tingn~ tant r esAÒ que es veié obligat a tir a sahuhu· •·epetidament amb les figures deia panyia, un conc('J't de presentació d 'ell que s' ciu a I' At e u e u , Ja prünera JJiçó que clón~ l 'a finuu ció qu e n o sap escriure en castellà, la r è ncia als seus millors amics, al cometa Halley... munt d ' asp t>C'lcs i r E> ali lats que fan d e la lectura quest document un plaer inexplicable i que situ· l'abast tan recon fo t·lant de la personaütat dr cent anys va néixer a Vilanova i la Geltrú predP·· nat a set· una de les figures més transcendents do· música catalana d 'aqu est a centúria. Nota: 1. ·bon fet lt•" udnplnrionb orresàries nl catnlà actual. perl !'Olli I'Ï<'· .h IIH' Jl ¡ ~u . pro• pot~ Jrlo, na~, aU u obri rió i T duc' ridr dt•l mar just 126 PAlAU~ ~100 IV TEMPORADA DE CONCERTS 1994-95 Palau de la Música Catalana ¡•j(¡, A seU! I au l'Oli I Tot con pre1 lO lli tir. 6ABRIL'95 JAUll'JE ARA CAU.. , dijous, 21 h. VICENÇ SARDINERO. hadton. AMPARO GARCÍA CRUEU..S. piano. dt•l Puccin.i. Venli, Donizelli, Gi01·dano, PonchiE>lli, Tos ti, De Curti.•. Falvo. mec tor: ORQUESTRA FILHARMÒNICA REIAL D'ESTOCOLM. l'U I Dír. GENNADY ROZfiDESTVENSKY. Bortz, Ravel , Mussorgski/Ravel. 50. TI-JE JOH NNY TTfOMPSON SINCERS. Gospel, espirituals ncgrc•s. (Concert patt·ocinat pe r Fundación Tabacalera). sur t ('IIOI'. !(lil' l 10 ABRIL'95 diJJWlS~ 21 IJ. ~os Jll'IJ 9 MAlG'95 dinuu·ts, 21 h. Conce•·t exlrnonlinuri 23 MA1G'95 dimm·ts, 21 h. ORQUESTRA SIMFÒNICA SlllNSEl DEL JAPÓ. EIETSU J:JAYASHI , tarnbo1· japonès. Dir. ONDREJ LENARD. Mozart, l sao Matsushita, Mahler. (Concert paLt·ocinat pet· Televisió de Catalunya SA). ral tor dit·. EtJ, t·ar ma tlt> l'Ol TEM A Simfonista de la cobla per JESÚS VENTURA obra pt>r a <·obla d'Eduard Toldrà esdl'vé un punt de referència imprescinflihl<• 4'11 l'estudi glohal dt> la música catalana. Abans, pt>rÒ, d'eJJtrat· a ('Omenlar-la, culdria silmll'-1105 en el coutexl histò- L' ric. .Just a l'entrada del segle xx, la sardana va experimentar nn canvi notori en la seva cotH'epció. La dan~3. gairebé s4•mprc iuspintcl.a en l'ilmes i meloclies pro,~nents d'altres cu llUrcs i ètnies, donava pas, polS('!' d'una manera totalment inconscient per part drls llU tors de !'{o poen, a la forma musical "sardana ... un concepte propi i car·acterístic que, sense allunyar-sr dc• l'estt·urtura cle la dansa tradicional, obria un \en tall immens dc possihilitats de composirió i dr realitzacions diverses. Tot i que eh, camis d'estil i d'estètica no es produrixc•n gajrrhr mai sobtadament, molts teòrics coinc·idrixen a atorgat· t'lmf.rit d'aquf'st canvi al conjunt de l'obra drl mestre .Josep Sen·a i Bonal i, encara, marquen el punt d'intlcxió c>..acle amh raparició, jw;t l'any 1900, d'un títol ernhlemàtic clins la produc('iÓ del mestre Sen·u: El despertar d'nn somni. Aquesta IJavor sornhradn JH'r Josep Serra i els ~eus ronternpor·anis ser· iu seguida df'sprés per firmes tautransce11(ll'nts en l a h istòria de la nostra música com ll:nric: Morera, Juli Garreta, Joan Ma nén, etc. To~ <'lis, casdaseú d'unn forma i man era diversa, l'onrearien aquesta pr·o¡wsta eompositiva que representava la conjunció d'una dansa-forma autòctona i d'un l'on junt instnuncntal propi i caractt>ríslic. aml> un Hntall immens dt> possibilitats. Seria el que hom ha anomrnat postt>riorment, dins l'àmbit dr la músira pet· a robla, rom l'època d'or o, el que és el match. el moment en què la cobla i la sardana lll!'r·eixien l'atrnció i el r<''ll.lerte dels grans compositor . Cna època d'or qu<' tindria el seu punt culminant en un pcl'Íocie qur podi'Ít•m situat· entre els anys 20 i 50, i amb l'obra el'uns eompositot·s que serien capaços dc rt'rollir·tota la savit•sa i l't·x-pet'it>ncia dels seus predecessors i aplic·ar-la en una producció sense fissures nj desnivells. f en t re tols ells, dos noms propis cal dr.stacar esperi a lmcnl: Joaq uim Serra, comp osiI La cobla, j a qLte hi treba llà · · tormolt['a am1 m1·1Ull'llzal . dttcctamenl durant molts anys, i prèviament a ell, ' l' o 1H'a del q ual ens ocupa avui . Eduard 'J'o11 e 1·a, Segu, · ·. No }èm •s¡·,,,.'J'r.0 ntsme m· sard Cllles exotu¡u.es. rarnent aquesta frase podria dl'fitti r· cla r· ament la manera de )><'nl'!ar d(• Toldrà respecte de la sardan a i T oldl'it no cn~ia en u na música de , · dr la "se\'a musrca. , da d e 1<'s a n c·ls catalanes. St. Morer a eobla allun )'a ha estat hi~; t èll'icumcnl d po~~l'ïdot·, gair·ebé t'n exclusiva, dc l'acljt•rliu ·•ra!·üd'' cn la seva música, Toldrà també pt'<H'Liru' u la icl<·a d'r:.c·riure pet· a eohla '"t~n catulà", {•s a dir, agafan t l'essència, les HJ.Tels i f'ls st•ntimtm ts m(•s pro¡wrs i in tentan t transmet re'ls a ln pu t·titura mnb la màxi ma claredat i senzillesa, l'on l 11ua mírsit'u c•ntenc>clo ra i assequ ib le p m· a lothom. Tal i t:ur u eit iivt•m n l'inic·i dd panigntf, e U n o hi volia ni si mfouümw ni exotiHmcs alien s a la música de l'o bla. La r·eulital , però, fou hen difercmt, ja que, si b{· l'ohra sunlu uístieu de Told r u no en té t•es, d'exòtil'a, cal ro nsiclt•J·a r·-la, sc·nse cap dnb lf', i j untament amb l 'obra de Gat'l't'ta. c·om la màxima ex- pressió del simfonismc· esnil per u <·obla fins aqueU ll10Ul('t1 t. Tots els biògrafs de ToJJl'à han coincidit en dividir la seva vida musi<· al t'tl tn·~ pcr·íodes heu difer enciats: <>l d 'iustnunt>nti~ ta. el de compositor i el de dit·ector·. D'ultr a han du, calr·t·marcar que la composició dC' sal'(laru.•s i músira pc>r a rohla, ¡wr a Toldt·à, no en1 un ft•Lt•sp<'<'Íul ni d ifcrcudat dins la seva prod ucció musical g<'nc•t·al. Erwara qu<' a r a ens p ugui semblar estrany i sot·p r·t·ucml (sol1retot si tenim en compte el e as que els composit o r·s anomenats actnaJment do mtísiea eult a fan cic la cobla), les sardan es i la resta d'ob res dc Toldt·Ò c;ompa t·tien ttm la de treball amb lola norma litat i s'a lternaven en el conj tul l de la seva p r·oduc(•i6. Així, en la prun.· r·a è poea d'instru men tista que durà fins a l'any L921, el de la drsapurició rh·finitiva del Quartet Rt•naixemeul, la composició de sardanes és constant i unifomw des del 1917, any en q uè va escr·im·r la p t·imcr·a, Sol ponent, i fins al mati'Í:X 1921, a raó d'una 1.arduna anua l. Gentil Antònia (1918), Marinera (1919) i La nuvolnda (1920) són sardanes de conc•e¡wió senziUa. amb melodies for~·a delimitades, i fins i tol amb albrttna f1·ase quadrada, fet insòlit rn la res la de composicions sardanístiques de Toldt·à, com en t•l f•as dt•l tema een tr al de Marinera, on pr·cscn ta elt1·ma dividit en quatre frases de vuit compassos de dibuix melòdic idi>ntic per ò amh difenml instr urncnlut:ió, d eixan t el quat·t ft·ngmen t per una sor p r·<·rwnt i r fel'l iva eomhinació d e fiscor n i llabiol, gai n •bé nova f ins al momen t. Tam bf> ent re els anyl:l 1920 i J 921 apar eixen les seves Lres únicp u's sardaHcs r eves1ws, que es limità a n UJJlC't'U r sen se posar-h i <'U (I títol. Fou 1m gèner e en el qual , desprrs d'aq uesl<·s t r·es experiències, T oldrà no volgu~ trf'bu llar més. E l condicionament en l'eslnret unl p r·ovoeat pel fet d'haver de confo nd t·e els dansail·es en c•l Lir·atge i la r esolució dels curts i dels llargs. no podia lligar df' cav manera amb un li- 37 TEM A glcN nadt ra C. rrlo1 ca~l tor. LI dant enri1 tir d rlab1 i Ta pror l'init puis: ~na fon obrE pot~ per' D sa. l cons de 11 rior A Cantallops l'any 1931, poble Immortalitzat en una sardana que porta el seu nom rismc innat i àvid d'expressa1.·-se, tal i com ho demostrari a en els anys immediatament successius. Des de l' an y 1921 i fins a l'arribada de la guerra civil , Toldrà viu I" anomenada època de compositor. Però , dins aquest pf'ríode i. especialment en el camp d e la cobla. també caldria esmentar dues parts difer enciades O, més ben dit. separades : d es de l' any 1921 al 1926. quan Toldrà viurà la seva època més prolífica en la composició per a cobla, amb un total de 15 ardancs (gairebé la meitat de la se,· a producció) més la glossa Danses de Vilanova i la impressió simfònica per a tres cobles i timbala La mal~dicció del comte Arnau: i des de l'any 1929 fins all935, amb una producció més escassa (només vuit sardan es). Dos períodes separ·ats per dos anys de sequera en la composició sardanística , no pas en la global d e Toldrà, ja que els dedicà a escriure la que és considerada rom una de les obr·es cabdals de la seva producció: l'òpera còmica El giravolt de maig. P<'rÒ tornem a aquests dos períodes . En el primer ens situt'rn , com clèiem, en el moment més productiu de Toldrà i, òbviament, el més variat tant de concepció c·om d'estil. En aqu<'st període trobaríem sardanes d 'inspirad ó netamen t romàntica, com Mariona (1921), d edicada a la noia que seria després la seva esposa i amb qui, malgrat l'oposició paterna. Toldrà havia mantingut sempre la ferma Esperança (1922) de casat·-s ' hi, o La Ciseta (1924), escrita amL motiu del naixement del fruit d ' aquest amor, la sr11 filla Na rrisa; també b.i trobem sardanes que glos>11 te rn~s populars ca talans, malgrat que aquestan f'ra un a pràctic·a gens habitual ni un r ecurs ma,,¡ apt·eciat per Toldrà , com serien Caterina a·.~~r· (1922) o L'hosta l de la Peira (1924) : d"altresin•pr t·ades f'll poemes o textos, un fet moh més corrent• la S l'Va obr·a. com seria el cas de Lafageda den dà (1 925) sobre un poema de Maragall: etc. SardJ. nes que han obtingut , unes una gran popularitat unes altres un incomprensible oblit, tot i mant~ru. tm mateix ni 't ell de qualitat al tíssim : obres rmhJr. mà tiques i senyeres com Sol ixent (1922) o El bard les gin.t>steres (l 924), al costatd'altresiguaJmentJ'(' pula t·s JH~rò molt menys programades, com Llrtn plena (1921) o Camperola (1923), o d'altres qua; del tol deseonegudes com La nevada (1922) o El~ sera.r (J926), la darrel'a que va escriure abamd~ pa rèntesi an leriot·ment esmentat. Però també en aquesta època faria les seves du~" Íl niqucs i neu rsions en el camp de la música per ac~ bla: Les danses de Vilanova , una glossa sobreelbali popular del mateix nom que compongué en ho~,.. natgc a la seva vila nadiua i amb la qual obtin[!Urt Premi Patxot en l'edició d e l' any 1920. ilaimprf·'' simfòníC'a La maledicció del comte Arnau, perutre amb ca d a lu eSC'11 (194 (194 don¡ guin Si com poll¡ tal ( pari nat! pOS! dC\1 rrei lrui ri or pas¡ OC5 ·r lnra mel ha .. fOI'( DlCI ron da, l'~p TEM A t•oblr~ i timbala, obra breu, efectista i descriptiva. dc caràcter èpic. inspirada en la famosa llegenda glos~ada t>U wr,; tam hf per Joan Maragall; fou esn·e- oada rl primer de gener de 1927, al Palau de la Música Catalana. i amb la intet·pr·etació de les coblesBart·rlona. Antiga Pep el<' Figueres i Els Rossinyols dc Castelló d'Empúries, sota la cürecció del mateix au- ÏD'!"' enltJ rrlor· iardt rita!I nt~nir :mb!f- ~acd. tnl~ Llur.. c¡uag E/ {f)' ns Jd tor. L'any 1929 Tolchà t·ctoma a la composició de sardum·s. L'experiència de El giravolt de maig havia enriquit ronsidr.rahlemen t un compositor que a pal·tir d'aquest moment escriu les seves sardanes més elaborades i compactes: A tznva res i baladres (1929) i Tamariu (1930), dues oht·es cabdals dins la seva produeció. obren la lHsta dels vtúttítols escrits fins a l'inici dc la guerra. Són títols que fan referència a paisatges i indrets bucòlics, molts d'ells propers a la seva rila d'estiul'ig, Cantallops (1931), com ara Coll Forcat (1932) o el bosc anomenat Salou (1932). obres gairebé desconl'gudes. Capvespre (1935), títol pot•er premonitori. seria la darrera sardana escrita per Toldrà abans dt> la fos<·or de la gueiTa civil. Després de la gueJTa. Toldrà ja no escriuria massa. Immergit i l'nll·egat a la seva tasca de director. considerava que, a l'hora de compondre, empeltat dc la música que havia d'estudiar· per dirigir posteriorment, podria trair la seva honestedat creativa amb obres inconscientment influenciades per música d'altrrs. En aquest darrer període que, pel que fa a la composició