Revista Musical Catalana. Núm. 134 Desembre 1995
Editorial: Drets o abusos? / PANORAMA L'Orquestra del Lliure compleix 10 anys. Jaume Comellas / Ángel Jesús García, Mestre de concertinos. Mònica Pagès Santacana / Mikrkosmos: Als vint anys d'una tesi. Pere Artís / Tangents: Riscos que no calen. Jordi Maluquer / Del seu affm.: Sr. Josep Pons. Jaume Comellas / Grandiós Schiff. Xavier Casanovas-Danés / András Schiff o la maduresa per interpretar Beethoven. Lluís Trullén / Pons i Tokody canten bé Verdi. Xavier Casanovas-Danés / Descobrir Hume amb Jordi Savall. Lluís Trullén / Estem assistint a la renaixença del jazz? Ricard Gili / En el centenari d'Ernesto Lecuona. Helena Bayo / Joan Lloveras. La carrera honesta d'un tenor ignorat. Teresa Martínez / TEMA Jacint Verdaguer, música i poesia / Poesia i música en l'obra de Jacint Verdaguer. Francesc Cortés / MUSICALIA András Schiff. Beethoven en colors. Carme Martínez / Catalunya Música proposa. El 300 aniversari de Henry Purcell. Victòria Palma / la Caixa programa un Messies peculiar. Marcel Barrera / OBC. Música amb accent. Francesc Taverna-Bech / Mira el Toni. Mira què diu! Joaquim Vilà i Folch / SCHERZANDO Cesc / CONCURS / LLIBRES / DISCOS Seguint les petjades de Bach. Daniel Romaní
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
;a. (\ ANYS D'OR UEST DEL LLIURE ~DEU ANDÚS SCHIFF ES CONFESSA L___-=------- --__J BARCELONA Muntaner, 300, Xanfrè Latorja Tel. 200 81 00 CENTRE COMERCIAL GLORIES Avda Diagonal, 200, local B228 Tel. 486 01 87 BARBERÀ DEL VALLÈS BARICENTRO- Tel. 718 97 51 MADRID Hermosilla, 75, Esq. Gral. Pardiflas Tel. 435 8989 MADRID-2 LA VAGUADA - Tel. 730 48 82 SUMARI t•evista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA •• •• •• • Drf'ls o abuso.•? L 'Or1¡uc•.•tru rld Uiure compleix TO rwys per Jaume Com elias ¡(ngt•l )I'.•IÍ.~ Curda, 11'/ttstr-e de eunc:c•r linfls per Mònica Pagès Santacana Milrmlwwws: A !.s v i ril any!! d'mm tesi per Pere Artís 'f'cwgNrts: Ui$1'0!1 IJU f' 110 ru /¡•n per Jordi Maluquer Dr / .,eu uj]iu .: Sr . Josep PortS per Jaume Comellas Grandiós Srhijf per Xa vier Casanovas-Danés , \udr1Ís rhiff o Iu mtulureso fJI'r interprewr llr•c•tlwvl'n per Lluis Trullén IJons i To/;od) cantell b6 Verdi perX.C.-0 . Dt>.~cobrir llum!' cunb Jo rdi Scwall /. per LI. T I~S ((<III assi.!lint a Iu rorwixença del jn::::::? per Ricard Gili /~u el cc•ntt•rm r·i d 'l!:rnP~ to Lecuona per Helena Bayo )mHJ / ,/o,•c•r·a.~. La ''(/ITera h on es ta d 'un ten o 1· TEMA MUSICALIA SCHERZANDO CONCURS LLIBRES DISCOS •• •• •• G •• •• ig no r·at per Teresa Martínez Jncint Vcrdaguf>r, rwísic1t i poesia Poesio i rmísica en l'obru de Jacint Verdaguer per Francesc Cortès Amlrú., Schiff. BceLiwuen en colors per Carme Martínez; Cowlunya Mtísicn proposa. 1!:1300 aniversari de IIPury Purrf>ll per Victòria Palma " la Coixa " ¡1rograma un Mcs!iies peculiar per Marcel Barrera 0 /JC. /l1Ú!IÍCll amb rwcent pe r Francesc Taverna-Bech Mira el 'l'mti. Mim qtle diu! per Joaquim Vilà i Folch per Cesc Seguiat les petjades de Bach 603 Els quatre primers discs d'un nou segell discogràfic d'alta qualitat i interès. L'ORGUE DE LA CATEDRAL DE BARCELONA MONTSERRAT TORRENT, orgue P. ANTONI SOLER 6 Concerts per a dos teclats MONTSERRAT TORRENT, orgue MARIA LLUÏSA CORTADA, cla,icèmbal ~ • I ' O MAG UM .\IYSTERIUM Selecció de callis grtgorians SCHOLAGREGORIANA DE BARCELONA Director: RAMONMORAGAS ESCOLADE MONTSERRAT A. Viola, B. Julià, A Soler MARIA LLUÏSA CORTADA, clavicèmbal Amb 13 col.laboració de la Fundació Caixa de Manre-a Distribució : • harm onia mund i ibè rica s.a. Avda. Pla del Vent, 24 08970 SANT JOAN DESP[ {Barcelona) Tel. (93) 373 10 58 Un segell de qu alital pro mogut per :~~~:~ ~~~- I ~ Fax (93) 373 67 64 Amb Ja col.laboraci ó de om g:~~~~~i~..~~~~~ ~ .. ... .._ ._. EDITORIAL arrera d'tma manifestació tan brillant i nonnalnwt feliç d ' un concert s'amaga una realitat molt complt~,a~ sovint dura i amb molts matisos de significat divers~ que en la seva confluència acaben esclatant en el producte que l'e pectador gaudeix pa sivament encara que, si cal. amb tota l'alem·ió clel món. El concert, en definitiva , és fruit d ' un procés en què intf"t'venen moltes tecles -si ens és permès el símil tan exactament mu sical- que han d'encaixar amb tota pt·ecisió i qtH' en molts casos s' aconsegueix que sigui així després de superar obstacles mo1t importants. Els de tipus econòmic no són, com és fàcil imaginar, els tut-nys transcendents. Perquè, r ealment, no se n'ha de tenir gaire, d ' imaginació , per comprendre que els artistes han de percebre nus caixeta, que els seus viatg<:'s - multitu{linaris, quan es tracta d ' una gran formació- han de compo•·tar unes dt>speses notables, al mateix temps que, en la logística pròpia , també resta molt diàfan que un concert ha de comportar uns costos molt concrets. En aquest capítol hi ha, p erò, un apartat molt meny <'Vident, molt menys a r abast directe de la imaginació i que igualment-tal com succeeix amb els components tot just esmentats- està experimentant un procés d 'encariment considerable. Ens estem referint a un món que abasta l' evítet genèric de "drets" i que conformen una xarxa de relacions i interrrelacions prou confusionari perquè, moltes vegades, la seva capacitat de complicació dels esdeveniments musical , sigui massa acusada. No farem bandera aquí contra la legitimitat de defensa d ' uns drets concrets. Els del creador, en primer lloc, i , derivadamcnt, els de]s seus gestors, els qui endeguen la imprescindible tasca d 'edició , de divulgació , etcètera. La qüestió rau en el fet que cda vegada més els promotors de concerts comproven que el protagonisme d ' aquesta parcel·la pressupostària esdevé més carregosa i, al mateix temps, se'ls fa difícil, comprendre la raó exacta d'aquest procés galopant. Amb més motiu quan, en molts casos, la figura menys beneficiada d'aquest esforç és justament el creador, aquell sense el qual res no seria possible. Defensar els ch·ets és quelcom d'una legitiinitat indiscutible. Quan aquests drets en deformen ]a imatge i l'acosten a una de significat tan dissemblant com és abús, la cosa canvia radicahnent i obre un ventall d 'interrogants inevitables. Mentrestant, se'n ressent l'activitat musical. Aquesta és la conclusió més definitiva dels fets. Drets, o abusos? PANO RAMA L'O rq ue str a de l Lli ur e co mp lei x I O an ys per JAUME COMELLAS a commemo ració en el cu r·s rl ' aqucs ta temporada del desè aniversar·i de la cr eac·ió de l'Or·quest ra de Ca mbra Teatr·e Lliure conslituei.x un esdevenim ent que merei:< atenció. A l'edós de la traj ectòr·ia d ' aquesta formació es congr ien u na sèrie d ' elements, dissortada ment massa insòlits en el nostre àmbit musical, que li confe reixen una dimensió molt peculiar. Des del. fet " o rihrinal" dc la dedicació a ur1 tipus de música -con temporàn ia- d 'arollimen t sempr·e proLlcmàt ic, a l hàsic d<' la c·ontinlillal i p ermanència , Iu h a un ventaU de realita ts que anir em pedilant al llarg de l a conversa que hem mantingut amb qui ha estat no sols el director· artístic, sinó també pedra angul ae en tot allò que hi. ha a l marge d ' aquesta cabdal dedicació e pecífica. L - Quina ha estat la principal aportació de l'Orquest ra del Lliure em preguntes ? Bé, d 'entrada, constituir un grttp estable. Crec que la cosa més singular nostra és que és un projecte que ha. perdurat. Dumr lO anys aquí és un fet singular. Això és el que crec que ens distingeix de les agrupacions d'aquest país. Naturalment , comptant que cacla any hem fet temporad a i que hem treballat sota pressupòs its de qualüat. Els models que teníem en aquest sentit no eren gaire bons. És més honesta la manera de treballar clel teatre en general. Fins ara hi havia el model de conjunt a boio, sempre amb excepcions honorabilíssimes. El model de teatre és que l'obra es representa q~tan està a punt, no com sovint passa amb els con- junts orquestrals, que hi ha previst tres assajos i no hi ha pressupo.st per a més, i tant si està ben preparad a com si no, s 'interpreta. I que consti que això a la mít.~ica no és twa cosa pròpia de casrt nostra, sinó que és força geneml. Els del pop, sense tanta. " religiosita t", nornwlme nt són més seriosos amb el seu projecte. Aquest esperit el té més la gent del teatre. Si el Fabià havia d'ajornar una estrena teCLtral, l'ajorna·va. I nosaltres vam adoptar aquest model. àmbits. Des de la programació a la forma d 'arribar al pLÍblic. Per exemple, el Jet que la remuneració no és l'importan t. El Lliure et permet de fer aquelles coses que cap altre lloc no et permetria.fer. Fem allò que creiem. que hem de fe r sense preveure els aspectes comercials. Tot això ha estat el motor de l'orquestra. A partir· de la seva exposició inicial sorgeix de manera avinent la qi.iestió dc si en el fons ells no han fet altra cosa que assu mir l'esvet'it particula r de l Teatr e L liure en el q ual es van inser·ir pr ecisament a petició de la direcció d 'aquest cent1·e, personific ada alesh ores en una fif,'lu·a tan extraordin àt·ia com va set· Fabià Pujgser ver. La t·esposta de J osep Pons és d ' una contundència explosiva. - Home! - diu en veu a lta-. Això - L'estudi de quin és el nostre pLÍblic i com ha evolucionat, de debò que no l'hem fet massa. ]o veig que hi ha hagut un tipus de pLÍblic que s'hafet amb nosaltres. Que 110 era habitual en els concerts d 'altres cicles i qtte ve amb nosctltres atret potser p er les cctracterístiques del local, pel tiptts de prog ramació, per la nostra mane reL d'actuar... Crec qu.e hem fet un públic propi que ara està força significat mitjançant l'A ssociació d'Especta dors del Lliure. - La música contemp01·ània con- és així de forma determina nt. L'esperit del Lliure ha pesat en tots els aspectes i en tots eL'> - Al llarg d 'aquests deu anys cie pr·ogranJa ció r egulae, i tenint en compte q ue us he u mogut en Ull r eper tori inhabitua l, quina ha esta t l'evolució del públic? tinua atnti ~nt , per ò, poc públic? .. PANORA MA .. -Nosaltres si Ja fiO fa tenim una mitjana d 'uns 800 espectadors per programa , que normalment fem quatre veg ades. Aü:ò llevat de casos excepcionals. És clar, m 'ag radaria qne hi v ingués més gent, però si ho compares amb el que és habiturd en altres àmbits musicals o orqnestres , com és el ca s d e l 'Ensemble Contemporain, la cosa no està tan malament. Excepte quan dirigeix el Pierre Roulez, ells només fan un concert per programa i hi assisteixen uns mil espectadors. Parlant-ne amb els de la /.,ondon Sinfonietta , queden memvellats del públic que tenim. És cúu· qu-e ells són més rotundament avantg uardistes . Nosaltres dosifiquem més aquest tipus de repertori. Al cost.at d'un programa de música polonesa actual, en f em un altre de música dels anys ·vint. - En definitiva, vosaltres creie u en la dimensió o en d contingut d"'espertade" del conrct·t? -Absolutament . El concert és part del món de la cultttra i també del lleure. A més, hi ha la cosa que pel que fa n ln música avantguardista., si s 'interpreta malament encara es fa més f eixuga p er a l 'espectador. La qualitat de la interpretació té wt paper determinant perquè a.questo mú.sica arribi bé al públic. Nosaltres procurem divertir i també divertir-nos nosaltres mateixos .fent música.. - Potsc1· per això he u pogut ser acusats dc ser poc purs pel que fa al com·cu de la música formalment avançada ... - Mira. Per una qüestió de salut mental, faig poca. v ida social. Perquè en els nwments qu~ he intentat f er-ne, he vist que això és una selva. i que un està enfrontat amb l'altre bàsicament per integrisme. Defensen no saps ben bé qu,è. Insultarien en nom de la música per unes idees estètiques de les q~ta.ls al cap d'tws q1.tants anys ja ren-eguen. Sobretot, el món dels compositors és una 'Orqu estra de Cambra Teatre Lliure , que va ésser creada per un g rup de mus1cs encapçalats per Joan Pon s. ha arribat a complir el seu desè ani·verwri. En realit;:;ar, a primera vist o , un balanç del que ha aportctt aquest conjunt al llarg d 'aquest rw ys, jo diria que la música catalana , el nos/re ptíblic i (>/.