per a cohla, aniria dell946 a11950, escriuria solament quatre sa t·danes : Vilanovina (1946), dedicada a la vHa on va néixer, MrLrialsabel (1946) i Ma.riàngelu (1948), dedicades a sengles nadons de familiars i amics, respectivament, i Vallgorguina. l'últú1la , datada el 1950. Si haguéssim d'esmentar al~:,runes característiques comunes al global òc l'obra sardanista de Toldrà, potser caldda ressaltar, en primer lloc, el domini total dc la cobla, nn conjunt orquestral en què compartri:xen plaça instruments moderns i perfeccionats amb d'altres de t·udimentaris i amb poques possibilitats tècuiqul's, i amb el qual, per tant, esdevé força complicat de treballar. Toldrà, però, rrcia eu la cobla i practicava amb l'exemple, construint le.s seves sardanes sobn " unes instrumentacions riques i ol'iginals i u la vt>gada allunyades dels passatges gain·bé impt·acticables d'algunes sardanes de Garreta o Mor·era. Tècnicament, caldria pudar en termes força similars a]s de la resta dt' la seva prortucció: un discm·s melòdic simple p~·r·ò en constant modulació i tLna ~armonia dc tmn·cat caràcter impressionis ta, fel lorça nou en el camp d e la cobla. I pi:'! que fa estrictament a la sardana , caldria destacar una renovadora ronceprió dc l'estr·u<'Lura, molt més diversa i variada que 1a utJ·1·Jtzac la pels seus predecessors; i. molt , . . e'pecia1ment , 1a ·•mmcnsa rtquesa complentJDJca, ment perfecte dc l'original inslrunwntació de què s'ha parlat, en què l'allt>rnança en el protagonisme melòdic dc tots i eada>íCUII del-. inslt'UIDI'Dls i l" original tractament que fa dels instt·umenl~ extrems. com el contrabah. o el flabioL t'nl'iqueh.en ttna rítmica molt més variada de la que ds compassos de 2/4 i 6/8, que exigeix quasi e~:> tt·ictument la sunlana , podrien fer-nos pcm;ar. Finalm<'nt, c•ttldria esmentat· una alt1·a earacterística que Tolch·u no va buHca r ma i per·ò que la genialitat de la seva ploma vu fer realitat: el simfonisme de la cobla, en el seu màxim t•xpoiwnl; tm simfonisme eminonlmcnt català. OBRA COMPLETA PER A COBLA Sardanes 1917 Solponcnt 1918 Gentil Antònia 1919 Ma rin<' ra 1920 Sardana rcvcs&a núm. 1 La nuvolada 1921 Lluna plena Sardana l'l'Vessa núm. 2 Sardana r·evessa núm. 3 Mar·iona 1922 L'hereu i la pubiUa La nevada EspCJ·ança Catel'Ï na d'Alió Sol ixent 1923 Campet·ola 1924 La Ciseta L'Hostal UI' la Pcir·a E l bac de les ginesteres 1925 Ofrena La fageda d'l'n Jordà Puigneulós 1926 E l roserar 1929 Atzavares i baladres 1930 Tamariu 1931 Catallops 1932 CoU Forcat Salou 1934 Faluga 1935 Perafita Capvespre 1946 Vilanovina Ma ria lsa bel 1948 Mat·iàngcla 1950 Vallgorguina Obres llim·es 1921 1926 Les danses dc Vilanova (glossa per a cobla) La maletücció del comte Arnau (impressió simfònica p.-1· a tres coblcs i timbala) bl é:. - ·-g I ii ~ bl 126 :! .... El !ai" ~él. 3 ;;:o ...i"' TEM A El director, vist per la crítica selecció I comentaris: LLUIS MILLET li, bom tenia la impressió que ell explicava la vida». a ¡wrsonalitat d'Eduard Toldrà es forjà. més qu e n o pas a partir d ' una fonna ció a1'a1lèmiea sistemàtica i fèrriament estructlll.'adu (cosa que, d 'altra banda , es CO lTeSpon nmh les c•ircu ms tàncics del seu temps al nostre país). des d'una experièn cia de la professió musical recorreguda ucs dels primers graons . E ls seus quaranta anys dr dedica<·ió a la direcció orquestral (de pt·i.me•· csi'oràdicament, després amhmés assiduïtat i, fina lment, de manera pràcticament exc1u siva) anat·en p•·ecedits d'tm notable i merescut pres tigi com a 'ioJjnistu. quar·tetista i compositor, tres aspecte d 'una sola condició de músic. Darrera del violini ta. del compositor i del director. hem de veure. però. una única raó: la seva poderosa, esponlània i ·ingula.-íssima personalitat comunicativa. Per aL,Ò, al~;,runs comentaris provocats per la seva activital de quat·teti:o.ta o de violinista ja ens donen la clau de les seves. aleshores potencials. futures aptituds de di•·cctor. Així, en ¡n·imer lloc, citarem un comentari significatiu de «Le Monde Musical» de París (30 .X .l913), a r ran d 'una audició del Quartet Renaixement a la capital francesa. durant el llarg viatge d 'estudis que fé u aquesta abrrupació per diversos països f1·ancòfons i germànjcs: Le l er, violon, Eduard T oldrà, est un excellent instrumentis te et un vibrant musicien, en un mot, un chef de quatuor paifait. A.hans, el dial'i «El Sporl>> de Barcelona (30 .IX .l913) caracteritzava d'aquesta manera el seu estil violinístic adole cent: Toldrà posseeix una execució perfecta, però mai tan gran com ho és el seu sentiment. En les seves mans. el violí adquireix lCTt(Iforça d'expressió incomparable. Tremolen les 1wtes en vibracions intensíssimes, plenes d'una força extraordinària, i alguns moments assoleixen una emoció tan gran que penetra fondament en els esperits, tot iniciant-los en un plaer estrany, gairebé sensual ... Particularment a la Sonata de Schu.mann, vam remarcar u na irradiació genial, un oblit complet de la mecànica sacrificada a la sensació. En ella, Toldrà hi posa una volnpt uosilat malenconiosa; en els seus cops d 'arcferms i extensos hi ha zmagran quantitat de fantàstica passió. Comen tari que em r eco1·da -no sé per què- unes paraules del violinistaSerge Blanc, cru e evoquen un concert d el seu mestre, el mític Ceorgrs Enesco, tamhé violinista, compositor i directOJ·: «J o estava co•·près -diu- de la humanitat d 'aquesta intcr·pretació. Quan Enesco tocava el vio- L 126 40 220 De l'Orquestra d'Estudis Simfònics a la consolidació del director E I S dc novemln·e de 1916, a l 'Associació d'Ann. dc la Música, tingué lloc la presentació d'un D• conjunt. anomenat Agrupació d'Instrumenhè Vent, amb el qual Toldrà empunyà l a ba hita P'' pi'Ïment vegada. E ls primers tempteigs directoru:, (1921). al capdavant de l'Orquestra Pau Casal,.! r en propiciats per la direcció de l es obres pròpl!' (la juvenil Suite en mi, premiada per l a Funda Concepció Rabell); i una primera etapa d'aprenr. tatge es desenvolupà al capdavant d'tma agrupa• juvenil «amalt>ur» , pionera a casa nostra: l'O;. quest ra d'Estudis Simfònics, amb la qual ( Musical Catalana>>, 1924) Toldrà es revelàt•erit•· ble «director ». Té un bell ritme i suggestiona#:~~ músics amb facilitat. De manera fo rça pintorw. «La Vanguardia)) (14.XI.l927) va comentar (r11nservem l'origin al castellà): Espléndido aspectoprrsentó el amplio sa.lón de fies tas del PalazL. El ton· junto de ejecuta.ntes -luciendo elegantes "'toiletteJ· el elemento femenina- subordinados a la preci11l batuta del referida maestro, destacaba vistol• como algo insólito, sobre el tablaclo orquestral. [t: mesos més tard, en una entrevista a «Fulles )lu,; cals >> de l' Associaci ó de Música da Camm (l5. Ifl.l928), confessava el jove Toldrà: ..Em bor·itza un xic de confessar que em fa il·lusió la~ recció simfònica ... ». Així, el món musical de Bar·rlo n a, la l'rítica i el públic. va anar rubricar progressivamen Lla consagr ació definitiva com a rector del j o' e violinista i compositor. El 13 d'octubre de 1932, Toldrà dirigí la primtrl audició a Barct'lona de l ' «Int erludi i Dansa» i de fi atardecCJ' en G ranada » de La vida breve de Mannd de Falla. En Toldrà, dirigint a.questa obra (pOilt't llegir a In «Revista Musical Catalana»), s'acredit: de director expertíssim, curós del conjunt i del!!r tall. Aquesta inlcrpretació -fou r epetida f aui '~' güenl a Madrid, amb la Simfònica de la capital& l'Esta t (on Told •·à, j a des de la seva etapa de quart· tista, fou en tol moment altament i afectuosaJlltt:apreciat): ... És unànime el judici que ha meres~ Eduard Toldrit de ser un director d 'orquestro !1:1' millorable per a la música teatral ... Seria un nu:- nífir ceu 1 (/ILC, («Al IJUC I i.ntl'l' tuda u. ret' I< Pau burg Festi xem¡ nitiv dl', a )!ús· ger i més Brai Cat• rrrrji tors na a cia (21. ohn brrt pro~ ria més TEM A que exteri.orit:en cl'una numera espontània un temperament i una emoció autèntica de director. Toldrà té una dirc>cció .~egura i clara. dotada d'una emoció conumicatit·a, sen·ida per tm gest que cada dia guanya en sobrietat i eficàcia. Tothom s 'acorda a reconèixer a aquest artista u u temperament genuí de director. Dat•ant la mateixu OPC. ha tingut actuacions memora bles que h an presti~iat el seu nom. És de doldre. per tant, que lo nostra :.zda musical 110 ofereixi ocasions de fer donar toc el rendiment de què és susceptible el SP II m(lgnífic talc>nt. Els anys de la postguerra 1pa. ror- te\Ï.,1l ;eritqna dl re;u · (cnn· ¡op~ ;¡con· !eLW• ~elol'll .siOJ9, :l.h )fu¡j. men tm"' .Ja!D- 3afl'~'­ :irllí! n ad!- 'Ï.Jntrt de•L [anud )od!'fl redíl¿ fel de· ny~ itnl dt oart~' :uned reSLIJ rail;- mct El mestre Eduard Toldrà dirigint nífic director de l'orquestra del Gran T eatre del Liceu de Barcelona, on hem vist artistes estrangers que, veritablement, no sempre l'cLVentatjarien («Ahora», 8.IV.l933). Cu1 r ecordar la valoració que el mateix Manu el de Falla va professar vers les interpretacions clr Toldr·à , rf'iteradament manifestada en diverses ocasions. Una data significativa per a la consolidació del director fou la dit·ecció, al capdavant de l'Orquestra Pau Casals, del Doble Concert del compositor hamburguès, amb Casi as i Thibaud com a solistes, en un Festiral Brahms que celcbr·ava el Centenari del naixrment del compositor ; i confirmar adquisició definitira d'un bagatge proressional dïudubtahle solidesa elllat·g pr·ograma que dil'igí a l'Associació de )lúsira da Camrra , amb obr·es dc Kr·en ek. Weinhergrr i dels catalans Agustí Grau i J osep M. Pagès, a més de la Simfonia Praga de Mozart i Niinie d e Brahms. Joan Llongueras va escriure a «La Veu de Catalunya» (16.XL1935): El mestre 1'oldrà, qu:i té un fort temperament de director i és un artista, com tots sabem, de mèrits excepcionals , dirigí cadascun~ de les obres amb una aworitat, i una intel·ligèncra vera me nt r emarcables . I a «Mirador » (2l.Xl.J935), U(~sprés d ' una finíssima cdtica dc les obres drls dos esmentats rom posi tors catalans , Robert Gerharrl rsnivia: Toldrà preparà tot aquest P;ograma amb un treball insistent d'una consistèn ,./';'' a craartístical· tcw' es beneJ,cw, mpeca ble. L 'a ud'' , , mes, duna sèrie de trets realment inspirats, dels Abans d ' t•st'lata•· la gucna . Toldrà h avia dirigit 41 conc·erts. D<'!'i prés dd f'On1lietc. en un r erafon::. ambiental radicaJrnen tLr·asbaJsa t, per raons òbvie i dolomses, la \ida simfònica dt> Baret>lon a C'onser và un pols relatiu amb I:' ls (·ides de r anomenada Orquesta lbérira dc Conci<'r lob. formada bàsicament pels supervh enlb d t' l'Ot·questra Pau Ca::.als. En ells dirigí nattu·alment Toldrà . al costal d 'altres directors, espanyo)¡, i e¡,trangcr~>. En plantejar-be )a consolidació del <:onjunt, abans quc soné.., el projecte de 1'0r·questra l\lunic·ipal. é:; :;ignifit·ati\ a l'opinió de Xavier Montsalvatgt• a la sr\ a tribuna ct'Ítica de la t·evista «Destino» (29.Xl.l94l): ... 1\oms per a un futur director? A part dels alemanys esmentats, han dirig it l 'Ol C qLLatre directors espanyols: ]esú.s Ar{anbarri, Prcmcesc Pujol, Enric Casals i Eduard Toldrà. Entre els tres barcelonins. Toldrà sembla cercar darrerument en la direcció d'orquestra ww superació dels seus admirables dot s musicals (. . .). Per la seva capacitat. pel seu sentit artístic reconegut i p elfet d 'entrega r-se actualment al di.ficil art de la direcció d 'orquestra. Toldrà és un candidat digne de tenir-se en compte a l'hora en què la Ibèrica necessitarà un director efectiu per assolir una autèntica fisonomia . En tot cas . era propen1 la seva consagració a )1adrid. com a director d'un ddt> de <rn atre concerts dobles amb la Simfòniea dt> la eapital (i. m és tard. com a hoste habitual de la ~acional) . Elltrc els primers notaris de rexrel·lència de l'art directorial de Toldrà. a Madr·id, figuren nom:; tan il ·lustres com el director Enriqne .Jorda, c•l cdtic Fcderico Sopeña. els compositot·s Joaquim Turina iJoaquín Rodrigo. el guitan·ista R{·gino Sainz dc la Maza. i Antonio Fernimdez Cid , el vctt'rà críti<· 1·erentment desaparegut i, ja en aquells moments, i'ntim amic de Toldrà. Destacarem una lwru opinió d e rada un d'ells: ... Toldrà és !tn director magnífic. 1 ho és per generació espontània. Porta dintre d'ell aquesta facultat. I té amb els nuísics un extraordinari poder de suggestió. Les seues 11ersions són. dintre d'una indiscutibl~ subordinació a l'estil, totalment perso- TEM A rega cafit ll ra /'al<·1 d'lm (11(1/1 Toldràa111~ VIctòria delsAngek a l'e•trena de L'Atldntlda, el darrer concert del mestre 126 42 nais, plenes de mil cleta/ls originals. El director és exigent, sap el que l'Ol i ho aconsegueix. I una de les seves bones condicions és que pot abraçar obres d'un caràcter tan contrastant com les que han format e/.<; .<;eus programes de Uadrid (Enrique Jorda. «Ta rea», 3.1.1942). ... Toldrc"i exerceix sobre els músics la mateixa atracció. desvetlla en ells la mateixa simpatia que provoca en rots els qui s 'acosten a ell. Estableix. per tant, entre director i dirigits, una cordialitat que es tradueix en interpretacions vives, fàcils i, encara millor, alegres. L'alegria és la condici~ primera de les versions de Toldrà. Exemple: l'obertura de Els Mestt·es Cantaires. (Joaquin Rodrigo, <<Pueulo», 17.x. 194·2). ... S'ha guanyat des del primer dia la millor voLuntat i el més alt entusiasme dels professors de la Naciona l, cosa -Ai!- sempre forçct problentàtica ( ... ). É.s curiós, molt curiós, aquest embadaliment, perquè la gran virtut i el gran perill de Toldrà és la seva despreocupació absoluta pel gest, per aquesta obligada assumpció del ritme en la batuta. que és el gran procediment de captació. Toldrà -ho podrí.em dir així- dirigeix des de la lluna, i per al músic; aquesta entrega absoluta a l'obra, aquest aire graciós i profund a la vegada que emana del seu gest, de vegades desacostumat però sempre clarament expressiu, és el millor signe de cortesia orquestral. Toldrà treballa, sobretot, per al goig de l'orquestra ... Quina bella veritat de músic hi ha en les seves versions! (Federiro Sopeña, «At'lWa», l7.X.l942). Toldrcl, que és, a més de director, compositor i violin i.~ ta, té un amor tan gran al seu art, s'endinsa tant en les obre.~, que bé es pot dir que les viu. Es veu de seguida que dirigeix un compositor(. .. ) . Dirigeix amb la bat11ta, amb els braços, amb el cap i arnb el cos, adoptant de vegades actituds extraordinàries, però que reflecteixen magníficament el perfil de l'obra (Joaquín Tur·ina, <<Dígame», 20.X. l94,2) . Toldrà viu la música, es deixagu.a.nyar per l'emoció que neix en ell mateix, /!iure de prejudicis escolàstics, i aconsegueix així guanyar l'auditori, tot posant-lo en estat de receptivitat (R. Sainz de la \1 za, «Ab<'», 18.X.l944). ... I avui Toldrà ja és popular a Madrid. ToLir neixen la seva peculiar manera de dirigir, qu~c· sis teix preÚ'iament a dirigir sense manera detel"' nada. de manera espontània, donant u autèntica impressió de facilitat, de desimbolturo (Antonio Fermíndt>z Cid. «Destino>> 1ï .XII.l911 afegí en 11 ció .~ ,al, alto, Lt•S( ~i l'li tit¡lll gur. amh Sani plon for 1 Hit ¡•ol ~ drà. S(l .. ~ sens mall L'Orquestra Municipal de Barcelona tats Qtw la formació de l'OrquestraMunicipaldrBur relona t·cpresenlà una fila històrica de la vida mu•f <'al dc la ciutat és un fet imüscutible. El seu mnlril estatut proCessional, malgrat la precarietat querr presentada, vist des d'una per·spectiva actual, o~ t·ia unes condi('ions autènticament noves (Joaqw Rodrigo va esc·l'iure, al diari <<Pueblo>> de Madrid. an·an dt> la Sf'Va presentació el 21 de mar~ de l9ll Per primera vegada, crec. a Espanya, uns riolinr· ¡·rrli rect1 Al tes són funcionaris públics. Cal prendre noto cfpl dada., ja que pot tenir rang de data històrica per la nostra història de la música): de la mateixa ra. la r·cnovaC'ió dels fal'istols. amb element• sos i joves, apor·tà a les interpretacions un mc fins alcshon's inèdit. en el qual fou també el ja c·omentat podt>r de comunicació de Toldrà. Les crítiques barcelorunes de l'època teoen.rn~ neral, un fort component de cròruca soriaJ i polítit• cosa que mostra, el' una banda, la situació del pu~· l'època i , de l'altra, e l caràcter eminentmentofirial de l' esdeveniment. Les consideracions musiral•. sempre justament elogioses, a part de la uovrtat•id nou es)) eri t simfòni c que s 'ha manifestat a la ciulat. no aporten cap nou element en la valoració rlo~l).·l de la figu1·a d e Toldrà, òbviament perfectament t'' nt>{,rutla a Barc:clona. Ai.xí, ((La VanguaJ:dia» 11flfllll L 'audito1·i va tenir per al mestre Toldrà i e/.l lf!il 11HÍ..~ics ovacions i CLclamacions estrepitoses, · bables, i el.s ua obligara saludar moltes. moltís~imtS. UÍCÍI ren bat·c der rò )¡ dr'I lcb r BlfU \lot opo, mes refr els e l'O/~ llOS. deu per lfe IUr( tul que ami me des TEM A -· a 1gels reaa Hdo, r I stre !t una tura.. l9411. oaqui: Iadr eWli iolin• a à~~ .tttsill:· dcei·ill Irà. .rnt olíDCL I paí,' o6·· ,sirJb ltatJd riutal, logi~V 1 entrv lfir¡nl: L'~ inntt- sics elel nostre• segle que\ an figurat· t'n Iu programar'l'!{lldes. En els aplaudiments, índex de l'alta musició de l'orquestra de manern més o menys habitual: calitat de /Jurcelona, hi ha'Via I unta admiració per Bn•·tók, Brillen, Casella , Copltuul , Du ll apiccoln, a l'orquestra, naixent corn fonda gratitud en·vers Espli\. Emeslo i Crislóhal Halff'tt•r. llindcmith, Hol'alcalde, senyor Mateu, i tot l'Ajuntament, pelfet ncgge•-, lbert, Kodaly, Malipicro, Murtinu, Mt"ssiad'haver dotat la ciutat d'un organi,sme que seguirà en, Milhaud, Poolcuc, Prokofi1'V, Stnn insky, Villamcwtenint molt elevat el seu crèdit fl rtístic. Després Lobm,, etc., a més dels catalan;. Hent:'jmn, Bcngucaft•gia {t•n;. permetem conservar d t·edactat original, Rlaneaforl. ~arcís Ront't, Hafn<'l Ferrer. rl"l, t•n IJt•ngua eastellana): La Orquesla Municipal iniLlatt·s. Mauf.n. ~Iompou, Montsuh a tge, Pahissa i rió Sl/$ cJctividades interpretcmdo el llimno NaóoMauuel Valls. tmtre molts d'nltn•-,.) mtl. que el p!Íblico escuchó puesto en pie y brazo en T, com u visió global de l c!i afini lats d1• Told•·à, oua siempre. de fer·vor patriótico el con udió apln y alto, dc .Joan Arnau, que s' i11cm·porà a la c r ítica opinió Lt~scròniques madrilenyes dc l'esdevenimentforen, després tlcls temps ht'roies dt' l'on¡ucslra: Fie vist oi ¡·alia. cncam més vehements. Com ho forf:n Ics cridirigir a 1'oldrà obres de les estètiqups més diverses i ti¡¡ut•s dc la primera gira que l'Onruestra emprenoposades; totes elles, en les sevPs t•c•rsions, han tingur, poc drsprés,pelcentre i el nord de la península, l'hoiii'Stedat i el rang que Wl director de la qualigut Gijón, Oviedo, , adolid Vall nmh t•ouc·rrts a )1adrid, la talla elet nostre il·lustre mestre els pot confei tat Sontundcr, Bilbao, San Sebastian , Vitò•·ia, Pamrir, però en cap altra he t•ist agegantar-se tant les plunn i Saragossa. Finalment. 'Vam sentir L'ocell de sevPs qtwlitcLts d'intèrpret com en les simfonies de fot· de Stmvinsky -va esct·iurf' A.B.A. al diari Brahms i en les obres de l"escola francesa. En /.es • llil'lTO» tir Bilbao-; i aquí, altra vegada. qtwlsetol multiplicant-se Pll inji11itat de detalls primer·es, volcomentari ha de girar a l'entorn del mestre Tolper tal que el ba rroc¡ui.~ m e, la complexidrà. Els cinc temps d'aqu,esta meravellota I orqu-estral del gran rondmtic no s 'ensn witt'foren dirigits sense un sol desmai, terbolís, en convertir-sc• en línies clares i la en oblit un sense rítmic, dnbte un sen.~e límpides unes tintes ja de per si mateixes un fou Toldrà liqua matisació. Toldrà té un conjunt de molt recarregades. Després, la idea. tats que, reunides, fan d'ell el primer diintèrpret concreció, profunditat i lirisme ampli, rector d'Espanya. -\I llarg dels divuit anys de la gestió cü- destacat de les sense sensibleries, donà al romanticisme de Braluns la profunditM de pensament mtorial dt• Tolclrà amb l'Orquestra Mude simfonies característica del famós autor. Així innicipal, els diveros crítics que sr sueceïterpreta Brahms 'roldrà, i així vam esrcn u le s pl'incipa]s publicacions Brahms i dels coltar embaladits la seva magnifica verLarC'<'Iouines van haver, ineviluhlt•mt-nt, tes impressionis de lu Tet·ceru Simfonia, traduïda sió pere, mesL el sobre tir n·itrru r conceptes amb una penetració exemplar. ( ... ) En francesos rò la programació variada i imaginativa Ra'Vel i en Debussy, el.~ detalb> d'expresdt•Tultlrà, no gen s temerosa globalment a sió, de compenetració i d'estils s 'acreibnovetats, els va facilitar ]a comesa. En xen, si és possible, i les versions sorgei...Yen càlides. uque:;t sentit. és iJ.lustratiu aquest judici de Xavier i exactes d·ambient. I.~ ·execució de El polícromes 'luntsalvatge (<<Des tino », març dc 1949): ... És ma t'fou un prodigi d'atmosfera i de matisos que van oportiÍ de fer constar aquí la llOstra admiració pel propiciar al mestre Toldrà uns aplaudiments tan mestre Ecltw rd Toldrà, u qui ningú 110 pot ncusar de perllongats corn merescuts («E l Mu ndo Dcpor·tivo», refracturi a les obres tradi-cio11als i,, no obsta,nt, en ha . Municipal, 22.XI.1957) l'Orquestra els darrers concerts de És veritat que no tot foren aque:>tes lloances ditivolgut programar dues obres dures, dijtcils i espiràmbiques: sí en els primers l f'tn (l " de violinista a lno,çps per a ell i per al públic, convençut que tenia el guna limilaC'ÍÓ podia entrar en el compte lògic de la cieu re de donar-les a conèixer. Es tracta del Concert joventu l ex tt·ema, també és cerl q ne, com remarcà el per a cot·des de Stravinsky i de Tt·oi& Tala¡, d'Olivier partibiògraf i íntim amic de Toldrà, Manuel Capdevila. llessiapn. Particularment aquesta darrera «també ens havia confessat (Toldt·à] que, a tt·avés tura t•a aixecar rnolta pols. Les dissensions han pordds anys, els músics de l'orquestru havien anat estat a reconèixer l'extraordinari mèrit de Toldrà, sent influïts ( ... ) pel complf':x dt• funeionari. I això que la va dirigir amb la se'v a major rompetència, feia que, sense ells adonar-se'n ni voler-ho, costés amb domini complet de l'orques/ ra i amb entusiasmés de galvanitzat·-los ( ... ). Però <'t'a J'im·sgotablc me e.ta/tat. L'obra és, probablement, la rnés difícil i i\l o b stant, 'Va · · J,o desagraïda q ue mat· no ¡tagt·d'tngLL. entusiasme del di.t·ector el que havia d'enginyar-seser. ell · t•alent L. decid'rt, e l qm'1a va programur... E's les per anat· mantenint 1"1 caliu i revifar periòdicaendeut 1¡ue la .~eva estrena ha representat un dels mt'nt lt's flamarades . I ho aeonsf'gtú perfrctamt'nt, . fins a la ílamat·ada fmal d'Atlàntida». És més. CaplrtontJs més meritoris i absoluts del nostre admirat , IIIPstre · (\' o1rn1 esmentar -de passada- alguns clasdevila rtóna un preciós exem¡>lt> de l'honestedat i de 43 2:!3 TEM A la lucidesa dt> Toldrà, quan recorda algunt>s converses amb ell: « ... i la feina va resultant cada vegada men ys lluïda pe•· a mi, pacièn cia! Això és igual que el que em d èit>u abans sobre 1· actitLtd dig uem-ne " man ~:~u" dt• la ct·ificu barcelonina en relació a mb I"OMR i amh mi mat~?ix ... És perfectament natural: fa quinze any& qu e en parlen com qui diu cada dia: ja han dit lot 4"1 que porlien dir i es tan cansats de r epetir-sc; Lots ens <'On eixt>m tant! ... » . En la darrera etaJHI rin la seva c-at-rera, hom va formular , de manera molL puntu a l i aïll ad a, alguna opinió força dura , pots<·r fruit <l<l la pressió inconscient exercida erròniament pc·r la impaciència d ' una generaci ó emct·gon l. Pet· nsc-riure Ct'rtes afirmacions, p erò , calia pa.-l s seves q ua litats haurien per mès . Amb tot, la seva cat·rer·a compta amb un nombre relativament cons id erable dt> sortides a l 'esh·anger , sense comptar que ha via r t><'onegutla pràctica totalitat d e la geografia rnu ~:~ical de l 'Estat espanyo]. Amb I'Orquest•·a Nacional de Madrid (qur , -fin s i tot li va pt·ovosar la titularitat - que ell refusà ]let· la v rofunditat dels seus lligams amb Barcelona-, després d<' la mo•·t inesperada d 'Ataulfo Argenta i a ml> la qual va actuar gairebé una cinquantena d e vegades), h om podt·ia dir· que era més que un convidat foraster . .