~ nostres compositors han ting ut en l 'Orqn~s tra del Uiure una eina eficaç per a la. difusió i la conei~ren çct de les obres , tant d 'aquelles ja inscrites per dret propi dins del repertori de la música clel segle \ \', com per aquelles J> erla nyents a alg nns composiwrs catalans més coneguts. e Francesc Tnvm·na-Bech fP~d«"nl '-'"of·lnn•Í Culala..nJa d~ C liHIJtO.o; lftU'") selva. Amb eL~ que em relaciono, ho faig perquè hi puc parlar de música i no de política . Nosaltres no podem situa r-nos en nn bèw dol o en LUt ultre. La clarcdal expositi vn dc .Josep Pons, com t'S pol veure, és poc men ys que absoluta. Aea•·rm a t·a la qüestió d<· si, en el fuLtu·, es pre venen al{,runs canvis o pomleracions en la linia d'ac·tual'iÓ de I'Orquestra . - Nosaltres ens movem en tres g rans línies . Temporada, discog rafia, i g ires, Ú!s quaLs com ~ncen a. a.dquirir un protag onisme força acusat en la rwstra existència. Pel que fa a la temporada, definim unes línies mestres que són: en primer/Ioc el que anomenem "mú.sica. oberta", qne pretén atèn yer aquelles músiques no encasellables sota l'epíg raf de "clàssic". Eng uany afrontctrem el tema del jazz i també del tang o. I un altre a.n y poden ser altres gèneres o variants. L'altre apartat és el cle m1ísica escènica en tota la SP ilfL e.xtensió. Aquesta temporada serà, la música en el cinema. en commemoració del centenari delncti;cement d 'ru¡ul'st art . Després hi ha tw OJHII'f(l( dedicat (/ ((1. IIIIÍSiCII d 'tll!(tllf g unrda , peri) amb pro¡wSies complex es que comprenen estudis complets, Jlc>r ex Pmple l'obm d 'un composi/or determinat , i que pot 110 ci rcumscrinre :~ et l lit sol prog ramo . gllf{tWil)' ho rc•n t rem en Iu [tf{tu·a d e I< obert Cerhard, de qui procurm·em ill terpretar twa part substallcial elf! In seva obra d e cambnt. Fi11alment ¡,¡ Jw 11110 quartet 11in , que rerca ww obert u ro vers In miÍsica clàssica més convencional, p erò .fent-ho d 'nna mntu' m pn rt icular. El model 110 sc•ri(I el de la Miiching er o del l'Eng lish Cfwmber, si11ú més a victt el dl' l 'Orquestro de Cambra Europen , cunb inslrnllwnts ac;ltwls però intenlant 11110 COIIcrettL recreació estilíslico. Tam pot· no rebutgem treballar amb instrum e11 ts o rig in n ls, però. A ro , vo/.(>11/ n nar o tUl cert esperit de recercct, en aquesta línia. Atès que dc la ffiscografia ja st•' u parla a part , finalm ent s urt l'I tema de l<'s ¡.çit·t•s, cada diu mÍ's important, ta l t:om acaba d ' ussen yala r Jost·p Pons. - Aquest és w1 terreny que ens interessa molt. Nos altres 110 comptem amb pressnpost f'.~fJPCÍ­ Jic per a aquestrt nctivitut. I c¡ue consti que no ho critico, lJllf' s 'ho pag uin elles ma /eixes. Jo mlltc>ÏX ho hauré de f er amb l 'Orqueslrn de Cra11ada. Però nosaltrP.~ tLO hi podem posar 11i im duro. Nosaltres hem de viatjar pag ats. I e11 aquest sentit, podem estar satisfet s, perquè fins i tot en ctquPstes condicions cada vegada ojfl rim més g ires, cosn que vol dir que cada vegada més som convidats. I això crec que és molt molt important, i en això ta.mbé crec quP ens d~fere nciem, d~l que és habitual... Crec que el fet que hàgim estat convidats a actuar en un f estiv al com el d 'Edinburg és u11a cosa, realment, que té importància.. . •·cm at·ca fin a lm ent Josep Pons. PANORA MA ÀNGE L JESÚS GARC iA Mes tre de con cer tino s El violí d'Àngel Jesús Garda té fusta de líder. La seva carrera com a concertino està plena de grans orquestres i de directors llegendari s. Tant a l'estranger com al nostre país, la seva tasca musical aconsegueix qeixar empremta. Per a Angel Jesús Garcíal el criteri, la diplomàcia i la rigorositat en la feina són la clau de tots aquells que es troben fent de pont entre l'orquestra i el d1 rector. per MÒNICA PAGÈS SANTACAN A E. l gran 'iolinista Chl'istian Fe~-ra s va ser la p er sona clau en la seva etapa de formarió. 8 608 -Exactament. l'aig començar a estndiar aquí a Barcelona , al Conservatori del Liceu. però sempre vaig voler ampliar els meus estudis a l 'estranger i quan tenia 16 anys me'n t'aig anar a París aprofitant el fet que un any abans havia conegut aquest gran violinista que va ser Cltristian Ferro s, que llavors estava en el moment daurat de la .~eva carrera. qu.a n havia g ra vat amb Karajan i la Pillra rmònica de Berlín. Em va dir que què feia jo a Espanya, que aquí no podria fer cap progrl>s a nivell d'estudis i ell em va presentar el que va ser el seu professor al Conservatori de París, René Benedetti. Llavors jo vaig entrar al Conservatori de París per cLssiMir a les classes de Renedetti, però quan Ferras tornavct de les seves tou rnécs sempre m 'impartia classes particulars. Haig de dir que ell mai no va cobrar cap classe i mai no mirava el rellotge. Sempre vet demostrar tenir molt d 'interès per mi, cosa que sempre agrairé, perquè jo no deixava de ser utt estranger. -Com recorda la figura d e Christian Fen·as en l'aspt•rlc> p edagògic? - Era Ull home molt extravertit. Tocava tal com era. El dolent d'ell era que quan jo el vaig conèixer ja. començav a a beure molt. Però era molt exuberant. No es pot negar que ha estat un dels millors viol.inistes clel món. la llàstima és que passava moments en què esta va en baixa forma. a causa de l'alcohol. Com a professor. com he dit , hi prenia molt d'interès. Però també cal saber filtm r el que s 'aprèn, el que es rep, perquè no tot el que es rep és digne de ser copiat. 11 vegades hi ha alumnes, sobretot aquí a Espanya. que es consideren grans seguidors del gran Celibidache, i per a mi el que fer n aquestes persones és, com que no tenen aquest filtre , agafen moltes coses bones de Celidibache, però també moltes de dolentes ... Jo l'he hagut d 'aguantar com a mrísic d'orquestra isédelqueparl. o. O sigui, que si no es té una mica aquesta perspectiva de saber diferenciar el que és bo del que és dolent, de vegades el que s 'aconsegueix no sempre és el millor. - Què destacaria dc bo dels seus mestres? - De Ferros, la seva manera de tocat; la seva sensibilitat, el .sett so, tenia tm so molt especial. Una ·v egada recordo que en una de les crítiques que van fer d'un concert que vaig fer a Alemanya , a il'Tunic, va11 Pscriure que es reconeixia que jo lw v ia estat alumne de Ferras perquè tenia un so en el qual no es sabia si hi hauia barrejada una Uàgrima o una gota de petfu m . Realment, ho considero un gran elogi, perquè era veritablement el so que tenia Ferrus. Els dies que estava en plena forma, n més a més d'una gran tècnica, el que fascinava era, sobretot, la seva nwnera d 'interpretar. Avui dw, quan escoltes els joves violinistes que ja porten una carreru internacional, del que (adones és que estan molt estandarditzat s. N'has escoltat tm i jn els has escoltat tots, perquè tots són molt semblants. Abans, els grans violinistes tenien ww personalitat mé.~ pròpia. Escoltar-los i poder dir "aquest és Oistrak, aquest. és Ferras" ... Els d'ara sonen perfecte, però et deixen un mica fred, almenys a mi. ]o intento. dintre de les me·ves possibilitats, posar sempre una part de mi, encara que toqui Beethoven o Bach. sempre intento fer-ho des del meu, punt de vista. :Vosaltres, els intèrprets. és l'únic que podem deixar, la nostra manera de veure els compositors. El pitjat és que el públic s 'ha acostumant a aquesta falsa perfecció del disc. Tothom té una sèrie de di.scs de les obres més importants i ja s'ho saben tot. Abans no es podia escoltCLr tan fàcilment un concert de Beethoven o qualsevol altra cosa. La música ILO estava tan a l 'ctbast de la mà com ara g riicies als enregistraments. La gent estii més informada. T 'exigeixen ser perfecte, però ctixò moltes vegades no implica. bellesa. -Vostè s' ha destacat especialment rom a concertino -actualment és el concertino dr I' OBC, però ta mbé ho ha esta t d'altres orquesln•s de renom , tan t nacionals com cstranget·es-; c•t·eu que el públic en general coneiÀ poc la tasca d'aquest músit' d i ns de I ' orquesLJ'a '! -Sí, en general se'l coneix com un senyor que està a primera PANORAMA fila i qnan surt el director, (ICJILest el sa /ur/a ... , o perquè toca un pasS(Ilge tot sol quan l'obra ho demana. Sí. és clar, molta gent no sap realment en què consisteix la meva feina; lo feina, d'un concet·Lino: afina r t'orquestra, preparar la cordn perquè soni lot el nniforme ... Una altra qiiestió és que em dei.cin treballar. Cnl tenir la potestat per poder treballar bé amb la corda i moltes vegades no hi ha temps materiaL /El~~ directors de vegades no f(•nen prou temps per assajar i tampoc no del~­ guen al conN't·Lino el temps que aquest necessita per treballar umb la corda. -Fins a quin pnnt aquesta fun ció que té el concertino dep èu dt•l director? -Més que dependència del director... , abans un concert era una cosa molt més extraordinclria que ara, es preparava molt més . Ara és tot a.l contrnri, les orquestres tenen un concert gairebé cada setmana, que es repeteix uno o dues vegades, i això fa que hi hagi el temps just per preparar wt concert. -Vostè ha treballat amb r econeguts dirrc t ot·s: d es d el seu ptmt de vista com a concertino, cr eu que ha canviat en algunn cosa la figura del director? - Jo he tingut el privilegi de conèixer algunes de les "vaques sagrades" i puc dir que tenien un poder que molts dels actual.~ directors n o tenen. Era una autèntica dictadura. Es creien que eren autèntics déus. Ara no, més aviat en alguns casos es prod1wix la situa ció contrària , la de la tírcwia el 'twa orquestra sobre u.n director. Actualment, el fet d'haver· augmentat tant el nombre d'orquestres, tant aquí com a fora, fa que es necessitin molts més directors. Hi ha una gran denwndct de directors. Les orquestres hem millorat. molt pel que fa et nivell tècnic, però penso que en el cas dels directors, el fet que ara n'hi hagi més no s'ha traduït en l'a¡)(Lrició de figures molt destacables, de grans personalitats. Ulla ~Hes pt'clc de Iu •·esta dt' In corda, el concertino és mfs un t·np o é · més un rom puny de feina? -És una situació dificil, per què, eviden t meut, els conr<·•·t inos no deixem de ser compr111ys, col·legues, de la resta de nuísif's , però cal .saber CfiiCIII s 'ajuda. ww orquestra en la seva relació amú el director i quan es dóna suport a un director que està enfrontat amb l'orquestra, No és gens fàcil. És ww posició que Ira dP saber corregir les li111.itacions de l 'o rquestrn i moltes vegndes c.f.