\mh aquesta agrupació, a més d e a Madrid i a diverses poblacions i festivals espanyols . va actuat· també al Fc~:>tival d'Edinburg i en els con certs dc I'EÀpo&ició l:niver ·al de Brussel·les. A més. la seva ca rrera co mpta amb 13 actuacions a Paris {amb l'Orquestra :\acional Francesa i les orquestres Colonnc, Lumourcux i de la Societat de Concerts del Consc'rvatori ) i altres actuacions a França arnh diver·sos c-onjunts (Canoes, Grenoble, Niça, Angers, Bonlcus, Lió i Montecado); i amb apal'icions a mb les Ol'f(UCStres dt' Lisboa i Porto, a Portugal , d e Gènovu i Flor<-ncia , a Itàlia , i de Darrnstadt, H eidelbcr g i Stultgart , a Alemanya. Invariablement, va sinrronitzat· amb els músics de totes aquestes agrupacions i fou òptimament rebut per la cdtica i el públif'. Tris tiin de la Rosa p er a «La VanUna CI'Ònica guardis » ( ll.X fJ.1 949) testimonia: .. .Al capdavant ue 44 221 de l 'Orquestra Lwnoureux, el m estTe Toldrà va dirig ir w1 concert que els fi-llwrmònics de París 110 oblidaran amb facilitat, ja que, amb l'autoritat la seva batuta, Toldrà va conquerir els instrull' tistes i, a mb la força del seu temperament m~>du. rani, es va fer seu el públic ... i el correspon-al «La ation >>de 13russel·les escriu: Eduard To/d,. a Da moureux. feia apreciar la seguretat de In,., ba 1ui a en els octurns de Debussy, El amor brc de Fulla i L'oce ll d e foc de S tral'itul (22 .XH. l949). En una crònica del F estival rlt· sa nçon , Clurendon t·ecorda a «Le Figru·o» de (8 .lX. L960): D'un concert. molt bell dirigit per . Toldrà , ca.l retenir dues coses: la ciència i lafi11 • d 'aquest. excel·lent director espanyol. Aquestes da. virtuts, l 'nna adquirida i l'altTa innata, concorn· a formar el seu talen.t ,Jet de color, de me.mra i~ respecte. l'er <'Ontt·as lar aquestes opinions francrsr,, h selcc·cionat, entt·e moltes altres possibilitats.la ra que signà Max Peter Maas al «Dannstadt~rT.. blatt» de Dannstadt (5.V.l954): Mereixen ente pel seu director, la ciutat de Barcelona i lasero~ queMra Municipal. .. El dilluns a la tarda, a la" municipal de concerts, l 'Orquestra del Teatrt Darmstadt gairebé no podia ser reconeguda (.. La nodrida paleta de sons de Debussy, des d'ur. fragilita L ultmterrena l gairebé irreal fins a l'ex/e dels ritmesfulgurants, va ser transmesa perToldr amb un exquisit equilibri ( .. .). Ens va tenir rro1 ntt>nt suspesos durant la. seva interpretaci6 dP amo•· hrujo: vet ser el rnoment en què Toldrà va plegnr per complet el seu temperament na.ctOJ'WI~' ' el fort .fluir màgic que es desprèn de la cm•n DilSIClil:& p erò,fitls i tot aquí, va mantenir unafomw rosa ria redat ( ... ). La tenuïtat dels passatges només esquitxa ts de L'ocell de foc anà creixentgrQ· cies a 1'oldrà en devessall de filigranes, a que el subjac-ent de ritmes contLLndents anal'aemp nyenl (... ); elfinal monumental esdevingué gro diós ifoufasrinador. 1 el públic estavafascinat! El cant del cigne L'C'stt·c·na absol u ta de l'obra pòstum a i· de Ma n ud de FaUa, Atlàntida, al Gran Tratn•w Liceu de Ban·elona, en Ja versió proposada perEr ncsto Jl alffter, an à precedida d ' interrogant• iJ polèmiques (1rue, despr és, r..ncat·a havien dr ronlf nuat· parcialment) , motivades per raons plural," verRes que ara no vénen al cas. L' esdeveniinenl ~·~I~ n yí, in ev i tablement , dc connotacions so ofid als i àd huc polítiques, les quals, segurament,o haurien fet f<'Jiç c•l gen ial compositor gadità.~·~ tempe t·amt>nt tan exemplarment mo<1esl t· a•rrll• Les t:J'()niqurs barcelonines i espanyoles -al r~·l d f' h•s va loracions purament musicals- reflel'.l:ll' in evitableme nt aquest ea ràcter. P et·ò l'oca'101 atra tran labo cir,, .\. Liltl junt nim1 tres d'Al Prel nim¡ fem sim¡ tro~ drl' M bra. nan opi1 )Ior ,a: c/t¡ seu ordi exec més Ed~ ra h CPI'~ da~ 11111 mer Sob t•or tes' lla pre, l'a a pat1 ria Dc 1 cog ord e (I br blo lrs (Pl ses I e~ de TEM A lai!J am i 'a (., ;d'~~t /'e xli To/Jr ir reo! ó de E atraure. també. nomh•·osos i rellevants c•·ítics estran"ers. algunes opinions dels quals, r e ferents a la Iabo;. d'Eduard Told•·à, ens ba semblat interessant dl' ,e]ecrionar. \ixi. Claude Ros tan<l '"a escriure a «Le Fígaro Li;térairt'" (2.X ll.1961 ): Toldrà conduïa el conjunt. Aquest músic admira,ble .:. ha comprès bé l'ànima de l'obra. Falla no s equwocava quan, en altres temps, l'ha uin desig nat com a futur creador d'AL.làntida. I H cindch Kralik, enviat per «Die Pressc» de Viena , va opinur (29.X I.196l): Però l'ànima de tol vn ser Erluarcl l 'oldrà ... Va rnantenir ferm.~ a la, seva 11tà el Cor i l'OrlJuestra , i ·va viure i simpatitzar apassionat cada fras e de la música. A tmués cl·ell, l 'esplendorosa f esta mttsical va prendre pes artí.stic. Més tard sc RUN•eïr en diver ses audicions d e l'obra. però no s' esbon·à el r·ecord d 'aquesta emocionant estrena barcelonina. com ho prova aqu esta opinió de Jacques Lonchamp , apar·eguda a «L e )londc» (20.Vl .1962), despr·és de l'execució milane,a: La interpretació musical, dirigida per Tomas Srflipper$, era, ben entés, de gran qualitat i molt al seu punt. .. Malgrat això, no hi uam trobar l 'extraordinari fervor cawlà que s 'elevà de la primera execució a Barcelona , menys p erfecta, però quant més emocioncwt!, sot a la direcció del meraveUós Eduard Toldrà , delqualfouelcantdecigne. I encara baw·ia de rei te nu· (20.X .1962): La versió de concert que vam sentir a Barcelona, en cat:alà, animada per un músic corn Edrutrd Toldrà, ens va cleixar un record profu nda,ment enwtiu , el d 'un acte sacramental oficial, amb tant de fervor pels intèrprets. Sobretot, no tomo a trobar ( a Milà a, Berlín) el fert•orque vaig trobar a Barcelona. Allí, malgrat cerles desigttaltats de la partitura, la presència de Falla irradia va. A Berlín , com a Milà, Falla no era present. Quan, despr·és del concert de Barcelona , Toldrà va aixecaria pat·tilut·a. amb mostres evidents i quasi patètiques de cansamcn t . no podíem sospitar que seria aquesta la dan·era obr·a que dirigida! Documents que resten Toldrà ens ha deixat també alguns cloctrments discogràfics dc gran inter ès, amb orques tJ·es d e primer ordre (Nacional Francesa, Lamom·etlX. de París). Concretamen t, la vc1·sió Ínlegt·a del ballet El sornbrero cle u·es picos (Colu mbia, FCX 608) i El RetablodeMaese Pedro (Columl>ia, FCX 217) de Falla, Ics ~r.ces d'lberia d'Alhéniz orquestrades per Arbós (Phihps, N 00.699 R) i les t•·es suites d'Àries i Danses antigues de Respighi (Colum]úa , FCX 635). To~~ elles van ser, al seu temps, alLíssimament valoraes per les revistes esp ecialitzacles franceses . La revista « Di~qm•¡, ,. (gener-ft>lwt'r d e 1958) siUla La vN·sió de Toldrà dc El sombrero de tres picos amb la Nacional Francesa. JWI· ;,obt·e d c la d 'Et·llCSL Anset·met amb l'Orquc•~> Lt·a dt•la SLtis::oe Romande: A la sola menció dels nom.~ dels directors aquí enfrontats. la competició es prepara di.<tcutida! Ansermet. que dirigí l'estrena del Tricorni en forma de ballet. té el privilegi d 'haver esco//(lt de la mateixa boca del compositor els seus dc•sigs ('n matèria dïnterpretació. Però els «trumfos » d el seu rival no són g aire menys impressionrrnls ( ... ) .Si Arrsermet incideix a posar en va lor lll¡uestu incisiva ela re dat ca rac/er[,sticlL de Falla ( ... ), c>n canvi, la seua direcció t,ronspa,rent i minudosa proced eix d 'un iberi.sme menys perstutssiu, menys Ji·ww i directe qlle el de Toldrt'i. Aquest darrer realitza una fusió ideal entre les exigèn cies estilístiques d e la coreografia i la ui uent il·lustració de l 'arg ument. Talm ent com 1111 pintor ta.n atent a l'atractiva veracitat de cada p er·sonatge com als lleugers tocs que milloren la composició del conjunt sense atapeiria te/n. no vacil·la o destacar cada motiu amb ww fre.~cor i una alacritat malicioses. molt alienes a la melit era d'Ansermet ... És difícil de no subratllar des d'ara la primacia indiscutible de la versió de Toldrà ... La «Guidc tlu Concert» (·~. XI 1.1 953) opina cru e en el ReLahlo. la verba, la coloració i els parodismes de la música són captats amb ww veritat vivent. Considero aquest disr important. Atrucsla mat eixa publicació (7 .XTI.l954), parla m1 nqLtests Lennes cle la ''et·sió d ' Ibèria amb I' Orqucst1·a Lamom·clLX de Pa.-ís: 1'olclrà dirigeix segons wr tempo que ens sembla més lent que elqu.e adoptenl<tmajor part dels directors , com si volgués perllongar el cari'icter voluptuós d 'algunes pàgines. Sembla complaure 's amb tintes cl·aquaref.la , lliurar-se a la nostàlgia molt espanyola dlberia. Finalment , un comc•nlat·i solu·c l'única obra no espan yola d e la discografia intemacional de Toldt·à , les esmentades Àries i nanses d e R!'spighi. enregistrament del 1957: Per la resta. aquesta contro'L·èrsia (entre 1'odginal i la r ecn•ació de Res pighi) és plantejada amb una eloqüència peremptòria p er Eduard Toldrà . ilques t es p eces • res taurades ~ adopten, sota la seva baliLLa, una}i·anquesa . ww rodonesa, tw accent que. sense treure-hi la seva pàtina arcaica, les realça amb ors nous i sumptuosos, i , segons l'esperit dPitranscriptor, les «acttwlitza., per a.l gancli d e l'auditor del segle \X. No podem comp•·cndr·e que, umb motiu J e la celebració del centena ri d' g duard Toldrà , no hagi sorgit cap iniciativa (almenys no la c·oneixem) per reeditar en CD aquests tes timonis preciosos de l'art directorial del no s l re <'Sl i mat com posi tor i director! NOTA Agraïm a la famílin delnu•,!n• Tolclr·ò i dc Manuel Capdevila qoe ens hagi dona! al·eé~ u In dorum¡•ntadó o dient pt-r rotúegir aquesla selt-cció. MUSI CALIA R E T R A T AGU STÍN LEÓN ARA Arti sta i mes tre El fet d'haver entrevistat Agustín León Ara ha estat una experiència molt enriquidora no solament perquè és una persona que ha viscut molt i que té moltes coses a dir, sinó també perquè la seva conversa ha estat agradable i senzilla, sense necessitat de grandiloqüències. A prop dels seixanta anys, el violinista de Tenerife gaudeix de molta energia interior, energia que ha projectat a l llarg de la seva vida com a intèrpret i com a mestre. Cal destacar la seva dedicació al Conservatori Municipal de Barcelona des dell986. Sense exagerar, es pot dir que Agustín León Ara ha fet i continua fe.. molt per al violinisme català, i que la sevaflle' sència al Conservatori és molt positiva. El lector potser se sorprendrà que en aquesta entrevista, pràcticament no hi hog preguntes ni acotacions de l'entrevistador La justificació és el desig de manteniralmb inalterable possibe un discurs que té una e~ herència i una linealitat poc menys que per· fectes i que, exposant-ho d' aquesta manera sense interrupcions, adquireix, creiem, !01~ la seva força i rotunditat. noia "fer per HELENA BAYO U 46 226 n whisky, si us platt! Amb aigua i gel. f tu què v ols pre ndre? Ah!, un dia esgotador. Permet -me que em relaxi una mica . Porto moltes hores fent classes al Conservatori i demà també tindré una jornada atapeïda de feina. Diumenge tocaré el Concert de Rodrigo amb orquestra, dilluns oferiré un recital amb piano, potser passaré p er casa, a Madrid, i ... tornemhi, a cotnençar les classes! Però jo em pregunto una cosa, i és: què seria de mi si el vi.olí i aquest ritme de vida emfaltessin ? Moltes vegades la gent no comprèn com es pot compaginar l 'ensenyament i el concertisme, però és possible. A·vió . Arribar a l 'hora. Preocupacions. Exigència molt alta. No crec, però, en lleis d'incompatibilitats. Qui fa ria les classes, llavors? I pensa que realitzar ambdues tasques no va en detriment de l 'intèrpret, tot el contrari. Quan v aig començar a ettsen yar ( 196 1 , Conservatori d e Brusscl·les) és quan realment ·vaig començar a tocar, perquè vaig ha.ver de meditar sobre diferents problemes