~ altres companys 110 ho comprPnen del tot, això. -Quina pCl'Ct'pció té de lt•s orquestres rs panyolcs en compuració amb les I'Stnmgeres? -A l 'èpocn eu què vaig marxar; primer per estudia,,; ml>s tarcl per treballar, hi havia molt poques orquestres. en aquest país. lli hauia La Nacional de Madrid, la de Barcelona, el Liceu i algwra cosa n Billmo, però els sous eren miser·oble8. Els músics hc11!ien de fer ela sst' S perquè amb el que guanyaven de l'orquestra no en tenien prou per viure. Actualment ja tenim unes 25 orquPstres simjòniqu p.s. Però la qiiesti6 és qu.e com que no hi ]u¡, lw.g ut bon professoral, LCLmpoc no han sortit bons deixebles. Els pocs que hem destacat hem marxat a l'est ranger. Falten mlÍsics, per això en gairebé totes les orquestres espanyoles hi hn wr elevat nombre de músics estrrwgers, sobretot ¡1el que fa a la corda. - I això com afecta, a ni' ell musical? -Cal t enir en compte quP molts estrangers es queden per temporada , l'et' això, és im portant que es creïn escoles. S'Ira de crear ww Jli rà mide de base ampla , perqnè l 'ul'li''itat musical d el país no depengui sempre dels de .forn. - C1·cu C( Ut' t'lli' U r·u <'S valora poc <'I músic· d ' orqtt<•s lru e n e l IIUHII 't• ¡n1ís? -~ í. ) o trobo 1¡ue està totalment it~{m••alorat, tant el lttti com el totlt't'J'tino. -Com s '•·~ pli<·a '( -OoiU·.~ p1•r 1111 poc ('OIIf'i.t(•ment d e h)s I ' Ose.~. Aquí les orquestres tenen només u11s CPIIt anys d'u11tiguita/, i d'uques/s cent a nys, hi lw /ragut molts en què gairebé no f'S donauPII collcerts. L 'orqrw.~tt·o de l'Estat (/(' 1Ja11iera (l l'Oiw rle celt>.brnr l' I -ISOè unitwr.~ari. Porte m un retard de ce11ts d'an.rs, de segles. A mé>s a més, m'agradaria afegir-hi que el públic cl'ru¡u[ .fimcioua bastr1111 amb l'esnobisme de considt>ra r que les orque.~ ­ tres estrang<'rPs .~ón millors que les d 'oquf, de vt>gudes 11 0 nomf.s perquè siguin de .fora, sin ó fJPI'r¡uè es pens('ll qne el fet que es cobri l'entrada més cara ja 110/ dir que són millors. De vegrult•s 110 es valoro ¡Jrnu el que té la cintat. Estar cnll'C t•l ~;t·up i l' indi vidu, COn V(' l' lit'- H(' ('11 lll1 pOl'IUV('II a1·tístic. csd<•v(•nit· un diplomii tic musicaL .. , la fu1H'Ï Ó del cOIIct>rtino rrsulttl Ull malaha•·i s JIIP digne de (·aràclt't'S fot·ts i s<'gllnl t•om el ~ ~ e de mos tra tenir t'I violinista Angt•l Jt•s(•s García. 1~1 set·vei a la músicu li ba pct'tlll'-1-i no solament podt't' gaudit· d"u n Tristan e T.wlda al Festival dt> Bayreuth sota Iu direcció del s1•u admiral Cul'lo!l Klcibe r, s ine'. Lambé desenvolup ar Ja scvu rarrera rom a so lis ta deixant-sP dut· pel plat•r d e reC'upct·a¡· obres desconegudrs o p <'t' la volunta t d 'arribar u t•r·t•ar una sonoritat pròpia inconfus ible, 9 609 Per fi, com el primer dia . L'any 191 Oes va acabar de construir un dels edificis més singulars de Barcelona: la casa Milà o, com se la coneix popularment, La Pedrera, obra de l'arquitecte Antoni Gaudí. Des d'aleshores han passat vuitanta anys. Ara, gràcies al patrocini de CAIXA DE CATALUNYA, en col·laboració amb altres organismes públics, se n'ha fet una fidel i acurada restauració, amb la qual cosa ha recuperat totalment el seu aspecte i bellesa inicials. I ens ha quedat, per fi, com el primer dia. Perquè la Pedrera s'ho mereixia: perquè és un dels edificis més significatius del modernisme a Catalunya i de l'arquitectura mundial; i perquè ha estat declarat recentment Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Felicitats. l PANORAMA MIKROKOSMOS Als vint anys d'una tesi L'any 1977 vaig assistir, ol Departament d'Art de lo Facultat de Geografia i Història de lo Universitat de Barcelona, o lo lectura d'uno tesi doctoral: Mig sigle de simFonisme o Barcelona (1920- 1970), lo qual fas distingida amb lo qualificació d'Excel-lent, summa cum laude. N'era l'autor, Oriol Martorell. Recordo que, als passadissos de lo Universitat, els comentaris dels qui es· peròvem per accedir o l'aula feien èmfasi en l'anomalia sòcia-cultural que denotava el fet que una persono com l'Oriol ~ue portava al darrera un ba· gatge de realitzacions importants en el camp de la música (des dels trenta anys de director de lo Coral Sant Jordi fins a lo responsabilitat en càrrecs directius del moviment coral català, lot passant per la direcció de l'Antologia Històrica èle la Música Catalana, lo densa obro de crític, la dedicació al món discogrò· ~e o lo mateixa acció docent univer· sitòrio}- hagués de doctorar-se en fregar la cinquantena. Quin estrany poí s no era oquellf que podia permelre's el luxe d'uno to dispersió d'energies, ols antípodes de ser potenciades en allò autènticament nuclear i vocacional de l'interessat! Només el devenir històric recent ho explicava... Perquè hi ho havia hagut -en un ahir no gens llunyà- una fractura cultu· rol profUnda, colien fets, per redreçar lo s1tuació - toni, a més, que lo formulació de solucions. L'Oriol, per això, es veié obligat a simultaniejar (sovint, o avontposor) la pràctica o lo teoria. I, mogut per un 1deal Insubornable, l'interès per allò col-lectiu superà el legltim interès per allò particular¡· encara que a ixò hagués de comportar 'ajornament de pro¡'ectes personals (cas de lo tesi doctoral o la renúncia a ~uonys legítims. Durant v1nt anys, aquella tesi -en uno modesta presentació mecanogràfi· ca- ha estol objecte de consulto reiterada per molts. Hi hem anal o parar amb lo certesa, sempre de trobar-hi lo dada que ens colia, amb l'afegitó de la nota a peu de pàgina que n'ampliava la referència, Aro, gairebé vint anys després, aquella tesi -reelaborodo- ho estat publicada, amb el nom de Quasi un segle de simfonisme a Barcelona. No en faré el comentari crític. Ací, en canvi, m'interesso de destacar que en l'acte de presentació del llibre (ei proppassat 30 d'octubre, ol Saló de Cròniques de l'Ajuntament de Barcelona), hom retia homenatge o uno trajectòria acadèmica, cívica i humana exemplar. Sortosament, aquest llibre no serà l'últim d'Oriol Martorell. Però sé que Ouasi un segle de simfonisme a Barcelona té una significació especial (que iguala, si més no, la dels nombro· s~s _gu~rdons amb què l'autor ho estat d!shng1t). Perquè el volum és vertebral pels dos pols de la vida de l'Oriol: la música i la docència. Pere Artís Eduard Glm6ne z a 11 IJariJiere dl Slvlglla Quatre títols al VIII Cicle el'Òpera a Catalunya es r epre cntac ions de l 8 ui 12 dt· novembre d c l'òpe,·u 11 barbiere ~eviglia v on inil'iur el VIl L Cir h• d ' Ope t·a a Catalun ya , qu e ui '\'utrix temps esdevP IV Festiv al d ' Opl·r·u a Sabadell. .Juntame nt amb l' csmc ntnt t.ítol t·ossinià hi ha , per· orrl•·r clt• p r·o¡;rH mac ió , AlcestP dl· Chris toph \'il. Gluck, La Traviuw dt· Giusl·ppe Ve,-di, i l Puritani dr Virrnzo B ellini. A més, ca l afcbrir- hi l' èlpc.-u infantil Laflor, una hclla obr·a pe rn públic infantil dc Ri ca •·d Lamotc clt• G r ignon, que s · ofe r·irà pe r· a Ics escoles s abadellenques~ Enguany el Cicle d'Ope ra u Catultmya ha inct·e mcotut el nomlll'r dc produccion;o, fe t que t' onfinna la L di seva trajectòria ascendent. Alct>S IP. en tol ca s . es r·eprcsentan'i nomr~> n Sabadell. mentre cruc la res ta de títols s'inte r pretat-à arreu dels teutrt'!! catalans ones prc~enta el cicle : Reus, Girona , Lleida , Ccr·vcra. Fi¡,•ut•r·cs, Vilafranca d el Pene d ès, Mattu·ó. Sitges i Olesa d e l\'Iontscrrut. Sempre treballant sobre pr·ocluccioos pt·òpies, hom rrmarca la funció d e plataforma d<> n ovc.!:l vrus dt•l país qu e t·ealitza ~1qucst c·iclc . Noves veu s que a llet·ncn amb nnms (•onsngrats per bas tir, d'aques ta uwm·r·a , uns t·epaTtimeots d ' unu rcnuu·cablc solvència. Així. pel qur fa u ff bt~r­ biere di Seviglia , juntanwnt umb Iu presència dc noms tan segura <·on• Enric Sen·a, Eduu r·d Cirnrnr?. i Raquel Picr·otti, es p1·odurix la ]Jr'l'sentació a cas a nostra en un ¡¿aper· ~entt·al. del baríton tarTagoní i\ng<•l Odena. La ti¡,.'lu'a d c Dalmau Conzúlt•z cl6na una autoi'Ïtat t·cmat·cub lr al rc·pur·tim r nt d"Alceste, en e l qual Jïgu1'!'11 noms joves com els d<' .) ost•p Pit·rc·s i Olga Sala. Mct·cè Obiol i Rosu NorH'II sc't'an in tèr prets d ' una ver·sió cic Ln 1i·auioUt qu e comp tu tamhÍ' umh lr s vrus d ' Ana Luisa E sp inosu, .J ordi Cal«lfré i Is mael Pons . Sung-Eun Kím serà l o protugon istu print'ipu l dc· I Puritani. junt uone ll , José mrnl um h Ros a Medina , .Juun P. Carcía Mat·qués, Josc·p Pic rcs i Vic·eoç E steve. Lu port or·qu cstral anirà u c·àrt·cc una te mpot·uda mé-s de l' Orquestt·a imfò niru del Vallès . cx<'epte pel que fn a Afceste, a c·ur·u de l ' Orqurstra dt> Cumbru d<· Sant Cugat. Albe •·t A'1~udo diri~:;irà barbiere di eviglia: .Jose p F'urrc~. Alceste: S alvadot· Brotons . La Trcwiata. i , finulme nt. Miquel Ortega ho ful'ii amb I Puritani. Cal d est n<·ur· aquests d os nom& darrers, que s ' incorpot·cn a Iu te mporada. alvudor· Rrotons. notable naulis ta i compositor amb un bagatge d e formació com u clir·cc tor e ndega t als Estats Unüs, debuta a C'asa nostra en un fossnl o¡wrís tic. Per la seva pur·t, M iqu el Or·tt'gn, un ti r r·epctirl o r· del Liceu, és un músic català qttc està due nt a lc r·m e una notable activitat d e diJ·ecció en Pàmbit simfònic u Nava rTa. P e l que fa a muntalf5CS, P au Montcrde és el t·es ponsablc dc Jl barbiere di Seviglia, i J au me Mur·tor·ell ho serà d e 1 Puritoni, meot•·e qu e encara no s'ha d ecidit qui h o serà d e La Traviata. Alceste s 'ofer irà en ve r sió de concet·t. • n PANORAMA 111 Temporada de l'Orquestra de Cambra Catalana al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona 12 I:Orquestrvr de Cambm Catalana , dirigida ¡wr )non Plunif'.~, em·ptn la sPvcr terr·ern INnporruln dr r·oncerts estrenant novtr sen ¡·.~tnblf' clf'l~ Cc•atre dr• Culturn Contc'llr¡uminia (CCCB) de Barcelona. D 'aqru•$ta mtmf'ra , i fruit d'tm conveni de ¡•ol·lalull'lrdó t'lrlrt• lf'.~ due.~ entitats, In frmmwió r¡w• dirigPix J>timies (que lrnl'ia rwtuat fin s om ol S1l1J pnssa a .~er j(1rmarhS 1111111ir•a/ rr.1.~ocim/a dPI CCCB, col·la(umri'ÍIÍ tir• la quo/ twrrbé portici,. /li'n 11/ l{l'llp /Jrrrrr•larm 216 -flirigit per Emesi illartfnf': f: r¡uierdo- i l'Ort¡uP., Ira r/¡•/ Cumr -que tlirigdx llgm tí FPrm1ude;;;.... Jli.d, el CCCR encetrr unlt línia dc•stin(l(/a rr uugrrwntrrr r•l gruix de le.1 ~er·es lr<·tir•itflls donem/ rt•Ut•u er la mlÍsira. i ¡w.,smrt rm esp ecial acctmt n la 1111Ísico co111 empo,Ymio. ¡lquc•strr mn•u ¡•Urpo representa rur salt qualitfllia per u I'Orque.•trcr cie Cambra Catalana. lo qual segueix umr fúria artística /)(lsmlcr er oj'f>rir pecPs de cambra de totf's les ;.poquP& (domml un especial relleu als compositonr espanyols i calctlcws COIIIemporwrís) però que no pertanYI'" al re¡Jertori lmbitllul. De Itt progrtmwció que es presento CUJIIf'.Sia lemporrrda, e11 destaquen mur eslr<•ua de ) Pstís llodrígrtP: Picó (Les 'occ.~ clt• Cndmos el ti'Hurmonie, amb jordi Codina rom er solista), tma obro. rfp wpe:; Cluí vurri molt poc iitlPrpretada ( Arum•t>lu;; ••nlPnrhmus), 1111 particular ltomcTtutge u X1wit>r !tfont.wlttalge amb l'I Cout•rr·tinu 13+1 i Tr('s pos tuls il·luminudes (umb ll¡rustírt ú •6n- Jlrcr com e' solista) i per primna vegada a Bnrcelomt In ~U;;su en Do l\1. amb la Caral Jocinto Cuerrero de Toledo, de Frctllt·esc· )tllll'll (Sabadell, 1 742Cirolla, 18.1.'3). Aquesta obra de ]tm cèt és, scgofls ¡wrolules dP ] oau l'àmies, uno mi-.su molt inlf'rl'!'~anl , umb wr a cstructuru molL barroca però umb un Ucnguat~e molt huydnià. De )u11cà se u 'ha pf'rdut in mayoria de la secct obm. per la fJIWi COSll "'Jill'SUI llli3SCI que es prese11ta té wr relleu P~pecial. L'obra de ]tmcò. junt amb le& ('rrnulc, núm . 1 i núm. 2 de R ossi11i, telll'll lloc nqnest desembre, dies 15 i 16 excepciouobl!Ptll o l'esglésitr del Pi -21 i 22 lt. respectit'<lmeal-. Aquest progrttmo també lw estat preselltot er sis pobl,riorrs c·osteUanf's, entre ellf's Toledo. riutat on )1mcti ca rlesell~;o­ lupar part de la .~l'ell obm en romandre dura111 12 anys mestre de cerpelin de /et seva ccttedml ,.