que em presen- taven cadascun dels alumnes . Això, naturalm ent. em va fer progressar molt. En algun moment de la meva vida i de la met·a carrera potser sí que em vaig abocar massa al vessant pedagògic, però gràcies a Déu crec que em vaig adonar a temps i vaig continuar tocant moltíssim. T 'explicaré records de quan vaig començar a es tudiar violí l 'any 42, quan tenia sis anys. Va ésser a la meva terra, a Tenerife, amb els meus pares, que també eren músics . Afortunadament, no vaig ser w1 nen prodigi, i dic afortunadament perquè aquests nens deuen ser molt desgraciats en no gaudir d 'una infància i una adolescència normal-s, i ctixò, a la llarga, es paga. El.s meus pares, en aquest sentit van tenir molt seny i es van negar rotundament que comencés a fer gires quan uns empresaris em va11 escoltar als dotze anys . El meu par e, encara que volia que ern dediqués al violí, em va obligar a continuar estudiant fins a acabar l 'ensenyament secundari. Va ésser l'any 48 quan em. va sentir Szering i em veL proposar d'anar a estudiar als EUA, però finalm.ent vaig anar l 'any se- giient et estudiar a Londres 111rJ Albert Sammons al Royal CoU ge of Music. A casa no tenien ànims ni diners per enviar·m• l'altra costat de l'Atlàntic. I lf gla terra, en canvi, hi hfLvia mc' tes comunicacions per mar am\ les Canttries; no sé, era mésfil(~ perquè en aquell moment agcifo' un avió, uf! Tot al contrari el' vui dia, oi? Sammons eraa. gran violinista autodidacteirm gran persona que em va ajud' molt en la me·v a adolescèncin .. No riguis, no. Mira., pensoq11 el maestro no s'acaba a la porti de la classe. No diré com 11/IIT'If· ge, però sí que ha d'estar dur sat a rebre un alumne o alumr en qualsevol nwment. Aquestn ~ la meva idea personali ai.rího~ Jet sempre. R ecordo els anys ensen)·ant Conservatori de Bmssel·les.l · nois magnífics . Quan em l"l una mica. deprimit perquèen lluny cle casa o p er qualserolnl tre motin, sempre els te11ÍII 11/Io per animar-me. Crec molt en relació personal amb els alu nes, però exigeixo que siguíntr balladors, seriosos i respert"' sos. No c rec que u11 profrss pugui valorar un altwwe. fiiW ' . ses s• elass xar. colta elsm nya. litat. ser n tot i apai gent sóc a sesn al mc he e aqu< pe ns qui r Sí clan 3ism, éseZ. linis trinc cadc çar tècn Brai pod1 pose sens dre sent amb no a i el.s MUSI CALIA R E T R A T ue en i ha~ ·ador. :JI méi 10CO' e per· mero 1, to.': esar.. l Co/b. nienN :r-mta ·.AJn- ·iamri "rami ~sfocil. agafar 1ri d'o- era UI teiul'll ajudm ncw •.. n.1o~ ::¡podi un lllè- ·dúpt )/U/VA wta ~ xího~ I .yanl' ¿¡,f~· 11 t•eill ruè e~ evolol- o~ lt en~ ¡ a/ull' uintrr lill peciU' ofes!tí ~. nni noia. que no sigui així. I sense 'fere/pilota". Per a mi les classes són ... , com et diria, més que classes. No és allò de tocar i marxar. No. Un s 'ha de quedar i escoltar els companys. Allà on van, els meus alumnes són cotn rtna pinya. lla puntualitat, la puntualitat. Sempre he tingut fama de ser molt sever i molt ogre, saps, tot i qzte amb els a nys un es va apaivagant. A més, sóc molt exigeut amb els alumnes perquè ho sóc amb mi mateix, o si no les coses twfuncionen. El que més odio al món són les excu.setes ... , és que he canviat una corda, és que aquest arc no sé què ... Home, pensa alguna vegada que ets tu qui no rutlla! Sí, sí, sí, sí, sóc un amant declarat de la tècnica i del virtuosisme. La tècnica és fonamental· éselquejoendic l'oficinadelvio: li~ista. La tècnica pura (escales, Innats, arpegis .. .) s 'han de fer cada dia. Cada dia s 'ha d 'en.dreçar l'oficina. El mecanisme i la ¡' . ecmca no s 'aprenen tocant Brahms, posem per cas. Per a mi podria ser un motiu defnLStració posar-me al davant d'una. obra · · sense tent'r el.s nut)ans per resoldre els problemes que se'm presentessin. Tot s'ha d'estudi.ar amb un pla determinat. Jo el donoalsmeu.s al umnes, aquest pla, ¡ ls e qzte volen fer-ho, ho fan. I 11 Per ser un bon intèrpret, s'ha de ser molt modest i generós. S'ha de pensar que qui ha escrit la música que has d'interpretar està molt per sobre teu'' quan fan es nota. Després, evidentment, valoro més qui, a més d'això, em diu alguna cosa quan interpreta. Ah!, i un aspecte també motl important és saber lligar molt bé ... les notes. Ara et diré una cosa que sempre dic als meu.s alumnes. Per ser un bon intèrpret, s 'ha de ser molt modest i terriblement generós . Un ha de pensar que el senyor que ha escrit la música que tu has d'interpretar està molt per sobre teu, i s 'ha de tenir la modèstia per no treure ni afegir res del que hi ha escrit i, això no obstant, saber què hi ha al darrere d'a.quelles boles blanqztes i negres. I molta generositat, perquè un no s 'ha de guardar res per a si mateix. 'ha de donar tot. Aquest aspecte és també important, com a mestre. No, TJO, jo mai TJO he tingut facilita t per al 'escriptura musical, i és una de les coses que més admiro al món. Diguem que no he tingut fantasia creadora, però sí crec que tinc molta fantasia. interpretativa, e n cara que està malament que jo ho digui -però igual que dic una cosa, dic l 'altra. lnterpreta.nt també es recrea, perqrtè es poden tenir deu, v int , trenta versions diferents d'una mateixa obra i totes fent el que indica el compositor; perquè la intensitat del matís, la manera de fer un raUentando ... , tot això es pot fer de moltes maneres, segons la natrtralesa i la personalitat de l'intèrpret. Per formar aquesta personalitat és important adquirir una cultura al més àmplia possible. Avui dia veus nens de deu anys tocant com a mestres, tècnicament parlant, però que nrribin a ser grans artistes ja és tma altra cosa. Potser per això, perquè s'han centrat únicament en l'instrument i han oblidat la resta de la formació musical i general. U na altra faceta important per a un intèrpret seria la de presell tar-se a algun concurs internacional, que és possiblement la millor via per fer una carrera. Penso que la competèn.cia és totalment necessària, perquè el músic es veu obligat a mil.J.orar i superar-se, o si no es queda enrera. }o, en aquest aspecte, i si no em titlles d'immodest, et diré que estic molt orgullós dels premis que em van concedir L'a ny 57 a Darmstadt i al Concurs Henri Wienawski, i també d'haver arribat a la fln.al del Concurs R eina Eli.sabeth el 59, i, també, és clar. del Premi Orense a Música en Cornpostel·la el mateix any. Pera miMúsicaenCompostel·la té un significat m.olt important, ja que a més del premi obtingut com a alumne, des del 197l hi sóc convidat com a professor. Agustín León Ara recorda l • f - .! 126 <Z i • t I 47 227 MUSI CALIA R a q ues ts anys amh gran e~> Lima pels molts moments viscuts a ny rere any. Pensa, ~specia l mcnt , en la desaparegu d a Rosa Sa bater , amb la qual va fon nat· duo d uran t uns tt·es au ys. Des del 1971 toca amb <'l també genial pianista José Tordcsillas (i no dic acompanyat, pcrquf> Agustín León Ara no supot·ta aquest terme). - Que com està, segons el meu parer, el 1núsic espanyol en l'esC(l,la de n ivells internacional? He, he. J a sabem que Espanya és un país en què tot el que és indiv idual junci01w. Però això de fer treball de conjunt, no sé, tw sé ... 1 o crec, sincerament, que ting uern pitjors músics que els anglesos, francesos o belg ues, però el que sí que tenen ells i nosaltres no , és la disciplina i /.a prepara.ció de grup. En aquests països, des que saben tocar du es notes seguides ja estan tocant en una E 11 T R A T Sóc molt exigent amb els alumnes perquè ho sóc amb mi mateix" orquestra. f aquest és un element essencial per a la formació d'un violinista ilo de qualsevol instrumentista de corda. S'ha de pensar que de cent alumnes, probablement 97 acabaran en una orquestra. Tot co nservatori haurin d e tenir la seva orquestra. En aqnest sentit i en aquests moments a Barcelona estem p el bon camí. Les experiències que p ersonalment he tingut en 11qiJ; terreny com a preparador rJ,~ ./ONDE i ara amb la posa.rla~ nwrxa de l'Orquestra de Ca~~o bra Joaquín Rodrigo, de Val~ cia, tot amb gent jo·ve, són nu positives, encara que és una(. nada , no creguis . Abans em demanaves com r l 'estat actual de les orquestr1 espcmyoles. Bé, en aquestur ments les orquestres espanyol• ho són et mitges, a causa rlek gran aportació estrangera. Per. grà.cies a Déu, a València , Ten• rife, et e., cada cop van entran• hi més músics espanyols. Estr en Wl moment bo, però enror ens ha d'anar moltíssim mi/u L ·actual situació de les nostn orquestres prové d'un momt posterior als mestres Massii. Toldrà o Costa, en què es va pr~ duir LUt buit perquè no e.riJti prou activitat rnusical a Espt n ya com per convidar ningú c dedic molt~ quini ven b mica ser lc cara anat na. T què: vols • blem mete Jacci detr• vintanys més 1 PE cd'e~ puja FUNDACIÓN TABACALERA FUNDACIÓ ORFEÓ CATALÀ- PALAU DE LA MÚSICA CATALANA tern toca en e¡ toco una xò é les , vio/, fos¡ els e Fundación Ta bacale ra ha renovat per a la Temporada 1994-95 la seva col·laboració com a Membre d'Honor de la Fundació O rfeó Català-Palau de la Música Catala na. Aquest conveni ha estat signat per el Sr. Pedra Pérez Fernandez, President de Fundación Tabacalera i el Sr. Fèlix Millet i Tusell, President de la Fundació O rfeó Cata là-Palau de la Música Catalana. 48 228 Amb aquest patrocini Fundació n Ta ba calera expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cultura. pen què ni a lar. aut vioI lllé~ MUSICALIA R DIJU!¡ rck adar. l'e&! lnrre !lestn lls 1111· ln.rolr J de & !t. Pm , 1'en~ rrtraDt· Esta en can miflw. llOS!nJ 101l!l lass1 t·a¡n exiJril : Esptlingú T R A T dedicar-sea lamú sica. Va costar molts esforços arrencar la mauinària. Pensa qu~ no es donaq t•en beques m a;uts e estavem una mica aïllats de l'estranger. Potser la diferència ve p er aquí, encara que després la situació ha anat canviant i ha sorgit gent bona. I rw m'agrada dir noms perquè sempre t'oblides qui m enys vols oblidar. El nostre g ran problema, bé, "problema" entre cometes, perquè és una gran satisfacció, ha estat el Jet de pa.ssar de tres o quatre orquestres a. wtes 1,int-i-cinc, i això no es fn en deu anys, sinó de mica en mica , amb més temps. Però, compte, perquè el nivell a l'estranger també crec que està pujant. Es vett als concursos ino !COl" E o o ' "El nostre gran «problema»1 entre cometes perquè és una gran satisfacció1 ha estat el fet de passar de tres o quatre orquestres a unes vint-i-cinc" ternacionals, en qnè cada cop es toca amb més solidesct i precisió, encara que artísticament s 'està tocant, sota el mett parer , am.b una certa monotonia. No sé si això és el resultat que antigament l~s escoles d'in terpretació d el lltol' l extstullt de ·veritat i ara no, fos perquè aba.ns no es p r·odniim els contactes que lti ha a·vu,i d ia, , no es vr..a tja·va per(Juè tant o per, q~e no hi navict tants concnrsos , es nota 1lt disco s. a d a cop mes la manca de personalitat d e les ~~~ntiques escoles naciorwLs del , tnolr , .i la man era d'"mterpretar es mes' més homogeneïtzuda. o o e León A1·a es considet·a contin uador de l'escola d 'Andr é Gertler , més que de l'escola d 'tm país en conct·et. Va ser alwnne seu 4'1 cu rs 1954-55 i de l'any 1961 al 1970 va treballat· com a professor aux iliar d e la seva cà tedr a al Conser vatori d e Brus sel·lcs. Desp rés ja va obtenir la seva plaça per concurs de mèr its . -Tota la manera de tocar de Gertler era tan perfectam e nt pensada! Era nwlt conscient de tots els moviments que feia, del p erquè i d el com. Als deixebles ens v a inculcar molt la sevu manera de fer i d'ensenyar, i suposo que és per això que ens ha anat molt bé a tots , diria jo. S í. És possible que estigui creant escola, quines coses em preguntes! No voldria p ecar ni de modest ni del contrari. Crec que sóc un continuador d e Gertle r . Sí, potser sí. Tin c molts alum nes destacats, i ales orqttestres espanyoles també n 'hi ha molts que han estat en a lg un mom ent alumnes meLLS. Bé. J a n'hi ha prou d e feina. per avui. Han estat moltes hores de classe; ara, aquesta. tarda he gaudit nwlt escoltant una alum- tUL que lta tocat un Bach maquís- sim. I mira que en Bach o Mozart accepto que els alumnes em canviïn digitacions ni arcs; què et dit·é, crec que ha estat tal, el tre ball.fet durant tota un a vida .. . , p rimer el que s 'ha recollit dels m estres i després de l 'ex periència d'un mateix, qu.e, en fi ... , però ho ha tocat tan bellam ent , que li h e dit: fas moltes coses que jo no faig i que no t 'he dit , però rn 'agrada molt com ho fas i, per tunt, L'ho deixo fer . Caram! Els meus alumnes realment sempre m 'han donat m és satisfaccions que no pas de sen gan ys . P ermet-m e que ara vagi a descansar, qne d emà els he de donar molta "canya", a aquests nois. a veure si fem alguna cosa de bo. 110 Agustín León A•·a és vist pels seus a lumn es com una persona amb u n cot· com una casa . No obstant això , saben perfectament truc també convé porta t· a classe la f(' i na lw n fe ta per tal de no ferlo en fadat·. Perquè una cosa són e ls moments de diversió , a ls qual s eJ mestr e és eJ p rimer a apuntat·-s' hi, i una altra és quan toca treballar. I compte! això ja no és broma. MUSICALIA PRE-CRÍTICA Simfonisme suec a fa temporada Palau I 00 Bric·à·brac: el calaix cie sastre de Monfsalvatge p e rC.L. E Ge nnacly Rodulestvensky per CARLIS LOBO 126 ;:z ~ ;-• 1 50 L a p r·esent temporada Palau] 00 a posta ar a p er la pr·escntació d ' un compositor· viu suec. E s tr arta de Daniel Bortz, nascu t el l943, un dels màxlms exponents de l' empremta que deixà Ingvar Lindholm com a pr ofessor a l'Escola de Música d ' Estocolm, càrrec que ocupà del 1965 aJ 1975. Lindholm va marcar profundament la gener ació de j oves compositors que van passar per Ics seves aules i que esde' indrien els pioner s d ' una nova etapa de la música sueca. El llegat de Lindholm. doncs, es concen traria sobretot en l'estabilització d 'u na estètica que, en gran mesura , havia estat molt dispersa després de l ' onada d e l'exp erim en ta ció dels a nys 60. Aquella escola es caracteri tzaria per· la clara tendèn cia a r epesca r· els Llegats del gairebé oblidat exp r ess ioni s me i u n r et o rn (o r·ena ixemenl) al •·oman ticisme . La història dc .Biktz comença d e molt jove, q ua n compaginava des de bon començament els estudis de violí amb l'aclivita t crealiva. Després d ' haver tr eballat amb dive r sos p •·ofessor s del 1963 fin s al 1968, es posa en mans de Lindholm a E stocolm i més tard a l'estudi de Música E lectrònica d 'Utrech. La música electroacústica esdevindrà en Bor tz una constant font d e p r oducció en moltes dc les seves obres dedicades inicialment als instruments. D urant els anys d·aprenenla tge Daniel Bortz va compondre una tr ilogia (Kafka) per· o di ver·ses combinacions instt·um en tals, per a solistes, cor , cinta i orqucstt·él. 1' amhó va ~":X­ ped mentar amb les p ossihilitats tècniques i e~'J)ressives dels instruments en una sèrie de solos (sovint acompun ya ts de cinta m agnetofònica) conegudes com a Monologhi. Als seus quartets (sobretot al segon , del J 971) traspua un profund coneixement de l' obra dels p ostromàntics Mahler i també Bruckner , tendèn cia pa le&a també als seus concerts per· a instrument solista i a les seves set simfonies escrites entre 1973 i 1985, ob r es aquestes en les quals les a mp les melodies r omà ntiques o Ics harmoni es contrastades s'inscriuen dj ntre dels límits d ' una form a sempr e clara i b en definida . Aquest grup de set simfonies form en p otser el centr·e més important dc l'extensa p•·oducció dc Daniel Bortz. Nosalt•·cs, amL la primera tindrem l'opo•·tunitat dc conèix er un comp ositor més dels molts (i sovint sor pr enents) que hi ha en actiu r ep artits per tol Europn. CICLE PALAUlOO. Concert núm. 14 . P alau d e In ¡\fmica Catalana. Orquel!lra FiUJarmònicu Reial d ' Estocobn. Direc ció: Getmnd y RozJulestveusky. Dilluns, 10 d 'abril, 2 1 horetJ. n l ' agosarada ció de l'actual d e l'OBC, cal clonar~ b envinguda a l'últimadt les ob r es simfòniques d' un dclsrollf positon patriarques més estima~ 1 Catalunya. Padem del Bric-à-brac per au• orqu estra de Xavier Montsalra1!!. fr·uit dc l'en càrrec de la FundJr¡. Ca ja de Madrid i destinada a l'Or questra de T enerife. A la partitun consta el dia que la va enllestir(ll març de 1993). que coincidcixamh dia del seu vuitanta-unè anim.m: Déu n 'hi do! El primer d 'octubre d 'aqurll~~U­ teix any l'Orquestra de Teneri!tu va estrenar , i amb èx.it. L'OBCI'b programada en printera audició ptr a aq uesta temporada , sola la balli!! de Víctor Pablo P ét·ez (el respon.ilble de la première), a un any i mi¡ vista d el dia de l'esu·ena; per taml, tindr·em l ' ocasió de poder de~cobril el que ens pot dir encara la vocaril creativa inacabable d' un homemt dur, amb ofici i amb la sensibilitah imaginació en plena forma. Cal no perdre de vista aque>tl• p ccte d 'estudi curiós p er part drl¡i blic, j a que tenir l'oportunita1dit •·ada d ' assistir al ' audició d'aquè'll obra darrera de Xavier Mont.;;ahJI. ge enriq uirà sens dubte els no;trl> esp erits, de la mateixa maneraquti en les,idto.;~ saviesa dels més !n'ans . e bais de tota la història han sen1tpt1 alliçona r els més j oves. I si el llit guatge, en aquest cas, és la mfuin. doncs millo r esper onarà la no•trr imaginació i capacitat de "veure-hi més enllà d e les notes escrites. s~ el comen tari que Carles Guinor~ ens fa al 4 t. volum de la col·letc~ " Els Nostres Compositors·', prod~ da p el Departament de Cultura~. Gener alitat de Catal unya, Bnc"· brac pot sorprend1·e' ns per la ri~ sa de ma te rials pels contrastos 1b mateixa iroola ~oterTada de qurbl fet gala Montsalvatge en moltesdt']t¡ seves obres. L' obra està estructurada enqnt tre seccions, titulades amb J'objetr (segon s el mateix compositorl rrea cialt rebé po.a el rt una na ri ··so rlar É tic ui que bitu des gènc bon pr,t·r In li CO¡>J ser· uca hn t zari rial llar sola dor 1'81~ e als1 IlO I l'ob IDO( dett hor dar no, l'ofi ció; en 1 un , er11 tic. TE! Bri, i ob Pal Dh· 0¡,. Diu MUS ICA L ' I A PRE-CRÍTICA Estrena de Clap de Lluna de Mestres Quadreny timakt ra~ alrall'!. ndaÒ!I a l'Or artitun ir(ll~ xamh vemr.: ueU mmürb BC l'I.! tició ptt 3 balu!l l&pOB.I;J· ny i mit er tanl. .escob!V VI)CicW ¡me m~ ibili!Jii ¡ue>tli' tdel¡i- tal d» 'aqut>11 ttsallll- no;Ut> ~a qurk ride;lll' crear quatre ambients ben diferf'nciats. Els títols són brn explícits; gairebé no hi cal comcnlat·i i ens predisposa d'entrada a imaginar qui n serà el resultat final: "Evocudot·" amb UJIB citació elaborada d'un Lema canari (homenatge al det.Linatnd?), '·Sossegat'', '·Tens" i "Lúdic'' (està clar, oi?). És rom una s in tesi del col!mos particular del compositor, i és pPt· això que cal espet·ar la transp1n·ència habitual en les textures, les grans at·cadcs de les seves melodies, la inteHigència en l'ús modrt·at i eficaç d' un bon desplegament d'instnm1cnts de percussió, u més d'un u·actament de la timbrica colorístie, sot·pt·esiu i a cops ben contundent. Si el títol ve a set· un joc dc paraules atrilnü:hlc al "calaix de saslt·e", ¿qui sap si n o hi ha una referència irònicu a Iu utilitz~ció general de tols aquells matenais fets servir a la seva música al Uarg dels anys, coocrntrats en una solo obra, a taU dc llegat sintetitzador del <rue ha es tnt Xa vi er Montsal,·atge vist per Xavier Monts alvatge? Carles Guinovart ens ho deixa rlar al sen comentari: Des delBl'ic-à-brac .a riljlll' .5105 ib hem pretès realment comentar · , parlar-ne a partir del l'ob ra, srno modus operandi df.'l compositor de , detectar allo' que li és propi i veureho tot des de la perspectiva de ln seva darrera manera, que al cap i a la fi 110 , és. res més que la maduració de 1?f~1 com a sírttesi rk la seva evoln· afirmar que Cio· I des ' . C ]>res. osana ' en aque.~t "calaix de sastre" trobem unMont . sazvatge cou cent. rat, tancat Cll el mu:roc . os mos df' l seu credo estè. , lic mes autèrtt.ic . : qu~b :esdrltl ~c:b~a-~rac dc Xavier l\fontsalvutgc :nitp<' el llit mú;ia 1 noi111 :ure-bi' .S~a; unoH!I >l·leccií prodai· rra deb Bric·t 110 T~~l~ORADA 94-95 OBC Pal esd e Beethoven i Sbostakòvitx enqtll· ohjetiÍI i tor) d• . nu de In l\fúsicu Cutnlano D11·en res ?8 21 hores - • Dis b ])¡ sa te 29, 19 hores llllteuge 30, 1 l bores perC.L. L 'Associació Catalana dr Compositors ba encarregat una obra a Josep Maria Mestres Quadrcny per· set· estrenada durant un dels concet·ts de la presen t tempot·ada. La podrem sentir al concert del Grupo Enigma que dirigeix Joan José Olives, a més d'obt·es d'Roms, llenze i Hindemith. En demanar el comentari directamen t a1 compositot· i començant p rl•guntan t-li pel titol, Mestres Quadreny ens r espon que no s'lt i amaga res. al títol: l'he P!lsat, simplement perquè m'agrada. Esper això q ue no podem estendre'ns en el comcntal'i parlant de cap a1tra significació del títol que no sigui aquesta indicada: li agrada, al compositor. Cal, doncs, que anem per altres viaranys: L'obra és un seguit de set peces curtes ... , molt curtes (la nws llarga dura dos minuts i mig i en total en dura uns deu) , que preveu la participació de flauta, oboè, clarinet, clarinet baix, fagot, trompeta, trompa, trombó, percussió, pinno, quartet de corda i contrabaix. La combinació instn'mental varin en cada una de les set peces. L'objectiu primer de l'obre' és mostrar una estructura formal ben clara i rkfmida i protL diferenciada en cada part. E l quesihiha és una cet·ta simetria formal no gens rigor osa en forma dc miu ll, dc manera que la peça núm. 4 és la central (l'espill). Aquesta és la més curta de totes i la més lliure, la. més intuïtiva, simplement unjlaix. Està, doncs, desaparellada, ja que les rela-cions entre les números 1 i 7, 2 i 6, i 3 i 5 sorgeixen d'idees recurrents i aplicades a cada membre de la parella, rom per exemple la utilització de motÏILs beetltot:enians a la mím. 2. i elements del piano de Schubert a la seva simètrica: la núm. 6. o oblidem, però, que des de fa molt8 a nytdosep Maria Mestres Quad reny treballa a partir de materials ct·eat& amb la utilització de càlculs de pt·obabilitats. Quan haig de treba- llar amb procf.'diments molL massius 111 'és més pràctic utilitzar sistemes estadístics per crear els meus materials. En can·vi, si han de ser p rocediments més melòdics, aleshores ntilit:o elsfmctals. Di I això, i pM· a aqueUs que com jo no atTibcm ni a In categoria de neòfiLs en matèt-ia matemàtica, dema no a l'aulo1· que m'expliqui q uè és això dels "ft·actals". Amb tma gran dosi didàctica, em n::spon: A partir d'unes notes dona- des, utilit:ant aqu.est si.stema de càlcul de probabüitats surten unes successions melòdiques periòdiques molt semblants, però amb lleugeres diferències, sensiblement modificades. 1 com a exemple clarificant, m 'exposa: Quan veiem un pi. tots sabem que és utt pi i el reconeixem com a tal. Ara bé, si en 11eiem dos o tres junt.s, continuem reconeixent cada arbre com un pi, pf'rÒ hi sabrem veure clares diferències entre ells. Aquestes petites diferències són ks qtte apareixen en els períodes resultants en treballar amb fractals . Doncs ja ho tenim: aques ta ohra ~~~ Cl.ap de Lluna,, de J osep Mariu Mcstt·r¡; Quadr·eny. 11 TEMPORADA DE CONCERTS DE L'ACC Cútp de Uumr de J .M. Mestres Quodreoy (estrena) Grupo Enigma Auditori Ed uard Told rà del CSM.&m Dheud res 28 d'abril, 2 1 hor es t '¡j • f 126 ;:z i ;_ e. t 1 russo límit• foR dr prl ep sicn, Unió mrnt sant front So drin i ·ÓU l quall DIÚ'i rnnt• per I: rrlati rr;;p 1ingt ta in ronc¡ tamb part tors riil" com¡ sinó1 ti!