¡ 178- (després fou crmonge u /'¡>,,p,fhia dl' Girona). D 'uques/er m1mcra, /(1 lf'mporoda -composta dt• ri11c progrm11Ps amb dues cmdicio11s ('ac/a 1111- començ1l els din 17 i 18 dt' IIOVembn· amb obres de Umw.s, Pueyo, Silu•lius i Jrmnce!.-. Se¡,:ueixen els COIU'eriS ja (!,,llteiiUt/8 PfS t/if'S l 5 i 16 d 'ru¡nest d('I!Pmbrt•; (>/ 20 i 21 de gener amb obn•s tiP CPri•Pilñ, lloclrí¡.,'lle: Pico, Crieg i Sui;; ;•/ 17 i 18 de febrer amb obre& de Cl~tír•arri, Turúm i Dt•orrík; i. jimrlment. ,.¡ dies 23 i 24 de març amb obres dc R(l(;h i /11oaMflll'llge . • Ricard Bordas grava Cererols a Anglaterra DI contmte no•· cata là fi ncat u L Londt·es Rica •·d Bot·das gravà el passat ll de setcmh•·c pe·•· a Iu BBC 3 la Missa Pro DefunNis d c Jonn Cen•roJs amh el sru gn•p CunlCI'Ula Hispanica. El gi'Up Cumen1 ta I li ~;­ panica, c·t·en t rcot·enlmcnt, (.s fonuut en La seva majol'ia p<·r canta nts dt• parla catala11a i custl'llun u, i instrumentistes d ' alt•·es nacionalit ats. El grup i11terprNa , pl'incipulmcnt, música barroca espanyola i sud-u n•c•·icana . TarnlJé com a cantant , Ricunl Bordas ha gra vat rc·crntmcnt a mb Cbades B•·ctt un corupaetc dc•dicut a PurceU, el qual inclou Ode for tlte dectth ofMr. llenry Purcvll rlf' J ohn BJow. El cont r·atenor debutà d passat maig a la Scala de Milà, amh Rkt•a•·do Muti. interpt·ctant Carmina Bw·ana. També ha cantal aqu<'Sl a ny a Granada sota la clir·ecc·ió de Rufucl Frühbeck de Burgos, nJ Burbican 11 all de Lonch·es amb IlntT)' Clll'islophl•J·s, i al Royal Albct·t Hali amh Joshu n Rifkin. Els prop~•·s compt·omisos dt• Ricard Bordas, ja SÍb'UÍ com n cantant o amb el f,'T·up Camrt·utn Ili;,panira, tindt·an lloc a Ml-xic·. Jlolnnda. Fran~a. el Regne Unit i Espanya. Ricard Bot·das és professot· dc can çó espanyola i catalan<~ a Iu Royal Academy ofMusic, el Tl'inity Collt•ge of Music i el Lomlon CoiJege of Music. • Rodríguez Picó, gerent del Consell Català de la Música J esús Rodríguez Picó. fins fa poc cap del Servei de Mú.sica del Departament de Cultura de La Generalitat, ha estat rwmenat gerent del Consell Ca talà de l,a il1Íisica en substitltció de César Calmell. En aquesta nova et,apa que s'inicia ara, el Consell Català de la Música pretén donar un non impuls alfwur de l'entita.t en benefici de la música, especialment pel que fa referència a laj'ormació musical i divulgació de !J, mrí,~ica al nostre país. Concretament., hom donarèt priaritat a l'organització d'un debat sobre els problemes deL~ jove.~ intèrprets i la seva situacw laboral i fiscal. D'altra banda, es vol iniciar un ampli estudi sobre la situació de l'ensenyament de n11ísica (t l'edttcació primària i secundària. • Edició de dues partitures inèdites de Mestres Quadreny i Pahissa T'editorial sabadelle nca La .Mà dc LGuido acaba d 'editar ducs obr es inèdites. Es tracta dc Pastoral per a violoncel i piano d(•l compositor Jaun~e Pahissa, i dc Duets per a instrlDllents de \'Cnt, volwu I, pe r a flautí, flauta, flauta en sol, clarinet, oboè, fagot, tt·ompu i corno di bassetto, de Josep Mnr·ia Mestt·es Quadre ny. • En la mort d'Eduard Finestres E duar·d Fines tres cr·n brn conegut per· lots acruells que hnn gestionat i gestionen l'acth·ital mu¡,icol o casa nostra. E ns ha colpit amaq;ament la notícia de la seva mot·t. ocort·cguda el p r·opp assa t dia 2 1 dc juliol o Barcelona. després d'un lla•·g pcr·íode de difi cultats. Finestres va éssct· un t•·eballudor· de la m úsica vel'itahJement vocacional i no pas e n un vessant IJu'ít, s inó des d'aquell més fosc i igno•·nt, ja sigui ajudant intèq >r·cts i conjunts a promocionar-sc (l'I llcgencluri Diubolus in Música ri c Cu inj o~111, el Barcelo na 216 de Ma r·tínez hquic•·do , així com tumbé els gc· r·rmrHR P é,·ez- Moli nu, o Jost'p J<:sct·:ihuno, salJcn Ja insistimt'iu i la gt•stiú con~­ tant cl'Eduanl Fines tres per I)I'Oporcionar- los actu acions). En c•l Centt·e de Docunwntació cie la Música (el Jur·dí dels Tur·onger·s) dc la Generalitat de Catalun ya t's deu conscr·var un P.Studi soc·ial i t•c·o nòmic pe1· a la constitueió d'unu or·C[UCStl·a s imf ò niea que E'll vu rculltzar p e r ini!'iati va CXI'Iusivamcnt prt·sonal i amb l'objectiu de demostrar la viabilitat de dota1· Catalunyu d'un conjunt sinúònic que pogués portar les obres orquestrals a qualsevol ciutat i poble del país. Molt te mps e m·era havia treballat u Edigsa i també. per amor a l'art i, t•ntrc moltes altres iniciatives. a petició d\ms poütics amb ganes de fet· c ultura, va reali tzar un pr·ojecte pet· a la creació d ' un conservatori en la pel'ifèria de Barcelona. P otse1· ja cansat de tt·cbnllm· rn t!a uscs pet·dudes com Ja nova músi<'a , o en l'estudi per a Ja c1·E'ació cl' inhaestt·uc tures que p er·metcssiu el bon fu11cionament de la música en ge nera l, feia temps rrue Eduard Fincstr·cs s'h avia apa r tat de tota aques ta activitat; però encara, cp.ran ussi.stia a algun concert, n o deixava mai d 'ofcl'it· la seva col·labora t ió clesintcn~ssada per resoldre qualsevol pt·oblema que pogués sorgit·. Scr vcLxin aquestes línies d' homenu tgc e n t·econcix:e men t a qui sempn· va estar disposat a aj udat· per pur desig d 'amistat. .. Eduard, descasa en pau.. e F.T.B. PANORAMA Urhàlia Rurana i Primera Nota, preuú Puig-Ponel del Mercat de iUúsica Viva de Vic es fo n nac-io ns de músir u 11'11 dicional i folk Urbltliu Hut·unu i Pr·ime t·a No ta han rs tat. gmu·donad es amb ri prime r premi Pui ~­ P ot·r e t d el Cotw ur·!> clt'l '1\Ie r r ut ¡J,, Música Vh a tlt• \ic 1995. en Iu M' \U 11cgona cdiciÍl. Ambdós g•·ups ' u n JH·esen tat· un es p ectac le conj u nl amb tem es dr no va cr eaeió - fu s ionant r egiRtn•s i sonol'itals c unl<·te rís tiqm•s dt• r ada forma ció-, amh sis r ompos it'i o n ~ (sat·da na r u rt a, cant d 'estil, mtu·xu mo ra. p olca, ' 0t is i scguidilb-j ota- fanda ngo). to t p osant el fil a la prop osta qut• pn•s entaran pn l'I pt·opc r Tra dir ion ltl'ius 96 i a l'cnregis tr·ame nt d ' un disc <·ompnct c . Al pei.uter Puig- Pon ·e t, s'hi pr·t·sentare n 20 grups d 'estils molt dift•t·enls, dd folk al t·ock passant p••l jazz i la ra nçó d ' autor. E l st•gon pt·emi fou a djudicat a Lídia Pujol- . Com es. E l j UJ·at t•s tu vu fo rma t p er Fe r ran Mascan:•ll, Esteve Lt>ón (dr Iu Diputació d¡, Ba•·cdona ), X a v i•·•· Solà (regidor dc Cultura d e l' Aju ntament cir Vic), lñaki P eñ a (ci'Ítit· musica l d c Ha dio 3 d e M a drid ) i Fe rnando Ladf•iro (r epr esen t ant d t• Tam-Tam). • L Mireia Pintó, guanl'adora del Concurs de Cant Luis Mariana ct mezzo-sopnm.o de Manresa Mireia Pint6, de 26 anys , lw L estat lo guanyadora d e la primera edició del Co11curs ltúemacional de Cant Luis Mariano qne se celebrà a la cintat basca d 'Irun entre els elies 9 i 1 3 del passat juliol i qne és organitzat per l'Ajuntoment cl'aqnestn ciutat. Mireia Pintà, que s'emporto el mig milió d e pessetes del primer premi, concurso amb obres de Mozart i Rossini. El jurat estava fomtat per Ed11me Aguerre. M. José Cano , IU. J esús lrigoyen , Ca rlos Mrmgía, 1'ibere Raffltlli i Fernando E txt>¡mre, cont a secretnri. Cal assenyalnr que la trajectòria artística rle Mireia Pintó és , cada vegadrt més, d'una ascendència imparable i amb un futur més que excel·lent. • K.raus , present en ell50è aniversari de la Sociedad Filarmónica de Las Palmas A lft·edo .F •·a us va participar, t>ls .tldies 2 1 7 d ' octubre, en d os concerts, en la c:clob ració del 150è aniversa L·i d e la Socir d ad Filar mónica de Las PabnnR, fundada el l 845, cosa que la convet·tr ix en la m és antiga d'Espanya. El te no r canari entt·à a for mar part com a le no •· d e l a coral cr uquesta enti t at canària el 1944 - 12 anys abans del seu dt>but professional- , qua11 ]n coral e r·a dirigidn pel mest t·e i composi Lo•· català Fe•·•·an J. Obradors . Alfredo K t·aus o fe rí els dos concerts gratuïtament, a l Teatre Pér-ez Galdós llc Las Palmas d e Gr·un Canària, i cedí, també gratuïtument, els drets p er· a la transmissió en dife t·it d ' un dels concet·ts p er Televisió E!'!p auyo la. • La soprano Ofèlia Sala guanya el concurs de cant de Verviers o ¡·ove cantant valenciana Ofèlia So a ha resultat guanyadora del L Gran Premi del Xl Concurs lnternacio· noi de Cant celebrat aquesta tardor a la ciutat de Verviers (Bèlgica). Aquest certamen líric, el convoco el Teatre de l'Òpera de Wolònia en col·loboració amb lo RlV belga. En aquesta edició del concurs que es convoco biennalment des de l'any 1963, hi van participar cent cantants. Es van donar, com és habitual en el concurs, tres premis per o veus masculines i tres per a femenines i, per damunt, un Gran Premi, que és el que va correspondre a Ofèlia Sola. Ofèlia Sala té les carreres de piano i cant i va guanyar, fo dos anys, el concurs de veus joves de les JJMM espanyoles celebrat a Girona, i el Claire Gelda que concedeix la Hochschule für Musik de Munic. Enguany Ofèlia Salo ho donat recitals ol Cercle del liceu, ol Festival de Comprodon i al Cicle que organitzo lo UCE ol monestir de Sant Miquel de Cuixà. • TANGENTS Riscos que no calen Recordo l' exP,OCtoci6 que hi havia entre el públic barceloní quan l'any 1963 s anunciava que Wilhelm Kempff tocor¡o el Concert núm, 5 de Beetohven o Polou de lo Música. Kempff jo hovio fropot omb lo seva gravació integral dels Concerts per o piano i orquestro de Beethoven amb lo Filhormònico de Berlín, dirigits per Poui Von Kempen (més tard en forio una novo versió sota lo direcció de Ferdinond Leitner). De l'orquestro, no calia esperar-ne masso1 era uno im· provisoéla "Sinfónico de Borcelono" que aglutinava bons músics de l'or· questra municipal i de lo del liceu. Sí que calia que lo direcció fos coherent i harmònica amb lo interpretació de Kempff. Pro·Músico, pçrtodoro de grans concerts, però moltes vegades creadora d 'estronyes borr~es, vo confior·ne lo direcció o Paul Strouss, un director d'lllinois que hovio estol a judant de Stokowski i MitroP,C!ulos, però que vo fer unes versions blanes sense suc ni bruc. EnguanY. tampoc. George eleve ho estat el director adequat per acompanyar Andrós Schitt en lo integral dels concerts de Beethoven. Les combinacions inadequades són po de coda dia. A vegades es fon provotiJres que donen prou resultat, però sovint passo el contrari. I és amb aquesta prevenció que miro algun dels concerts o representacions con· vocals per aquesta temP.Orodo. Així, veiem onuncioèlo ~r o final d'abril la versió de concert del Triston und /solde de Richard Wagner, amb un repartiment notable en els popers prinetpols. lo direcció orquestral es confio o David Robertson. Aquest jove director és un notable rosstniò, ha cal·laborat sovint amb I'Ensemble lnterContemf)?roin fundat per Boulez i en lo port de lo seva correra de lo qual tinc referències em consto un mediocre Mozart i dos excel·lents Debussy i Jof)ocek (Peffeos i Ve Makropoulos) . Es cert que tampoc no semblava que Boremboim fos ade· gual per o Wagner i oro és un fix o Boyreuth, però no sé si cal córrer el risc en uno tem~rodo Opl!ristico. Sobre lo fredor d Olmi -dos Rossinis i un Verdi o Barcelona-, és ja és uno opció, i en canvi em semblo estimu· Ioni con~or un dels millors Britten -The turn of the Screw- o qui penso que es pot convertir en un gran di rec· tor .d'òl?ero, Josep Pons. Es clor que, de tot ple¡:¡at, només se'n pot temr unp voloraetó exacta a piloto possodo. Es per això que desi!· gem que tots els experiments esmen· tols surtin bé i que Franz·Poul Decker sòpig_a copsar, en la temporada de I'OBC, millor l'esperit del compositor Robert Gerhord en el seu centenari del que ho vo fer amb Eduard Toldrò en El giravolt de maig de lo passada temporada. El clima exode, en determinades obres, és com un perfum. I si tots els ingredients no són els adequats i no estan equilibrats, s'esvaeix. Jordi Maluquer 134 PANORAMA Benet Casablancas, membre del Concurs Europeu de Composició I rompo.~itor salmdellt>nc Benet Casablallctts forma part del Comitè• de /,A•ctura del I Coacurs Europeén de Composition pour Clweurs et Moitrises de Cotlt¡.clrales que t/> lloc tt Amieus aquest clesembrP. Els altrPs ml•mbres cl 'aquest comitP són ri,, t•ompositors Luis de Poblo, /Jrifm FPrnt•you¡,1r i Klmts 1/uber, i el dirrctor de/cor rlel New Cul/l'ge d'Oxford E1lrvm·d lliggirrllottom. Ar¡ut>.~t t·om·m·.~ és promogut pel Coust>il Ul>~:,>'ion a l lle Pirardie i lti pN>nt>u ¡m rt r¡ui11ze compositors jUIIt'!i de den IIOI'ÍOIIS (¡1/,/"0fJ l!f!S • • E Actuacions de l'organista Mas i Bonet a Sud-amèrica T' o q ;anis ta c atalà JoM~ p l. Mas L i Bonet !Ja l'f(•¡•tunl una St'I'Ï<' d e conce r·Ls a dife r·cnt;, t<•mplt•s tlt> l'Argentina , l' Uruguai i ri Bnrs il. A l'argeutina va actuar· a la Catedr·a l }le lropolilana dc Bu<·nos Aii'C·s amb un pr·ogr·uma pr·l's idit IH~•· fragm ents del Llibre d1·l S antíssim Sagr·ame11t de Mcssiae n, our·a que en bona m es u r·n ha es tat l'eix dc pt'àcticamcnt tols <'ls <:onr•·rls I!Rmentats . A l'Uruguai vu actuar u l'csgll!sio dc P1U1ta Ca~..-etas i a Iu catednd dc Maldonado en concerts cor·r·rs po- ncnts al IX Festival Intemacional de Órgano de Urugay. Els clos conrel'Ls van inclow·c l'esmentada obr·a de J\tessiae n i obres de .Max R egl'r, Bach , Vi valdi i Mendclssohn. Al Br·asil va ac tuar al n Festival I ntrr·nacional Saò Benlo dc Ól'gao umb un pr·ograma integr·at també per l' obra de Messiaen i amb Fantasia sobre e01·al: Waci.Jet auf, ruft uns die s timme . El concert va tenir Uoc al Monastedo do Saò Ben to . A l' Argentina també va oferir una a<·tuació a la Basílica de San Carlos Bon·omco. • De l seu aff1n. Sr. Josep P ons Director de l'Orqnestn d e Cambra Teatre Lliu r e Estim ut IUuic: E 14 614 n prirm•r Uoc ¡wnneti qur el feliciti pel fel de disposar~c n celdu·ur· l'I d•·si' aniv!'rsru; de la creació d!' I'Orquc•stru dr Cambnt Teatre Lliw·e. Es tracta d'un t>sneVI'ninwnt quo• ¡•on~irlero moll i molt important per a la mÚ>!Írlr d(•l paí~ i uLú Ck conblata dr forma ben c:..xplícita ¡•o uque~tu llliiii•Ï'I.a Rc•viRta. l nutb.;no l(lll' ~(· ~t·nt b('n satisfet d'aquesta lïta, no solamenl ¡wrc¡uè rleH d'eUa es gaudeix de fo r·ma diàfanu d..- Iu Jll'l'S(H'I'tivn tl'un camí recor·n•gut tan producti u , Hinó tumhr ¡HJn¡ui· la tr·ajt•ctòr·ia d'aquesta formad6 ha c•st:ll ••n bon a mc•Hur·u una obn1 for ça p r òpia, força perso nul. J empro I'!''<(H't•ssió "força" pPr deixa r· clar que, amh lot, vostl• no és l'rmic ar·tífex d'aquesta realitat. Perqur, n·~ultut;a injust deixar en l'anonimat noms que cm ~<emblt•n d'uno t·Pill'\'àrwia dc~tacada. com són, en p r·inwr ll<>e, Lluí~. 'ida I, i també J aume Cor·tadeUas, Pere Barda~í . .Joan \ lherl Amargós. Topor·cer . Vallel, Pt•p Borrà-. -i t•n un pla molt preferent. Fabià PuigM•ner-: i ..-n dc•lïJlitha. aquest equip compacte i fidd qut• ui llar·~ d¡•( cJe¡•enni ha fet possible. entt·c d'altre .. coM'S pr<1u important-,. una que ho é~ tant com in~­ taur·ar un ¡•unl!•xt UI' normalitat de pre.;ència de la músil'U dt• Iu no~>lra c·enlúria. Ht' tingut ocasió de viure de pr·op el -.¡•u entu.. ia.~me per rorcruestra i de cont-tatur· 1\·Apn~ssió d<· 'cntir-ln realment "obra pr·òpia'' i personulitzudu. \t¡u(·~t nh·dl ,;vencia] crec quers 1111 aspeel{' l ( lU' h a tingu t molt o veure amh el que és avui aquesta forma e· ib i li otoq;a un cnràctcr molt propi. El pu¡wr· individualitzat dc la figur·a del dir·rctor ha fl·t ini'\ itnblc que ••I ¡•r·••ix1:mrnt de protagonisme dr J'or!(IH'Htr·n hngi romportnt el seu, conver·tint-sc la for·mac,jó, ;wnse vos ti' pr·rtt•ndrc-hu. però, d' unl;l forma evident, en u nu import un i p lutafonna de p r·ojeceíó dels seus rnt:rits pr·of¡·ssinnols. Oeu anys d e cr·t•ixomenl de l'Orquestra de Curnhr·u dPI Lliu r·o ho han estat també. eo J¡)&•kn couseqiièn<·ia, dt• •·•·rixcnu·nt de la seva per·sonalitat artístÍ<'a i ¡>l'oft·~sinnul. l això no és cap apr·iorisme sinó tuHt constatació per· uns ft·t~ inexorables i indesmcntihle:.. El probll•mu r·uu !'n el fet d'on pot portar aquegt ramí - i di~culpi t-i manifesto tt·mors qui sap sí precipita ls-, oi a Iu fi uh(, ]>Ot ~ignilïrar alguna tipologia d'inconvenients. ni f(IH' siguin mínims, per al futur dr l'orquestra. De la <·on\ ct·sa que vam mantenir· i que es transcriu cu nt¡ucst nurtt•ix. nínue•·o. es pot deduir fins a q11in punt l'On¡nf'stnl dc•l Lliure oeupa un lloc principal en ¡•I SI'U dch•r proft·s~ionnl. I fins n cplin pont també continua viviu t i cond uint la Rna trajectòt;a amb una ntenció ]. pm· dt'!leOIIlpto t , muh u n a fecte, molt vius. Però alenant 1'11 t• ls c·mwPplc~ si no 1'11 la real itat més tangible, el ft·t, p<·r t'Xl'mple, que ara ••I conjunt r10 assagi quotictiunnrnt•nt. ~inó t•n dcnsns pt•ríodcs u r·edós de cadascun dels progrurn(•s, (•om 11 mínim suposa una inflexió funcional r¡ue no pul rl1•ix.ar· indife•·ent. I bo esmento no per· la ja ¡,eva manife~to ~igni1ka<·i6 pr·c·sent. pet·ò sí per una poshibl!• ~ignilïcació futur·a. Amic· Jo-,rp Pon~, Hup que sento una gran estima p{'t' vo.,ti> Pn el pla per·sonal i com a arti:,ta i per l'Orque~lro IJllt' lm (Tt'Ul. I és justament aLxò el que cm mou a clir-li el IJUr li dic. "\o em c·t'C&'lli uu dc mal averany. sinó tol el contrari. un support<·r· gair{'bÍ> ractical d'una obra i d'una t•·ajt·c·tbria que hnn csde\ ingnt mru;sa importants en el si dc Iu mú~ic·u del paí,. I poL.,er· és aquesta condició d'inl'nndicionol conwnçutla que. per damunt de tot, em mou a ndvorar p<'r la ron~ulidaeió definitiva d'aquesta realitat r~plènditlu amb t¡ul• vostè priucipaLnent, i el seu eqniJJ dr rompany¡, i tota Iu gran familia del Uiurc, hau enriquit el patrimoni 111U$ic·al <lel paí¡,¡, Qucdj clar. en tol cas. que 1·oulïo plenumcnt rn el ,cu scutit de la responsabilitat, en d dl' toU; ¡•ls St'IIS eompunys. en l'afecte que seJllen per l'orquc~sLt·n, t•n el futur; eaplènd:id que té davant seu i també ••n hr Hnlidesa instiWdunal del Lliut·e. Oiméli en uqucs t ¡noment r·n què rl <:nmí cup a la nova seu apar·cix delï r1itivument dr11pullut d'cntl·ebancs i s'ohre un futur en <fllillOl (HJMl!ibll•, rS Do•l t. t'li uffm. J aum e Comt>Uns e PANORAMA CONVOCATÒRIA VI CO CURS NAC lONAL EUGE 10 MARCO PER A CANTA TS D'OPERA. OrguuJt.7.ut p.-r I"A8sociació d'Amics d c I'Opc1·n ~~~ Sabadell, tindrà llor u nhadPII rntrc ris dics 4 i 10 de març dt' 1996. lli poden pat·ticipat· tols r is cantants dc nacionalitat espan) oia qur hu¡,.oin cursat els estudis en un co n~r n ntoi"Ï ofït·iul o estudis simila1·s en una cst•oln privada o amb p1·ofcsRor pm·tic•ulur. L'eda t màxima dels t·om·ul·hUnls l-s dr 32 anys per a lrs clonrs i 35 auys per als homes. o hi pocl1·n participat· aquells que hagin e'Riut guardonats en aqlJest rone·urs Pn rdit"ions anterion>. Es fa1·an tres proves climinat(n·it·:-.. Els t•oncurs ants hauran d'intnpn•LtH" només àries d'òpera , rnntnnt clltt's n curla pt·ova (sis e n totnl si .-;'m·crtii'Ï'\en a totes). S'atorga ran l"itH" Jll"t'ntis oficials dotats amh 500.000. 300.000. 250.000. 200.000 i 200.000 pessetes. i s· atorgat·an tumbr duc·s mencions especials dc 100.000 plt"'·· per u ,·eu de mczzo-sopt·nno i d f' hai'\. També s· atorgaran mcneinm ltonor·ílïqucs. La data linüt dïn~-.e ript'ió t>s el dia J 6 de f1•bn•r dt• 1996. Pt'r· a més int"ormació: i\¡;sot•in<"ÏÓ d'A 111 i<·s de l'Opera de Sahadt•ll. Plu.,:u tic . anl Roc, 22 , 2n la. 08201 Sabadell. Tel: 725 67 34,_ Fax: 727 !13 21. Editat el catàleg del Fons Musical Josep Maria Ruera u Secció de Músi ca dc Iu Biacuba bliotl'ca de Catalunya L d'editar el catàleg d el Fons Mu~:>i cal Josep ~faria Ruera. Es t1·arlu d' uJr vol um acuradame nt edi tat, Iu l "t>UIilznció de l qual cot·r·espon a Jonua Cr·es pi i n J mma Maria Gm·rm. El volum come nça am b una t~ t·o­ twlogia a tall de síntesi biogràíicu ~u rcinta del músic bm·cf'lo ní dc nnixt'menl i granollerí d 'adopció. A In j ustificació de la m etodologia del ll·eball s'assenyala que e ls man uscrits "s 'han agntput per gèner·es mus icals, amh ot·d enació cronològica segons l'a ny d c composició. AJ final de e ad n e pígr·af, hi fib'lu·en les composicions segons nny, <ll'df'n ad es alfabè ticament per títols". També s'indica <(ltl' In l·atulognció s'h a fet seguin t l a no r·nutlivn in ternacional (AACR/2 i Iu ISBO (Pl\1), i que Ics infot·m acio ns que up:u·eixen esc1·itcs e ntre claudàto t·s són inform acions que no figure n al document i CJUC h an rstut obtingud es e u altres fouts. Com és sabut, J osep i\f ur·in R u<'r·u (1900-1988) va ser· un ruúsic polifacètic, dei..xeblc, entt·e tl'alLI·cs, d' End c Moret·a, J oau Baptis- ta Lambert i J oun Lumote dc G rignon; va ac tua r <· n dh e r,('S formacions, des d'or·qu(•s tres d E' ball fins a I'Onrum;tr·u P uu Casals i dm·ant més d e sei xunlu nnvs va exer·cit· com a o q;lllli!llu u l'~sglé­ sia parr·oqtüal df' Sunt Esteve de Gt·nnollet·s. Vu II N•c nt·otll ur· wta importan t tasca pt'llngògit·u <·om u director qut' va set• dc I'E;s<·oln de l\ltísica d e Gnuro llcn. d es del 1945. Va Crt'ar· Iu dl'l<•gació de J o,-entuts ) lus icals d<' la ciutat vallesana i d irigí difcr<•nlt-. form acions de car uc tcrÍt! ti<J u es variad es. Eu tol cas, r n l'iuuhit e n q uè la seva traject(u·iu ' '11 excel·lir més Ya set· en el d e la cont po;.ició, amiJ tm op us m olt eli "t'I"S que va de la mÚJ;ica simfònicn a Iu mr1sira pet· a cobla pass a nt pf•t· música d c cambra, pet· a pia no , vocul, cot•al d t·awàtica, c t cètt' I"U. La seva composjció EmpiÍriPs, una d.- les més t ranscendents del conj mtl de la seva obra, li va me rèhrr el Premi Cintat de Barcdonn l'any 1972, esseut aquest un dl'ls guardons més important¡, tlels diversos q ue aconsegtú al Unt·~ df• Iu se,·a d ilatadu traj ectò r·in. • Cicle de concerts al Conservatori de Bar celona E l Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona ha iniciat el seu cicle de concerts de la temporada 1995-96 amb la programació del primer trimestre. Hi destaca la participació de la pianista Edith Fischer, sue al llarg de tres concerts -dies 9 d octubre, 6 de novembre i 4 de desembre interpretarà lo i nt~ ral de les Sonates per a piano de Beethoven. En total, el primer trimestre acollirà deu concerts que s'oferiran a l'Auditori Eduard Toldrà de l'esmentat conservatori.. L'oferta és variada i comprèn, segu1nt l'ordre cronol~ic, un concert a c~ra del duo de gu1tarres fv\ontesKirc~er, un recital a càrrec dels premis e p1ono del Conservatori José Daniel d Conduela i Josep Moria Comajuncosa, la celebració de la Festa de Santa Cecília el 22 de novembre, amb l'ac· tuoció dels Cors del Conservatori diriCarles JoseP, Comalada, l'ac· gits tuaoó del Quartet de Saxòfons, inle· grat per Raúl Pérez, Francesc Gregori, Mire1a Si~uella i Raúl Pina, les actua· cions del premis de Cant del Conservatori, Joan Gira!, Jen Chen Pon, i Xavier Comorero, un concert a bene~­ ci de l'Associació Catalana del Parkinson a cura de David Olmedo i Gaetane Duynsla~er i, ~nalment, el Concert de Nadal amb l'actuació de Joan Barcons -oboè d'amor- i la secció de cordes de I'Orquesfra Simfònica del Conservatori dirigida per Albert Argudo. • r.er Cicle rlt' roncerls al Palau Güell i ntn• t•l[ltllllltrl l 3 rl 'octubrP t•l 9 r/(• /PIJr('r es desenrotllo E cir/e tlt• t•mu·t•rts protngonit;:;crt¡¡ ¡u•l 1111 Qrmrtt•t Ca/n. Comptnnt am b t•l suport r/P la Di¡mtat'ÏÓ r/p Bnrrelomr, ftqu('sto sl•riP de sis ronrt•rts comptar(, també amb lo col·htbtlmrió dl' solistl's cotwirlctl~~, rom són In fngoti.~ta Eug(.uio t•queira. pf guiwrri.do llníl' Git:111er, lo jlrmtisto Z u:::mw Cop/;m•(t, l'arpi.~tn Morio Uní:~o l bfÍíi1•:s, el pen· u ssioni.~ t a Scwtiogo Molo.~ i r i recitar/or l¡,;'ltrrsi Cmnprodóu . l'l' I" lo st•r•a banda, l 'orga nista llfiqu('/ Gon::uíll•::: i t•l trorii¡JI'tista JUi/osltrt• Ctrplw protogoniL:::ortm t•l Concert dt• N(l(/trl que Lf. lloc (1(1111'/lt 22 dc• dl'st•mbrl'. E l Quartet Galu, iolí), /'intPgrPu Miloslov Caplw ( t> Piotr ) t•c:;m_v/; (violi), Victor Petre (t•iola) i Zsolt 'foli:::Pr (violm rcel). • V<'•·edicte del IU Certamen dc Composició de Sat·datu ~s dc MolJel. del Vallès a sardana L'hostal de la Glória del compositor barceloní Xavier ArL menter i Saurí fou guardonada amb el primer premi (dotat amb 150.000 P,tes.) del lli Certamen de Composició de Sardanes ~r a Joves Músics "Mollet del Vallès, Ciutat Pubilla 1992". També rebé un accèssit de 50.000 pies. la sardana Secrets del compositor de Mollet del Vallès Santi Escura i Moradell . El premi especial per a estudiants fou declarat desert. El jurat d'aquest certamen, que convoco l'Ajuntament d'aquesta loca· litat vallesana, Fou format per Josep Salà, Jesús Ventura, Jaume Cristau, Manuel Oltra i Jordi Molina. Els premis seran lliurats aquest 25 de desembre, al Concert de Nadal, al Teatre Municipal Can Gomò de Mollet del Valies, on s'estrenaran les sardanes guanyadores. • Carta al Director Sr. Director oldríl'm ufebri1· una nova dada u lïn tc t·l·ssunt a r lit·lc publicat a Iu VOSti"H 1"{' \ ¡ ._ I U sobre cls Cll lTCI"l. cir la ciu tat de Barcelona dctlieuts u m(u,ic'! (CI\VHMC. núm. 126. abril dt• 1995). Dt·li d' aqttebl any. cal afegir-hi In plaça tic Conx.ita Bnilia , al nou bard dt• Iu Pau , dt·cliradn a la nos tru mun·, l"l'Con luda corn a sopa·nno i p rofesMo1·a cic c·ant. J,'af:lc inauguntl , mnlt c•uotiu , vu fet· possible cAcollar Ja SI'Vtt ve u en una g•·avació dl' Iu Romança dc Sun tn Llúcia , que c r u, a la vcgucla, un homenatge a ls seus amits Jot.~:p Maria de Sagarrn i Eduanl Tolcl rà. Es tic segtu·a que els lecto1·, umic'l dc la '·Revista .M usical Cata lana·· t•n tindran una aJegr·ia. e Carmcn Agustí i Badia (Bar cclo nu). V PANORAMA Cinc preguntes a ... JAUME TORRENT Director del Conservatori de Música del Liceu L' inici del curs als conservulol'is ca talans ha res ultat c·sp<'C'ia lment conflictiu , corn ho dcmostnt l' intent de b loqueig de rnatt·ícules amb què h an anibat a amenaçar si l'Administració n o atén les exigències financet'es dc1·ivades de l'esforç dc la posada e11 marxa de Iu LOGSE. J a ume Torrenl, direr:tot· d'un dels dos conservaloris supcrior·s de Catalunya situa l 'abast de la p •·obl('mà tica. re, que ha estat twa font d'ingressos molt important del Conservatori. L'Administració subvencionarà els centres públics , però nosaltres, com a institució privada, en principi quedem al marge d'aqttesta previsió. Per això estem fent una ta.sca de sensibilització social, per tal d'implicar al màxim possible institucions, espònsors o subvencions per poder cobrir les nostres necessitats. - Com quedarà la fÏeoura del Conservatori a la fi del procés d'implantació dc la LOGSE? -L'aplicació de la LOGSE des del punt de vista pedagògic ha implicat una modificació important que pot contribuir a millorar substancialment els plans d'estudi de l'any 1966. Nosaltres ja fa uns anys vam iniciar una transformació profunda dels plans d'estudis, per tal de millorar-los, ja q~te creiem que el per MÒNICA MONTORIOL om es preveu la posada eu marxa de la LOGSE en els conset·valoris? - A nivell generctf, el compliment del calendari passa per posar la data de la prova d'a.ccés de grau mitjà , que sembla que serà a mitjan desembre. A pctrtir d'aquest moment. s'aniran implantant de manera progressiva el.s tres cicles de grau mitjà, cadascun dividit en dos cursos. Però sense una inversió. o aj~tda institucionalforta, dificilment es podrà aplicar. -A nivell econòmic, com els afecta la implantació de la LOGSE? -Som una associació sense finalitat de lucre, un. conservat9ri privat i ens autofinancem. Es un tema molt greu. perquè la LOGSE fa desaparèixer la matrícula de l'ensen)•ament lliu- C ~~ li~•' m futur rlel nostre centre ha de passar per oferir un ensenyument de gran qualitat. -Com veu la idea de la integració dels dos conservatoris supea·iors de música de Bat·celona en w1 sol i ubicat a l'edifici del nou Auditori? -El ni·vell superior enca.ra és una incògnita. Nosaltres com u conse1·vatori, en aquest moment apostem per un ensenyament superior i crec qtte estem capacitats per oferir-lo. De moment, respecte d'aqu,esta hipotètica integració no hem rebut cap proposta oficial. -Ca·eu que l'aplicació de la LOGSE ajudarà decisivament a mill01·ar el sistema pedagògic i, en definitiva, el nivell professional dels músics? -En l'aprenentatge intervenen diversos factors: la qualitca del professor, la qualitat de la programació i la receptivitat de l'alumne -crec que aquestct última és la més decisiva. Els alumnes tenen vocació d'estudiar música, però dubten sobre les perspectives professionals que els oferirà l.a societat. Nosaltres estem fent un gran sacrifici mantenint una sèrie de serveis docents, com per exemple uno orquestra simfònica d 'estudiants, però el que no podem garantir són els llocs de treball necessaris per professi.onalitzar aqttests alumnes. IlJIIdMj]cm1Ifunm CATALUNYA MUSICA/ REVISTA MUSICAL CATALANA CI Sant FancehC de Paulu. 2-08003 Barct'lona Butlleta dc douúciliació bancària •n)ors. elsagrai~ que nmb tàrr,·~ nlmru compL~mibrelu atenp;uuH•I, .-lwt• ctuc·tl~ presenlurà CO'íSOitCII>l::l. J> \L\U DEL\ MÚSICA C.\ T \ . 1.<\.J'iA. pel pnganwn1 dr la rnc·•n ouh.rripció a "CATALL:'I'YA \lÚ lC. VIl E\ ISTA )lUSlCAL C.\TAL\11.\... ,;• EnLiLal i\~ \gl·nc~a [)ipt c·onlrol l'í" Compte DDDD DDDD DO DDDDDDDDDD Ti1ulor _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ __ Banc/Cn i'lc - - - - - - - - - - - " { ¡ • è r l l ' i n - - - - - - - - - - - Adreço ogêncio Pobl~cció - - - - - - - - - - Sigunturn Cal omplir I~ dades c·orrt•rtomt•lll Butlletu d(' subsc ripció 1'\om i cognoms - -- - - - - - - - - -- - -- - - -- - - - Proft's~i(, - - - -- - - - -- Corn::r Trlèfon - - - - - - -- - - -Pohloció - - - - - - - - - - - - - - Dt•. - - - - - --Província - - - -- - - -- - - - - De>itjo subscriurc'm D t•nrtir ciri número raré ereclru l'nuporl miljnnçanl amb la quota anual<lr 1.200 ple• • 0 O tolú hanc·ari adjunt. 'ernr•tr11l <I<• 2.350 O O •lomi<·iliució hnm·ària. Per a ~ub•eripcion• o l'l'<lran~er. ~onsulleu cl preu. o e PANORAMA e A T R Grandiós Scltiff Palau 100. J:J d'ot·tuhre dt• 1995 (lr. conrt•t·t). Puluu dc la \l ia~it·a Catalana. Philbarmouia On·he•n·a. Dia·.: Gcot·gl' Clevc. r\ndnh Schiff. piano. lntl'gral tieh, cmwt•rts pet· u piauo dc Bt•ethoven: Concerts mínu. !? , 3 i f. per X. CASANOYAS·DANiS En el Coucert núm. 2 ~lfiUI'sta t.·andiÚS f'OIIII'liÇII· nu·nt d c tl' enporada , el do Pnluu I 00. Prot¡e go u i ~­ tu, Luclwi¡( vnn Bt:cthovcn , dc qui s'ofra·iu e n dut•s SC!>· sions la intt•¡;rul dels Con· certs per a piano. Els intl't'prr taren Iu soh •cntíssimu Philhannonia londinenca, tan estimada pels bun·elonins des rlels a nys dt>l putr·o· nat Pr·on11ísica . i un piunistu en el dm dt• la c¡u·r·ce·a. lïsongaa·ès An rlnh S<·ltiff. Molt; punts per <;ota cal situas· el din·ctor·, l'uubtríuco-nord-amr s·icà Gt•orgt• Cleve, rl'unu indiferència només comlli'Cnsihlc u ¡¡urtir dc la visió cir 'chiff de l'cvolurió d el COIII'I'I'lÏsmc beethovcnià, lfllt' no admr· Liu aitna ~;ig11atu a·u d 'u utot· {IIIC la sevn. Ncr·esHitavu 1111 subordinat ol pòdium , algú uuodí i obedient. Ln gt·iso r de Clt•vu li ga rant ia la SIIPI'I'mu(·iu. Ln primcns nit es va n iutet·ps·etat· els Corcerts lltÍm. 2, 3 i ,f,. quc• Schiff va ofe r·ir en unu proga·cssió divergent qur rn•ua va les línies del fonnalismc i 1\~x­ pressh·itat. Si rn d Concert mírn. 2 es podia copsar una rt•s·ta incon isti·ncin en els tempi, una sofistÍ<'ai'ÍÓ t>xageradu i en uns pcs·filnments massa agressius IH' t' pat·t del pianista. r is n •sultuts assolits 11 la S(•gonn pnrt justificaven l'cntu sius ml:' (['un p6hlic q11c ujustuvn pat·àOl(•trcs n unes s·cglcs de joc COUCl'Cladcs l'li l' uhsolutislllC del ll'cla t i la densa pro· fmuli tnt cl ' u na Cll't¡UNit t·n amb pi lot uu tn màtiC'. La cobrrèucia drl ra·itet·i t'(•rt<Jt' aJ teclat , la iud<•pclldè ncia de mans i ri vigo•· dr la pulsació ca·c·n inconll's tablc•s . La convergè ncia amb l'or·ques ta·a , no gl'ns, sob r·t> tot nJ G comcn~anll'nt. s'c nrlarrel'Ía en les c·nt.t·ades morcades a dcstmnps pel d irector-. Aviat, pcwò, l'ls músics es rc fiun· n dc lu seva )JI'Òpia in tuïció mÍ's cru e no pas dc la batut a per· diulogat· amb el piano dc tu a tu , mnlgn1t que aquest s'en tes tés en aquest co nc<·a·t cu un vis·tuosisme de caire autista. En el Concert núm. 3, Sdliff es va mostrar menys tl'nR que en l'anter·ior-, i enj ogasbal i p1·ocliu a esta blit· els contmstos entre conni cte-tendn:sa i epicitullil'isme . tot instigant l' Ol'• questt·u, 'olent couvèncr r· per l'l:'xpressivi tat del ft·asci¡; més que no pas pel bastiment de ma cr ofo nues (dc~­ pr·és d'un come nçament desaro rat que semblava Y(lll'l· m·mbatar al Concert núm. 5 el sobrenom de l' Emper(l,clor). Em van agmdm· lrR llampudes d ' it·onia d el tt•elat, qu e, implicitrs rn la pa r·titura, la determiJJCn tant co m el r eto p de la matriu mozar·tiana . El núm. 3 vu sortit· satisfactori i el núm. 4, a mb la seva majes· tat afc•¡;ida al magisteri del pianista, va r·esultar sensa- cional. L' apt·ofundiment del concet·Lisme mozat·tià fet amb Sandor Végh - hi ba uns t>n r egistraments de referència amb la Ca mera ta del Moza r·teum- és un usdcfl·uit que Schifr aplica als primcrb conce rts dc Beethoven. El quurl, interpretat i "dirigit" per eU, escoltat després del ter·cca·, denota un fil condu ctor qu e no entru eu co ntt·adicció amb la novetat del seu idioma i la sev1r cstruct lll·a . La per suasió amb cruè, en ri ·'Lru·go'' centrul, el piuno amansia UJI8 orquestr·a co mbativa abocant-la a una placidesa uoctu rnal. va s<·r· el punt culminant d'aquesta primera ''etllada. Andrils ScltiH o la maduresa per interpretar Beetltoven Palau 100. I ·~ d'm•tuhr·(• rlt• 1995 (2rt roocea·t), PuJau rlt> Iu Cu tul n11n. Plsilhannoui u Oa·dJcslra. Dir·. Cco r¡w Ch·n•. \ntlda~ !:it·hiff. piuno. Integral d•·ls Conccr/11 per " piano ric llt•t•tlwvc•u: C(llu·r•rts 111Í 111. I i 5. ~~ÍI ~ic·u p e r LLUIS TRULLiN E l piuni11tu An d rn s Sd1if'f tru vessu 11n lll(lllWII t Ut'lÍ!IIÏ C' I'XI'í'jJt'iOmtl; com ell mal ci" e·rc·rHwix , ha assolit In mndur'l'lln pt•r· i nlrt·pr·ctu r B<·ethovPn. Arompunyut IH' I' l' Orquestra Philhanuoniu i la no ITICII) S I'X('C I>t"iO II II I balilla ri c Ceoq~t· Ch·vc, c·n¡, 'u ofc i'Ïr t•n r• l sego n <·o ncer t qu e ro mpl<•t avu Iu integral d!' l Concerts per rt piliiiO ell' Bcethovr·n, IUHI leet ura npnssionnrlu. pode~·osa, rotundu , t•nèr·gica. i SC'lll pl'l' l'('t•obmd u l'fi una tèC'ni ru prodigiosa i la màgia d 'd'rnt~b bo n o •·~; d<· belles:• inqiir·t.Lionu b h·. E l v irtuosis me, tèc nic~:~ 1\,x lribir·ió amlJ qnt'1 vu iutPr- p r·rtur In montllll l' llla l "Cu clenzu" d el Concert en Do MaJor ; l'encan t clàssic, In mt'Rll t·uJu pro po•·- ció, l' d cgttllCÍU I'X jJI'l'HS i VU que vu r·l'flt·c tit· rlurunt Iu in t rr pt·ctat·i ó d ' aqtH'stu obra va tenir ro111 a hrillan t c·o ntt·upun t una vt•t·- s ió pro fundam ent t·onu'w t it·u de I' Emperndor. Lu pulsad (¡ di àfana al mé¿; p a11· es ti l PoLHni , un ft·uscig i un legato qTte mai n o dl'i xu va dc banda elmrsu r·nt ú~ d e l rubaw em p ut·e ntal amb el B cc thovt•n d c Kcmpff, l' amplitud sola e del:. a co rd s nora ('0 -veh <' mCtH com As hke· nazy- i ui mutc ix te mps mi'> lc t·iós en els mo me n ts lír·ics del segon movime n t (qur tanl e n s va r e<·or·da t· t' I B eethoven d'A r rau i ra Bencdetti- Micht'lnngeli), t.embla vcn co nfluir e n u n a vt•rsió que teni a com a fi a¡n·ofundir e n l'intel·l rclc, bli S('UI' t l ll U lll CS UI' U p c d'ccl a p e t· ardbar n i més profund d els Sl'ntiIIIPnts . Va SCl\ doncs, un Beethoven cl'lma intcl·ligència absoluLa , d ' u na pet·fccció tècn ica excepcional - tu.ul p el q u e fa a orq uesLm , direc tor i pianis ta-, r e llcx dc Ja madu_resa quf" exigeix Schiff p er iuter [H'e ta t· aquesta integral l'oncertíslica. e PANORAMA R T e A Pons i l'olcody canten IJé Verdi Pulnu 100. 