¡uc Ac avui: f undació n~ITABACALERA Patrocinador del cicle Palau l 00 durant lo temporada 1993-94 ¡: MUSICALIA PRE - CRÍTICA L'eclèctic Concert per a piano i cordes d'Alfred ScltniHice perC.L. D m·not els anys dc l'arè t·rim ron trol gover n amental sob•·e In pr?clurció def s ('OIIIpOSJ l CI J' S rnssos prr tal que no s· eArapessin del límits de la pcl'lnissivital ofieiul , ja fos drs del punt dc>ViAl!l mora(, ja fos 1,c1 qu e fa nl ca rà ctct· propi cie, In n~Íl ­ sicu , els jovt~Hcompos•tors do l uullgu Unió Soviètica Ilo teni~l molt malament per podcl· formur-sf• ult•·apassunt llm·s nlirndes més ('nllà dc les fronteres russes. Sofia Gubaiuulinu, Horlion SrhrdriniAJíred Schnittkc. pc t· exemple, són tres d'ac(U<'bts compositors als quals es va nega•· el cooc ixt'me nt d c la música occidcntul dt'l segle '\. \. durant els seus anys jove¡, dr fonnució, i per tant no lli 1an poder areedir· fins relativament tard eu les seves carreres particulat·s. Tot i això, han esd e'ingut composito t·s punters eni 'ofer ta internacional, i 11m· vàlua és r econrguda aneu dd món . I, polSI' l' també]>er ni..xò mateix, en una gt·an part de les obres d'uquC'sts compositors s' utilitza el t·rcm ·s de la ' · citació" o ·'al·1usió" no sols u o lwcs d1• rompositors estra n ge r·~:~ i an tcriol's, sinó també uls seus csti ls i cur ac tf't·ístit¡ucs. Ac¡uesl és el cul:! que e rr s ocupa avui: ri/fred Srhnittlce (E ngds, 1934, eh· qui es diu que és l'he reu d t' hostakòviL~ cu la producció mus ical sovi è t:ira ) cscr·iu el seu Concert per a piano i orquestra, cie cordes utilitzant e ls llengua tges musica ls cciPt· ti t·a me nt, e n fonna dc collage. Sovint ens transporta al r·o manticis me, a r·u utilitza sonot'Ítats modernes. Les scves melodies der·iven d 'dements diversos, com les tècniques sedals o Iu música re(jgiosa eslava . Mui no n·corre a obres concretes, però sí. u c!ltiJs o " mane r·es" ben clefinides. Aques t concert p et· a piuno i orq1wstra d c cordes data del 1979, t-s w1 sol mo vime nt d ' lllls 25 minuts dt• durada i es va estrenar· e l m utei.x nny a Leningrad. La forma geurral d el co ncc r·t -aparenbneut clat·a-també combina elements diferents: la s onata o la for·ma cíclica. Des del p r·iucipi la música va dibuixant el que esdevindrà ja cap a l final e l gran tema p rinc ipal. Ah ans. però, alb·es temes o melodies van enllaçant e ls diferents mate1·ials sorgi ts , com dèiem , de la música anti¡;a eslava o bé de l serialis me d odccaf ònic utililzanl una sè1·ie dc forma tonal. I parlant clc serialisme, és intl'!'ess ant l 'expe rieucia p e r s onal d e Schnittkc amb el dodecafouil¡me. L'any 1977, el compositor ens diu: Cap als anys 67-68 vaig notar una O ... g ran insnti.'ifncció clavant In m eua Pxperièncin Sf'rinl. La mú.~ica com po.~ta així Pm sembla e n planet i superficial. setue el relleu sonor q u p tntltfl importància té. per exemple. pn In miÍsica tonal. No hi ha plan.s propers o alluny ats. t~l és entaforat cm tiiJIIIÏt'roco.mJos ... Es conegnt qne pf ¡JI·inripi bàsic de la forma sonata en lflebern és el contrnst entre nw.~sa i punt, ell li'(' continu i discontinu. Jo vaig pensar , doncs, qllR aquest contro., t seria ig ualment possible si el fo niu amb l'IÍ .~ cfp l'oposició ·'tonal-o tonul'' o " tomrl-sPriaf''. Aleshores 11aig ¡u·ot'a r aqul!st sistema. considerantlo com In projl!cció cap n un nou pla Pn unmomPtll¡>rPcÍs cie la història cie la mú.,ira. Aq ue¡,¡tu ~;,.do ncs . l'ohm que en, dt·spe•·ta m~s intl' t·r~ d ' acrues t prog•·am a del C'O Jl('(' l 't núm. 21 d c roBe qut• senti n•m inter·pretat pel matei.x pianista q u e es va fer· càrr ec de l'e,_ LJ·cna i u qui chniltke dedicà: 'ladimit· Kruinj el; tUl TEMPO HA DA OBC 9 t-95 Courer/ per li pi~mo i oprquesLru de rordes ci'Aifrl' cl Sdutillke i ohr·('o; d <' LillfiO\' i T xaikovslti Vlutlimi r· Kruinj <'''• piano Omitr·i K.ituj c nko, dire«' tor P uluu cic In Mí'micu Cutulann Di vc•mJrc·s 2 l, 21 hores OiMHnht(• 22, l 9 hor·c·s Oiumcnn¡,w 2:-l, J 1 h ores E ELS DIUMENGES AL PALAU ················· ·· ··· ... 111 Temporada 1995 Diumenges a les 18 h 9d'abril 30 d'abril Orquestra Nnciouol de Cwnbrn d 'Andorra. Dit·. Gernr·d Cla re t. Toldrà, Bartók, Cervelló, Dvorak. Sacqueboutiet·s de But·celona. Banchetto Musicalc. Col' de Cumlwu del PMC. (pull·ocinul pet· Fundació Caixa dc Catolunya) Dir. Marlin Sclunidt. Schütz. Preus de 500 a 1. 500 ptes. inte r è, nregit. Palau de la Música Catalana MUSICALIA P R E-CRÍ T I CA Bust de Toldrà re alitzat p e r l'e scultor Benedlcto CATALUNYA MÚSICA PROPOSA Ecluarcl l'olclrà, el músic català pe r VICTÒRI A PALMA E 126 ;::¡ i Iii §. et ¡¡ -t 54 234 1 7 d'abril es complei- xen cent anys del naixement, a Vilanova i la Geltrú, d e l'intèrpret, compositor i director català Eduard Toldrà. Catalunya Música s·ha afegit a la commemoració de l'Any Toldrà preparant difer ents espais d edicats al mestre. Així, ja els passats dies 26 i 28 d e gener, l'espai de divulgació musica l Pentag rama va emetre un programa sobre Eduard Toldrà, con sistent en un passeig per la seva vida i en l'anàlisi sobretot de l a seva trajectòria professional, amb exemples de Ja seva obra. Va ser un trebaH fet amb diverses escoles de Ba r·celona i amh la collaboració de la Direcció d e Serveis P edagògics de l'Institut Municipal d 'Educació de Barcelona , mitjançant el eu programa de música. El 26 i 29 de febrer A la manera de ... vàrem poder conèixer el Toldrà músic i parc gràcies a la visió de la seva filla, Narcisa Toldrà. P erò és aquest mes quan Catalu nya Música entra de ple en la commemoració. El 7 d'abril, dia del seu naixement, dins l'espai Grans obres hem preparat l'audició d'una de les composicions qu e millor reflecteix l'atmosfera in tel-lect ual del moment. Em refer·cixo a l'òpera de cambra Elgiravolt de maig, amb text d e Josep Camer. Aquesta obra va ser est r·enada al Palau d e la Música Catalana el 27 d 'octubre de 1928, amb les inthprels catalanes Mercè Plantada i Concep ció Callao . Anys després, el 1957, e~ tornà a prog•·anun·, aquest cop al Gran Teatre d el Liceu, amb motiu del centenari de la construcció d'aquest important espai escènic bat·celoní. El dijous 6 d'abt·il, Catalunya Música, ha dedicat rcspai Músics de Catalunya a recordat· una de les facetes més obHdades de Toldrà, la d e compositor·. Encetarem l'espai amb la seva peça mestra dins la p•·oducció d e camhr·a, el quartet Vistes al mar, guanyadora d el Pt·emi Rabell dc L'ony 1921. L 'obra està i nspit·ado en els poemes de .Joan Ma•·aga ll , del mateix títol. La segona obt·a, Set cançons populars catalanes, és una dc les seves da r r eres manift•sta cions com a compositot·, j a que Toldrà deixà gairebé del tolla scva activitat cr ea dora E'l 1936, bé qut· més tud encara va eseritu·E' alguna a ltt·a composició. Prc.>cisament d el 1959 són ac¡ucstes can çons qu e porten per títol: El pardal, Flor d'olivar, Ai minyons que aneu pel món, No t'espantis, Alabau, Matiner me ·n Llevo jo, De Mataró vàrem venir i Sota el pont d'or. Tomàs Gar·cés va ser un dels poetes catalans en qu è Told1·à s'inspirà en més d ' una ocasió. Cançó de l'amor que passa, la següent obra d 'aquest espai , n'és un exemple. Un altre insigne poeta català, Josep M. de Saga rra , fa cilità a Toldrà els textos per a algunes de les cançons que assolir·cn més èxit i que tamb é podt· c m se n t i r·: Romanç de Santa Llúcia. En un altre ordre de t:O!t• cal assenyalar que EduardTtt drà va sab er dignificar· i elm el gènere sardanístic. Del tol d e 35 sardanes de la seva r•r ducció, us oferirem L'Hoslal la Peira, basada en una'" can çó popular' escrita r.r 1924. I per acabar l'espai, ho fan amh una de les se•es obrr• ~ violí, Els sis sonets per a ri¡¡,t piano, premiada l'any 1922 rn~ IU Concurs Musical Eusebi p, txot. Aquesta composició e-~ basada en si s sonets literari· ''Son etí de la Rosada'', deTril tat Catasús; l'"Ave Maria''. ~ Joan Alcover; "Les birhad~ res'', d e Morera i Galícia; l "'~ ració de Maig", de Josep Caror¡ "Dels quatre vents", de mo&-il A. Na vano; i "La font", dcJ.U Guasch. El conegut músicManuef\a:. opinava que la producciódrU drà es pot definir amb els ad)" rius de cordialitat, pondcrari claredat. Amb Toldrà. dr Valls, s 'aconsegueix. per pri&: cop en la música catalana. q: una obra musical del nostrtf.. estigtú conformada per valo~· nors estètics de contingut ell1~'" siu i emocional de caràctrre>fl' cíficament català. El seu ,al com a compositor està en la v~~ que tin gué d e l'instant ruhu~ català. És per tot això que Catnlun)' Música no ha volt:;ut estar nbsral ·' qur d'aquesta colDJllemoracJO. ha de ser p er a tots aquells quer timen la música catalana nn!t a r eminri!l tèntic homenatae • o compositor Eduard Toldra. CHERZANDO SA ~ COH· miT« i elr1.: •elt01! 1'3 p[l,l ostal 13 rtt. a l'e o fart espu. a tiot 122 eot ;ebi P< ~ió t<!J terari, leTri!i·ia'',t . rbad~ a; 1"'().1 Carnl'l mos,-d drJ.W Jel \a:., ideT~ .s adjt< teracií à. dtu ·p$' Da. qt ;trep& alors"' :esprr- er espt ,¡t :U 1 1a f~i· cullu~ ,ralun)l r absr~ )ió. qot squer. •un* :oúntal rà. CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana patrocinat per eo• ..ad.c.... J.<I 1.119312153121 oeoo7~<>•<oolooo Aquesta secció de la Revista ba estat pensada a rnb la lï nal i tal d e cerca r· la par·ticipació lúdica dels nostr·cs lectot·s . En tr·e les pcr:sones que hagin respost con ectamen t ]es pt·cguntes q ue tot seguit for mulem, serà aorlr· ja t un lot de discos compactes . PREGUNTES: 1. Quina d 'aq uestes obres orquestrals de Maurice Ra vel va ser esct·ita originàriamen t p er al piano? D) La VaiJe C) Bolero B) Le tombeatt de Couperin A) Daplmis et Chloe 2. El text d e Les Jl.luminations de Benj amin Britten és d e: A) Rimbau d B) Mallermé C) Verlaine O) Villon 3. A quina població va néixer el compositor català J oan Pa u P uj ol, l'any 1570? A) La Seu d 'Ur gell B) Ma taró C) Igualada O) Camprodon 4. E l llibret d ' tma d'aquestes òperes no està inspirat en una ob r a del d r ama tut·g fran cès Victorirn Sa rd ou. Quina? C) Manon LescatLt B) Tosca A) Fedora 126 5. Quin any va entrar a for mar part dels Setze J u tges Ma ria del Mar Bonet? B) 1967 A) 1966 C) l 968 Empleneu la bu tlleta inferior i envieu-la a: Catalu nya Música/ Revista Musical Catalana (Concurs). CI Sant Francesc de P a ula, 2. 08003 Barcelona. Ca l fer-ho a ba ns d el dia 15 d e cada mes. f anm violi nrlir Solucions al Concurs de mar~ 1 99 S. SOIUL 1. 2. 3. IU(IU 4. 5. A) C) C) B) A) pi u Riudoms . Dresd e. Mou vements perpetueles . 1888. J ames Brown. pod pari d'nq Han estat guan yad or s del Concu1·s de març 1995 : M. Rosa Vila (VHassu de Mar ) i Teresa Llop Segura (Flix). ~-- ------------------------- --------- --- --------------- ------ -- ----------------------- ---- -------···· BUTLLETA DE RESPOSTA (mar~ 1995) 1 - A) O 2- A) O 3 - A) D 4 - A) D 5 - A) D B) D B) D B) D B) D B) D C) D C) D C) D C) D C) D D)D D)D D)D Nomi cognoms: ................................................................................................................................................. pub on r E reni I rac tllrt mer )lai qua1 qur rlrc• Sor com intr vi ol sev~ sing cnto I(UC Edat: ............................................................................................................................................................................ Adre ça: T elè fo n: Cod i postal i po blació: ................................................................................................................................. alc: Tol prr! siri, l'ht sit, >rr DISCOS no~>- Drte· NICOLA MAftiiS: ano! lse Ayre•forflle violin Suite• I Son••, Vol 11 Tht• \rrnclian AcodE>my. Dir. ~it'bulaN Ml'Gegan llurrtmniu l\lundi. nm.; 9071 ou >rien a•·moni a Mundi ens p•·oposa el sego n \'Olum d el s anomenats Ayres f or the t•io/in fic Nicola Matteis, és ndir, un grup de 5 suites i 3 sonntrs ext re tes en prinei¡li u l' at zar , o alm enys uqucsta és la impressió que ¡1odem tenir a priori , a Jlartir dels ·~ llibres d ·obres d'aquest compositot· italià publicnde a Anglaterra , on es \' O finrar. En aquest darret· fet se ren tru gra n part de l' atractiu històric d ' aques t cnrcgistrument. Els 2 primot·s llibres d ' obres de ' 1ntt<·is daten del 1676 IJUUn feia molts pocs any~ que haviu anibat a Londres. L'historiador Roger 'iorth pod ava de Matteis ~om de l' intè1·pret que va Introduir l'estil italià del ~iolí al seu país : " ... la ·~vu manct·a de tocar era &tngulnt·, pc1·ò la seva 'arcntn' sobt·cpassava tot allò quo s'havia conegut fins uleshot·c~ a Anglaten·a ... Totes les prees crue interP.r~ta >Ón de la seva compo. dc <trtó i r . 