28 d'octulm· <lt· 1995. llonal Tokody, sop nwo . .l nn n Pons, baríton. Kemnl Khnu , piano. Àries i ran~oos de Ver·di. per X.C.-D. ecital opea·ístic de Pons i llu nu Todoky ¡wr a Pul nu 100. Scn!le onruestt·a, al Jas !, poc coixí pea· a una veu tan ca ba losa i. sobretot, lan lratral , com la dcl baríto n mcnoa·qw. Els seus Ger·mon t, Comte dc Luna, Bocca negr a i RigoiC'llO fi¡;uran entre els més conRidca·ables que es poden rscoha r, per polènciu , 1wa·sonali lat de limJwc i t·ousll·uccíó meticulosa cll'l fra seig, que, quan rw ahusa de la mitja veu , pct·fila admirablement els IH'r·sonatges. AJ seu costal. la sop¡·uno hongaresa Dona Tokody. una estupenda p•·ofcssional en l'etapa de mudtu·csa. Si la veu de P ons í•s gt·an i as tora per les s ubtileses de <ruè es capaç, Iu dc Tokody sembla inicialment fràgil, per·ò sor·pt·èn pels seus recursos en r-1 fi(tto i en la col·lot·ació dt· notes. la destresa del R J oaJl •·ant d'agilità i pet·l'at·oloJ"imcnt d 'un timbre am h tendència a la palidcstL En les escenes de La Tra- uiata , E:l tr·obaclor, Rigoleuo i Símon Bocca.negra rs va fet· t·especlar· tant com ol seu company. Va set· molt aplaudida en tres rançons d e Verdl, en l'indispensable "O mio babbino caa·o"' i en la cançó "A' vuch ella .. , cantada a cluo amb un Pons q11e va lanJat· a fe•·-se ex1)1'essiu en un tipus d'obra que, per· petit, sembla ana r·-li gnm. És tma llàs tima qu u ranta11ts de pt·imenl fila com ells no presentin en els seus concerts àrirs o cxtmctes d'obres mcny¡,tingudcs pel r epet·tol'Í dels IC8ll'CS. El pianis ta er a el nordome~·icà Kemal Khan, un dels pianistes del Meta·opolit an, és a dit·, un d 'ac¡nrlls coach q-ue tr·ebulleu amb els cantants i fan ca rret·a al seu costat. Va ofer·it· Ull acompanyament ple dc cautela , gaire bé sempr e a redós d e les veu , com sí s· ata r·d~s llegint a vista. Lent. per·ò acom passat en el manteniment del tempo. Per a llaa·ga r un programa curl, vu tocar en solitari una fantasia sobt·e l'òpen1 1 1.-ombctrdi de Vm·di que es va anunciar com una improvisació i no era res més que una mostra d1• l'ucadcmicisme més ranci. La Tràgica de Mahler, i fa í-~ . coforistica versió de ZuiJin Mellta Palau 100. 26 d'oct11bre dt' 1995. Palau de la Músi ca Catalana. Israel Philharmonic Or·du:>tru. Dir. Zubin Mebtu. Simfortia rtúm. 6, -Tràgica" dt:' Mnhlcr. . ;~ - /~ ·-. . .. .~ . -\ \ ··. '\ per LL.T. ubio Mehta va dil'igir J'Orq uest•· a Filbarmòn i!'a d 'Is rael en el sen •·clot·n a la tempot·ada de Palau 100, amb UJl pt·ograma dedicat monogràficament a ]a Simfonia mím. 6 d c Gnstav Mahler, obra d'extrema complexi- Z tal, densi tat musical, s ubjectivitat, i t·crafom; dc COJltiogut, aspectes cprc la convet·tcixen en una dc les pnrtillJt'es més complmH·s dc la història del simfonismr . La partitm·a pot cnfoc·at·-se de d'infinitat de plantejaments. tal com ens han demostrat les batutes d c Solti, Horenstci_n, Llalt- nik , Mitrop ouJos, Karajan o Ber·usteio; i Mehta c·nH va ofcdr la seva visió pn•·1icuJat·, en què la t'Olunclih •L, la força , el tcmpet·umcnt -a vegades com en el cas dc l'últim moviment, s ummament excessiu-, es sobr eposaven a una visió dc l'obt·a més atenta ui a·cfina ment de r expr essió. a la meticulositat del detull. un seguit d c melodieh sense el m enor intent d'harmonia -res a vt•ut·c a mb les paa·àfrasis lis tzianes!- i en la qual el pianista ''a mos trar· pt·oblf'lncs dc sinc r·onització entre u na mà dreta ocupada u arpegiar escales en l'agut i una mà esquerra desaprofitada en un sumaríssim supor·t rítmic. Mehta va oferit· w1a lectura punyent, buscant r cspc·c·lac uhtritat de la per('ussió i la radiant lluminositat. Llàstima que els colors tan paa·ticulars de la paleta orquestral mableriana qur ajuden a crear una atmosfet·a singulat-, anavf'n apur·eixenl amb excessiva cvi· dènc:ia, amb una lòbric·a HUJlUllamenl evident. Aquell ret·a(ons dc les obres rnahlel'ianes, aquells inten oguHIS mistel'iosos tan presents en la Tràgica , van quedar desl' laçats p er una versió excessivament dll·ectu, efrctista. pet·ò mancada de l'angoL~a , de l'interiorisme al nostre entendre essencial per acarar Mahlea·. e PANORAMA e A T R Descobrir Hume amb Jordi Savall Enro<'UIIl't'l'l. ;JO tl'n<'llU'<' dt• l99:l. :\lum•,lir tlt• Pl'th-nlbt•s. Jnnli Su\'OII. 'iola tlt• ~nm ho . Obn•, dt• Tobiu:- llunw. per LL.T. E \ioli~<tu Jol'lli ~u,ull 'u oft·•·ir l u11 prog•·umo cl<.• client mollogt·àfh-nmcnt ui rumpo~itnr unglt\s Tobius llume , !'lllll'l't' lument u quinzo fit• lt•s [ll'l'l'H sdeccionntlt•s dt•ll! Mnsirnl llu mor.~. J ordi Snvull t'lllllinun ri •·ri dt• In viola rlt' gamba; Iu st•vu pt·•-fet'!'ié, tè<·nicn i mubil·nl (·.~ uhsoluta, la :,e' u tu~ro mu ~irolòboi­ ca ha resultut ¡•uhdnl i lo pn·o('upnció pt•r des<·olwir JlOIJli l"t' JH'I'IIlt'iS IWIII[ll't' 1111 Ol'npal pu1·t dt• Iu M'' u t·a•·rci'U. Tohiu-. l [u ml' f01·mu pat·t unn ~trrit· d" t·ompl ... sitor... de l' \nglalt't'I'U tll'l~ inicis tld :.t•glt• \\11 t[IIC !lccli1JIIl'n honu pu•·t dt• Iu srva produreiél u Iu viulu dt• gumhu ¡•n dct•·inwnl dt•l cSSI'Ill /El millor, l'orquestra D>rrt•nml'rn. 9 d'ot·tubn• dc 1995. BBC I'ialionul OrchesLL·a of \\ nll's. Dir.: Tadauki O ta ka. Dnmc .Marga ret Price. ..oprnno. Ohrl's dt• R. ' trau~~, ~1athias i WnJton. per X.C.-D. n ri man· d·un Festival dt>l Paíb cic Gal-les u Cutulun ya, lbcrcamera iniciava la te mpo•·uda amb In BBC Nutional Orchcstnl of Walcs i una cantant ga l · lf'sa, Damf' Ma•·ga•·ct PJ"icw. El plut fort drl p•·og•·funu en• la E Simfonia. 111Í111. 1 dll Sil· William Walton, i al sr u coRtal empu l -Lidil·t·n In Arcadia drl gul· lrs William Mathias ( 19:~4- 1992 ) i sis canço ns elf' Rit·hunl Strauss, aquestes pet· l'enrarcaramcnt i unifo1·mitat (tret del pMhos drsufo•·at apJjcat a Ciicilie) umh (ruè van sr•· inll'rprctade~> pt•r la soprano i l'OI"(JUCstra. P.-icc va cantat· sis 'egudcs un mateix licd amb vru ('nC!li'U t·obustn i b en timbrada, pc1·ò amb unli I'CgiSll'C'S C"\.tl"f'lllS q Ut~ sonen c1·ispats. Mnthius, úc·ixcble d c Lennox Berkrlf'y i molt valo1·at per la srvn produ ct·ió n•ligiosH, va trohar la inspinHliÓ per Iu sevu In Arcatlia en un qnudn~ dt• Poussin. L'obra, q u<· el composi to•· ~~u n s idt·•·a va un "paísntgt• del pcns umrnt ", glossa la jovcnt•sn com a metàfora d c l'cnvellimrnt. És una peça tlt' divuit minuts -o s igui. llm·ga- obertament tonal. que coru('uça amb un gran t·cfiname nt timhdc. per fp•·-sc inq~úeta en uns passa tges d'orqucstt·ació puntillista. La cont1mclència del rit,uc, que assoleix ain•s cie marxa , s ubs titueix la tímbrica com a pol d ' atracció i l es m e lodies s'hi fan recmTents . L'obra perd interès fin s al final, qnan La g•·an orqnPs tt·a embolcaila delicadament el so d'una caixeta dc música. I ,a Simfonia núm. 1 de Sir William Walton sembla una ampul·losa cornucòpia per a una tda mussa p e tita. El seu gt·an fom1at és innecessari i és en els dos moviments cen trals, d'una relativa indefinició fot·mal. quan arriha a captivar. El japonès Tadaaki Otaka. que és titula•· de la BBC National O t·chestra of Wales eles d e l 1987 - que va sona •· amb una envejable ¡•ohcsió so nora-, en va fCJ· una lectura emfàtica i carregada d'una agressivitat que potenciava la fatuïtat inLJ·ínseca d'una obra que, tal vegada, •·esulta apta per gaudi t·-ne si s'escolta de~ d e Ja gale•·ia més distant de l'Albert Hali de Londres . ,r llaiit. Tobius llume, que va u~solit· PI ~rt·•m dc capità i \[m' 'u tm·nm· a Lomh·t'il tlet-~p•·~s dc les hos tilituts t•ntre u reia i Poloni u l'any 1629, vu rlf'ixar-uo¡; 1111\'S ohrt•s eu•·ut·lt>J'ilzudt's pt·•· un fr·nsrig làuguid, n •final, t'li q11 Ò el lil'ismc t'S sohn~­ pmm a l'o!'llumcntució. Dt>ixu pràrt.ieamcnl cic hunJu aquest t'Ct'UI'S barnH', fll'l"i'l [1\'r !'(lllll'l:l polPncio u I màxim el cnràcll•t· dr~w•·ip­ tiu rle lt•t- obres. lot com '('l'lint-se en pt•titt'S pàginPR dt• ra•·at'trrí¡;tiques pt·ogm miitiqucs, t'Olll étl el t•a;; (h• lt·s oht·t.., A souldiers m«rch o¡\ souldi.ers resolution. Jordi SO\ all va impnrti•· uno cla!!Rt' rnagis tt·ol dl' 'iola dr gamba, amb •·iquesa dc srmo•·itals i amb uqucstn atenció profundu al dt>taU qm• Ctll'a(•teritzn t•l sr u estil. Acurat orgue portuguès a Barcelona Cil'l•· ro,ww fit· Iu Cntt·drnl dt' Bon·douu. 18 d 'octubn~ rin 1995. Gt•rhnrrl Doclt••·•·•-, orgu¡•, Ol11·cs d 'AI"twjn i Seixus. per LL.T. u músicu pe•· a o•·gur del (•git' ci'Or pm·tu~'lti:·~ vo integrsu· d (li"O!;l'tllnu que ob1·ia el f.i<·lt· d'OrgtJP a la Catcdrul. o•·ganitzut per EuJ·ot·onret·L. El mu~i­ ròl<•g i tlrgani~> ln Ct·rhurcl Dodc•·er , t':,pt•tiuli~:;tu t•n le¡, obres escritl's pl'l' u orb'UC a la pt'ntnsuln ¡•ntn• l'ls segles \ \"1 i ). VIII, vu po•·tu r-nos la mllsi1•u dl' Prdro cic At·ujo i de Cnrlos l'i).u~:t, uqut•st 1Íltim com p m.itor, d'un rcfinnmc·nt CXJJrr•ssiu i un n invcni'ÏÍI mrlòdirn de CJ'I'U· tivitat cxccpc·ioll nl. Una dc· l•·a f•wult uts lli PS lloublcs dc Dodrt·r•· és l'cmdinsa nwnt Cll l'••stt-Lieu, Iu història i l't·stil dc·lrs oht·t•s que paSSl'll pet· IN; !wves nums. Catl'dràtic del D eparlamrnt dc' Ciències Mu- L ¡,icals clt~ la UnivcJ·sitat Nova úc Lisb oa, les seves interpreta<·ions rcspkt>n una ela rt' dat harmònica i WHI pulrritud absoluta f'n la tlifmió dc la línia melòdiea, fet fonamental pn a In música d'orgue. Sonoritats podcrost'S, diafanitat en les entrades drls su hjectf' en les obn•s contrapuntístiques, subtil c:xprPssivitat aplicada ulli passatges més delicats, tol a pa•·c·ix c u la seva pt·opu•·ció justa; lot és, sens dubte, fruit d ' un treball que va més rollà dt> la partituru i s'endinsa en t'In d e tallat estudi estèü c de les obres. El públic, com ja és costtun en el cicle, va omplit· la Catedral de Barcelona, i va ga udir de la sensibilitat d'un intèrpret que va rcafi•·mar la seva categoria a t·tística. PANORAMA e R T e A Música oberta o la nova temporada de l'Orquestra del Uiure Llor i data: Tcatt·r Lliure (Barcelona), 5. 6, 7 i 8 d'ortubn'. Tntèr pc·rts: Orqnc:-stra de Cambra Teatt·e Lüure. David Licbmun. saxo sopc·ano. Oln·cs: de Lluís Vidal i David Lie bman, sota la proposta " Músil'a ohct·ta ., pe r DAVID PICÓ S. u músira contemporàni a a has ta una gt·an cJjvcc·situt dc sons i estils. Ar¡uesta di vc rsitut és, tle frt , una de Ics seves Caf'Ucten s tcqucs. El j azz, la mú s i <~a tradi ciona l, els poemes simfònics, les noves tecnologies, I' òpera .... tol susceptible de sN· b·ac·tul des d'un vessa nt contempor a ni. P er això aplaudim la iniritiva de r Or·tJUCSira dc CamlH"a Teatre Llü tt·c d'obrir-sc, d efinitivament, als difcc·ent&gi· n cn~s que configu t·cn la contemporaneïtat rnu si (~a l , una iniciativa que ja es va posar en mar·xu en la inaugUI·ació dc In nova tcmpor uda amb els concer·ts. u JH'imct·s d 'octubre·, de Lluís Vi d ~tl i Duvúl LicLJmun. Sota el títol dc "Música obcrtu", la dPscnu temporuda dc l'Oc·questra va iniciar-sc a ritme de jazz gràcies al pianista i compositor· Lluís Vid a l i a David Licbman, un dels saxofonistes més imaginatius i eclèctics del jazz actuaJ. El p r ograma ct·a una mostra d e la pr·oducció t·cccnt dc Lluís Vidal, però aqcwsl cop , u més del baix i la bateria, l'acompanyava un grup dc ven t. La tt·obuda de Ics composicions dc Vidal i Ics possibilita ts sonores dels instr·ume nts de vent va resultar un èxit. Les p eccs d e Vid al, d q ues en oscil·lucio ns melòd iques, dcs1H·enen lluminositat, coloc· i hat·monia. De la pc·imera pat·t (sense• Liebman) destaquem Ball capvespre, un joc molt expr·cssiu de difec·ents Llenguu tgcs contemporanis, i Suite portugà- L rs Schlo m o Mintll Moz art g uanya Braltms e n l'inici de la temporada de I'OBC lnaugu ru ció de Iu temp01·adu de l'O BC. 20 d 'octubre dc 1995. Andito r·i cic Su nt Cugul del Vallès. Gil Sharon, violí. Schlowo Mintz, violu i dir·crto r·. Olli'('S d c Mozart i Bnhms. p e r LL.T. S 20 620 embla clar, dcsJH"fs del concert de l'OSC, previ n l'inici dt· In temporada r·rgular· de concerts i q ue tingué Uoc a l'Auditori de Sant Cugul del Vallès, que l"orquc•str·a ('S troba en un moment dc forma més que notable. L'auditori dc Sant Cugat és la S('u habitual de les gravacions disco¡,rràfiqucs dc l'on¡ucstra, un espai d'u na acústica excepcional, <¡ur permet acollir amb perfecta cla r·edat des de els pinnissimi més subtils fins als forte més cspf•claculars; o('] que ve a ser· el mateix, potenc:iar al màxim les vi r tuts i els defectes d ' una orqucstr·a. 1<:1 violinis ta , violista i di.rcc·tor d'oc·q uestc·a Schlomo Mint:t. és ltn músic meticulós amh Ja seva tasca, n'&pcctuós a mb Ics obr·cs que té davant seu i sempre atrnt a trcut·c t'I màxim partit de l'orquestra que ha de dil'igir. Vet·sió equilibrada de La flauta màgica de Mozat·t, amb una línia m usical nítida, set·ena i amb un Mintz cautelós amb els diucils passatges dc la corda; un Mozart q ue va ser un preàmbul idoni a la Sim- fonia concertant K. 36-J., amb Gil S haron i el matei.x M.intz com a solistes. So- nol"itats bellutades, línia musical romàntica i perfecta compen etració entre 01·questra i solis tes van presidir Ulla versió d'una transparència de línies i sempre d'acord amb els cànons de propoJ'CÍÓ clàssics t·ellectits en la partitura. El més fluix del progr·ama , la Quarta simfonia de Brahms; lectum con·ccta però mancada d'emotivitat, ben resolta tècnicament, però exempta del romanticisme i de la densa volada lirica bt·ahmsiana. Josep Pons, director de la formacl6 lia , nna original i deüciosa obt·a a paJ·tit· de mclodies populars . Les obres de Vid al es transformen, canvien de ritme i color contínu ament. De vegades, pet·ò , aquesta vitalitat es m almet en una sobreabundància de mutacions, especialment quan en el tol'll dels solos la densitat musi cal queda esq uei• xa da. La segona p art, amb David Liebman, va pct·dre color, però va guanyar en subtilesa i intencionalitat. Va n sobresortir dues peces que mesclaven el Llenguatge de la música contemporània i el ja7>Z. Una era El escatime i l'altra The gravel and the bird. l' única obra del pro¡,rrama compos ta p er Liebman. David Liebman va afeb'ÍJ'. amb les seves interpretacions, nous matisos i profunditat a un concct·t bt·illant que, abans del bis, va concloure amb El gegant i el cargol, u c1a peça estructtu•ada a pu rtit· de dos temes pouJars: El gegant del pi i Cargolt,reu banya. En definitiva, un inici magnífic per a unu temporada oberta a la p lura litat musical del nostt·e temps. PANORAMA Estem assisti nt a la renaix en,a del iazz? ' per RICARD GILI D 22 tUHl manera simp lilïcuda podríem dir qm• t•n el ll ostre món musical con viuen dues conccpei on!l dü'en•nts del que és la música dc j azz. Per· u.na banda , la conrrprió original , és a dir, aq uella que entén el jazz com la m(rsiea ¡·r·eada i desenvolupada pels rwgres nord-a mericans com u com tudtat. D'altr·a banda. la eoncepció més estesa actualment. aquella que. tot i recon eixent t•ls or·ígcns ncgroam ericans d'aque ta música. consider a com a jazz toles les propostes que han sor·git, tan t a Amèrica com a E uropa. en le quals la improvisació com a element interpretatiu té un pnper impor·tant, indepPnclentmenl del llenguatge musical utilitzat. Des d ·aquesta per·spccti va. el conrepte de música de j azz t•s conver· teix en un calaix d<' astre on podem tobar els llen guatges i les expression s musicals més divet·sos, des de propostes proper·es a les avantguard•~s music·a ls cur·opees, fins a les "fusions" eutr·c la música " rock" i altrc•s gèneres (salsa , free jazz, Llamt•nc, música e<'lta , etc.). Malga t que la siluarió a(·tual ens pot donar a ent('ndrc que aquesta és la concepció de la música de jazz que pr·cdomin a. no es pot d.ir que aquella con cepció original hagi quedat obsoleta , ni molt menys esbonada. Si fa (Leu o quinze an ys, entre els matei.xos músics dc jazz, incloent-hi els negres amer·icans, la idea del jazz com a ca mp per a la cr-eació, al marge dc vinculacions a una cultura o tradirió musical coJl<'I'CLcs, era la que predominava, avui podem afü·mar que un moviment vigorós iniciat cap al 1990 en què es recupera la idea del jazz com a música tradicional dels n egres arnet'Ïcans, s'està afermant clarament i ja està donant, a la pràctica, t•ls pr·imers fruits importants. Es un fet ja rc•gistrat que avui un nomUJ'C creixent de joves mú sics n cgn·s nonl -am ericans estan treballant inequivocament en el sentit dc recup erar els elements bàsics d'una tt·a dició musical que havia passat, primerament. p er· ésst>r posada en qiiestió (la revolució bop dels anys quaranta) i, més tat·d. totalment ignorada (les gen eracions de músicH sorgits durant els anys setanlu i VLLitauta). És així r:om c•ls joves jazt men n egr es amcr·icans es tan redescobrint i rcivindieant L'obra d c músics fa pocs anys gairebé oblidats (A rmstJ·ong. Ellington. Jelly Roll ~ o r·Lo n , Colema n Hawkins. etr. ). L'origen d'aquest mo,riment, una vegada més el delectem en el matei.x: br·cssol on va néixer el jazz: la ciutat dc Ncw Orleans. De fet, pel qlw l'a al jazz, l'època gloriosa dP Ncw Orlean s fa molts anys qu<' va ac·aiJar. P er·ò, malgrat això, en aquesta ciutat s'h a conservat sem pr·c el caliu del jazz tradicional, a difer·ència de New York, ca pital del j azz des cle fa sei.x:anta an ys, per·ò totalment sotmesa als dicta ts de les modes i els gustos can viants impulsats p er les marqtrt'S discogràfiques i les revistes t'SJlf'Cialitzades. De New Odcnns han sortit algw1s dels pt·incipals protagonistel:i d 'aq uest moviment d e renaixcn~a del qual pa dàvem: C'l s germans Wynton i Branforcl Mar·sa lis, tr·ompcta i saxo, resp ectivament; Míchael WhiL<', dal'ÏrH'L ; Wendell Bru.nious, Nicholas Payton i Leroy Joncs, trompetes; Freddic Lonzo, Lroulbó; Bcr·lin Riley, bateria. etc. Fou. per u.na banda. el parc• dels Marsaüs, E llis Ma r·salis. pianista, qui introduí el!, seus fills i t'ls companys d'aquests 1•n C'l eoneixcment profund dc la m{r sica dels seu s an tcC(~sso r·s . L'e11Lorn dels Marsalis ha estat lUla vrr·itable escola per a molts dels joves de Ncw Orleans en Ics S(~vcs pl'imet·es passes pel món del jazz. D'altra banda • .M.ichael \Vhil (', p rofessor d e llengua franccsn i castPilana i músic aficionat, gr·àci<·s als contactes qne al llarg de la seva adolescència mantingué amb músics veterans, corn el clur·irretista George Lewis, c·s nodl'Í intensament del llenguatge del jazz més trad.icional i, el qut' rs més important, adqluri consciència del tresor preciós qur rcprt'HCntava per al poble negrt' norrl-am('r·icà i pet· a la seva ¡·uiLura el jazz dit clàssic o tt·adicional. La gira tl'iomfal de Midwcl Wl1itc amb Ja seva orqueHLra, l'estiu de 1993, i els dos CD enr·cgislrals (Antil1es 3 14-5 12 168-2, New Years at the Village Vanguard, i Antilles 422-848 545-2 Crescent City Serenade) són alguns d els fru.its que ens han a rriba t produïts per la srva reina entusiasta i intel·ligenl. Si la tasca de Michael White en ol l<'rreny musical es centra en l'estil New Orleans, l'ac·ció duta a terme p er Wynton Marsalis a) 11arg d ' aquests cinc dal·rer·s anys va molt més eniJà. A par·L d 'estudiar i r ecupcrat· els gr ans mestr es de l'estil New Or- PANORA MA Jeans (.h ·lly Roll Morton. King Olivet-, Lotüs Arms tt·ong. etc .), Wyntou Marsalis ha investigat en ahn's camps de la tradició musi(· a l ncgroam e rir·ana. sobretol en l'inesgotahl<> mó n musical de Du ke Ellington, ties de les seves primeres composicion s i arranja ments fin s a les dan:ct·es obr rs dPI genia l músie. Ha t•studia t tambf els grans umonulo t·s dels any'3 quar·anla , com Dizzy G illespiP i Thelonious Monk. Els fruits de t o ta a quc-sta feina d'investigació els ha d onat a con èi~c r. des de ja fa tt·es anys, per mitjà dels concer·ts que r egularuwnl ofe t·eix al ca pdavant dc la Un<·o ln Center J azz O t·chest ra, Lo t act uant l:'n aquest centre IH)\'aiorqtl{>s i en altt·es punts del país, i h avrnt efectua t aquest t•stiu del 95 u na celebrada gir a pe r Europa. Lc-s ver sions que e ns do nen )Jarsalis i els seus músics, dels grans nws tr·cs, tot i essent fidel s a l'espt' rit original dt' cada tema, tenen una frescor· i un vessan t creatiu que les fa actua líssimes . Escolteu, com a exemple. les interpretacions de "Take the A traiu", " Black a nd tan Fantasy" o " Boy mt:'e ts Born''. C'nregistrades en directe amb la Lineoln Centet· J azz Orchest ra (Colunlbia CK 66379 Jazz ctt Lincoln Center - T!t ey came to swing). A pa t·t d 'aquesta tasca de recuperació dels clàssic•s, Wynto n Ma~·salis desen volupa també les seves prò pies concep cions musicals, d c vegades amb t t·e ts avantguardiste s i d 'a ltr·es amb cla r es influèn cies clels grans rnestt·f's . fonam e n talme nt dc (Col un1bia Ellin gton Dukc 473055 2 Citi Movement (Griot New York). Eu el i dels gmps dit·igits pe t· Wynton Ma r salis h a n coincidit dive r sos jo ves solistes que es mouen en direccions c·onver gents amb la del seu dirN·tot·. D estacat·em e ls pianis tes Marcus R ob et·ts, Eric R ecd , Mulgrew MiiJer i Cyrus Ch csnut , els saxofoni stes .Josbua Redman , James CarLet·, J csse Davis i J eny Dod- ~o n . el tro mhonis ta \\ 'c·liffe .. ,.H\'ll inft•t·ior" o " poble ine·ulte•". llarGor don. t•l:. lrompelt>s gt·oove i N ic•ltolas Pa y ton. c•te·. La mnjol'iu d 'aqu ests 111 úsics actuen nonnalml'nl amb d s H('US pt·opis gru p i l1an <·nrt•gi~ t t·at inte t'essa nt ~ discs so la t'I st>u nom . No to Lel que tt·obem t'll a quc•sts enr egistrame nts es pot qualificar <'0111 a jazz rlàssic o tradicional. .Ara bé, t'li caria un tlescobt'im di vt•t·ses interprctacious 1:'11 qu(>, juntament a mb fo r me':. expressi' c•s JH't·~onal s Ol'Íhrinals . les q ualíta ls bàsiqut•s de la música negra amer·icana. fs a dir el El deHem·olupum enl tl'unu e·nllst·ièncin qw..• 'alm·n ,.) flll ~l'UL enit urnl propi , •·spct·ona t