1 e' e en un sentJt , 1.harmonia sempre exC[Ui~tt, una fantasia i una . 1n v ., t'llrto infinites .. " . Un H ors). gura J d e ls prime r s usuaris d ' aquesta influència italiana havia d e ser ¡.¡recisamenl H enry Purcell. ovament, la música de Matteis cos r ecorda que, C[Uan a l'època es publicaven partitures, es fe ia s empre pe nsant a arribar a w1a major part d e pct·soues, procurant pet· aquest motiu de no emprar una concepció vi rtuosística excessiva. La sensació dc dificultat progt·ess iva d els r ec ulls d e Mattcis a cce ntua el seu vessant pedagògic. Ara bé, tamhé és cert qu e és una música certamcntalnt c tiv a. l~esexpec­ tatives que d esp erten les denomina cion s d ' alguns moviments ("Gavotta con di visione", " Aria burlesca con molt e bizzarrie", " 11 russignolo", " Pavana arrnoniosa" ... ) ja en són un pl'imet· r cfle..x . Ritmes frescos i rús tecs, moltes disminu cion s, algunes, a més, moll esp ectacuJars, variacions, engin y i vivesa són característiques que m ~trqu e n l'ntJ·a ctiu d ' aquest en¡·rgistt·ament, fet I' octubre de 1993 p er Thc Ar cadi a n Academ y, conjunt a mel'icà integrat p er alguns memb1·es de la Philarm o ni n B a r o qu e Orchestra que ja coneixíem , a més de In la. part ja esme ntar! li d ' aqu es t Matteis, p e1· l' em·cgistrameot que van fer d ' obres d 'U ccellini que van titular La Bergamasca. La seva concepció és viva , dinàmica , contr·astad a ... característiques que ' agraeixen en aquesta mena de ¡·epertori. En r·esum , p odem dir C[ll t> és una aproximació molt aLt·activa a la música violin.ística d els temps de Corelli , l' anomenat barr·oc mitjà (l' últimterç del segle xvu ), i un brraó :imp o •·tant en l' a venç d e la música ita lia na a Anglaterra que havia d e culminar durant el egle següente Joan V. BeUnlta. FIILDa 16 Plano Plec•• Miceúl O'Hourke, piano. CHANDOS. CHAN 9315. DDD. qu es t és un d 'aquells CD molt r ecomanables p er als mu sicòlegs, els compila dors d ' obres de piano i els amunts d e les prime 1·cs gl'a vacions de qualsevol ti pus dc •·e pe t·tot·i. Veritablement , I'obertura d ' aqu<'ll ex-paraflís comunísla ba frt qu t• molta música emmagatzemada més enllà d el L!.'ló d 'acct· hagi estat r edescoberta. AC[UeSt és el cas del n ostr·e compositor. Deixe bl e d e Muzi o Ci ementi , des¡)l'és d\ma èp oca daur·uda com a composito•· a la city, va viatjar cap a Rússia, on compongué una important quantitat d'obres breus per a piano solista . Fins ara havia estat J ohn O'Conor l'en carregat dc difondre l' obra d ' aquest r om positor , pet·ò ara aquest pianista té la comp e t è n c ia d ' O . R ou1·k e . Aquestes petites peces han es tat amagades molt d e temps i a t' A tor·nen a sortir a la llum. Compostes entre el 1797 i 183 7, aquestes cr eacions •·ecordcn la vivacitat ex pressiva d el seu mestre, a l qual sempre r està fid el. Els p aràmetres del cla ssicisme són molt evid e nts, to l i la presèn cia d ' un path os que apunta cap a un vcssantt·omàntic. El nostre intèrpret toca amb una gr·an coneixença estilística , i mantenint una important gamma dinàmica . A més, d esplega a.mb molta e fi càcia el s plans d 'estru c turació sonora. Sempre resp ecta les indicuri on s d el compositor , A deh:nnt molt d am r articularió i no abusant mai del pPil a l. Rc•almout , la dificultat tc'cnicu d ' aques tu p ctit11 s<·lr cdó no és gaire destucublc , pt·t·ò això és el que resulta més encisador, ja qur {·s un CD intimista que ccn ·o ullò pm· en la filigra na de so . Algunes de les obres sí <¡u e són \'it·tuosísliqurs, com, per exemple, el d a t-rc•r Rond ó que, amb clat·n influi'nciu becthovcnionu , té unes diferenciades s<•ccions contrustonts. Ln Mar.t(l triomfal és molt intc rcss unt , ja que e ls c on s tu nts co nple ts han cstnl hrn entesos pel nostt·c piouista. n CD r elativame nt inte r essant. e C. Ge n 'illa MI Monbll'rrat Gallcón, flauta, i Xavier Coll, guitarra. Obrea de J. Soler, Grèbol, BoNt•h, Taverna-Bech, Rodrígutoz-Picó, Villu-Hojo i Marco. Audiovisuals de Sarrià. Fundat'ió Música Contemporània. DDD. n títol tan succint co m MX intro du eh e l segon treball discob•1:àfic del duo de flautu i guitarra format p er Montserrat Gascón i Xa vict· Coll. Entr·e Reciwl, el primer compacte, i a quest segon , un p eríode de treball intens que els ha propiciat l' admiració de públics tan difer ents com el del F estival d e Música Con tempol'ània d 'Alacant o el d<: I' Auditorio Nacional rle Mudrid, amb èxits a centres musicals com Zuric, Paris, Praga, Moscou, Nova Yor·k o Chicago. Destaca•·, a aquestes altures, la qualitat del treball conjunt o r abast de la tècnica par·ticular de cada instrument, seria malgas- U DISCOS 58 tar espai: tothom sap que han Uui tat per· assolir l'exce l·l è n c iu i qu e ho han aeonsc¡,ruit en un temps r·ècord. Potser cal destacar, un cop més, l'estupenda presència sonora de la guilana dc Xa virr CoU al costat d ' un u llauta tan protagonis ta com la dc la sevu compan ya. En ca p momen t es té In sensació que li faci un acompanya ment, fi ns i tot en els passatges que la po teu cieu més obertament. També és conc¡,'Ut ol seu inter·ès enver·s la músicu contempot·ànla , i, en ag-uesl sentit , resulta demostra tiu que totes les obres d 'aq uest enr·egistrament els hagin estat dedicades o hagin estat encoe lls . p er manad es Exemplar! Poc es pot afegir a aquestes altw·es alr·epct·tori concer·tant dels dos instruments en el pla virtu osís tir o d e r ecc r· ca d 'efectes, en lma sonoritat sovint càlida ment mer idional , a voltes lluminosament bucòlica o carregada de l'agr essivitat de què pol ser capaç la flauta. P er tant, l'au dició de les set obr·es genera una impressió glob al de back to ba.~ics, cap a l'essència de la música. cap a l'entitat de les obres . Dues estan integrades p et· un sol moviment llarga m e nt d esenvo lup at ("Divertimento" de J esús ViUa-Rojo i l'atmosfèrica "A Giver ny" de J esús Rodríguez-Picó. que obliga a una síntesi cerebral de cair e impressionista en un periple circulu). Les altres consten de m ovime nts breus. Introspectives les "Lachrimae or seven tears" d e Josep Soler (una paràfrasi en nou estances sobre 1' obr·a de Dowland); simpàtica és In " Història d'u n a cig::u-re ta" d 'A r mand Gr èbol., un " novíssim" , en la línia desenfadada d ' un Nuix que glossa la voluptuositat i la lassitud en Ja imminència de la seva " mot·t", i bellíssims en eJ sentit d 'efectis tes . "Temps de lluna" de Taverna-Bech i el " Duo" de Marcos Bosch , jove com- positor barceloní de molt sòlida formació. La densa " Luciérnaga fudosa" de Tomàs Ma rco, saturada de reminiscències, c lou un programa que és tot cU Wl h omenatge a un s intèrprets de primer ordre. Les obr·es s'hi en cadenen com bocins d 'tm continuum de la millor música de cambra, intemporal en el seu tast, per bé que de creació rigorosament coetània a l'existèn cia del duo Gascón-Coll , format l 'a n y 1989. e X. CasanovusDanés HARMONIA QUINTil DEVENT: Obres de Guinjoan, Soler, Sardà, Civilotti, Roger i Grèbol. Fundació Múaica Contemporània. XAVIER JOAQUIN: Percusslit araf Obres de Stockhausen, Santo!l, Xtmakis, Puértolas, Guinjoan, Benguerel i Marco. Fundació llú11ica Contemporània. A l númet·o de setembre vaig escriure un comentari genèric sobre les noves col·leccions de CD que pretenia llançar almercatla Fundació Música Contemporània amb la coHaboració de la Generalitat de Catalunya, editades p er Audiovisuals de Sarrià. Aplaudim p er· endevant la iniciativa i invitem ellector encuriosit a adquirirlos per conèixer una mica més la pr·opos ta musica l catalana, no solamen t p el que fa als compositors sinó als nostres intèrprets. El primer volum ja sorprèn perquè pr esenta l'Hat·monia Qui n te t d e Vent que formen .Josep Albert Botet (flauta i piccolo) , Xavier Blanch (oboè i corn anglès}, Josep Fuster (clarinet i clarinet baix) , Lleonard Castelló (fagot) i Joan Cad es Chordà (trompa}. É s un grup de cambra d'absoluta solvència al qual desitgem que assoleixi les fi- tes més altes dins del món de In inter-¡H·etació. E l volum inclou el ' ·Tríptico para quinleto de vien to" de Joan Guinjoan , el " Quintet per· a inslnuncnts de vent" de Josep oler , el " Quintet de Vent' ' d 'Alber·t Sar-dà , la "Fantasia pet· a quintet de vent" d' Alejandro Civilotti, el " Quintet de Vent núm. 1" de Miquel Roger i " R ad iacions" d 'Armand Gr:èbol. L' ofct·ta és cut·ulla dels compositors més habituals als nostres cir·cuits i, per tant, prou cone¡,'Uts. El que intcr·essa en aquest cas és la seva pr·oducció per a quintet de vent, tm planter cambdstic potser en ca ra poc assentat a Catalunya i encara més si el grup és català. Hem de r·ecordar· que al volum III de la col·lecció de l'Associació Catalana de Compositors, el quintet de vent Acadèmia de Praga , hi inter·preta tr·es de les obres incloses al disc que comentem : les de Soler, Civilotli i Sar·dà (llàstima). Tampoc no podem dir· el nom d e l'autot· dels textos (en català, castellà i anglès) dclllibrel, perquè enlloc no s'indica (també crec que és un oblit potser· imperdonable, o una d ecisió discutible, si és que ha estat conscie n t , ja que qui l' hagi escrit ha fet un tr·cbaU important cu benefici del producte final}. De tota maner·a, elllibr·et inclou extensos currículums dels compositors i breus (massa breus!} comentar·is de les obres. La qualitat dc gravució és molt bona i els instruments estan ben t ractats d es del punt d e vista tècnic, amb a quell punt just dc ressonància agradable; i la qualitat de les interpretacions tam bé: el quintet ha trebaUat en pt·ofunditat les obres, en un intent valen t de fet· sentit· a l'oien t allò que s'amaga dan·era les n otes. Un CD, per tant , recomanable . També resulta recomanable el segon volum , titulat: Percussi.ó ... a.ra!L'activíssim Xavier J oaquín (premi nacional de Música de la Genet·alitat de Catalunya com a millor intèr- pret de música ràn.ia de l'any 199] ) r egal a una col·lecció br es molt interessant; dicades exclusivament¡ per cussió. El disc inclou un ventall de compositon mostren clarament el ha significat aquest ment per dret propi estatus solístic que m lut d'envejar a altre instrument del llibret interior). cal esmentar els autorsq~t presenta el volum: Karl heinz Stockhaussen (Z~. lus núm. 9), Cades Sant~ (Sèrie C 3), lannis ( Phasppa), P ere Puértolas (So/o), G uinjoan lax), Xavier Be (Monòleg), i Tomàs (Floreal). I Xavier J oaquín fb terpreta amh aquell tan seu , tan personal,d"~ t èrpret madur i expm roentat que li ha valgutb millors crítiques arreu. qualitat de l' ment és globalmcnl bona , també. Ar a bé: tornem a a faltar els mateixos que al volum I: el ri. de les oln·es; per ple, Tomàs Marco que hi ha signatura) fa passejada tao per dels autors i llurs incloses al disc, que servei.x com a mínima liformació p er al qui no anegui 1'encara massa ori món de la percussió~ temporània. Després hib els també ext ensos culli culwns dels compositor· tot en tres idiomes: u tali castellà i anglès. Des d 'aquestesratlle:.mvindico la funció pedag~ dels llibrets dels CD i ja 111 solament com a punt de~~" ferència per ajudar el~ prador a decidir-sc aadqu¡rir el disc (vessoal publicitari i líoit), sinó per· què és una oportunitat d'et • , ·. ar·ll·,.1,"ilt per .J:Ler autenbcs fons, destinats a descob!V la personalitat d'un c_omr: sitor, d'un intèrpret i/odi d 'essen cial en ua• obra. e Carles Lobo exptri· algut~ rreu.ú egiitn· :nl mot a trobJI e der :Urna ur ú nott ;sa OOÍ sió rot ;és hil:: •S CUlli" ,()SitO!>· : catali .tllesnt dng~ ) ijalf ntdel!' :el ec~" aadqi ves•aDl ¡j¡¡Óp!f' jtal d'Cf ·ticle!k escahrir ¡ COill~ ~tJo ai Per fi, com el primer d' L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats.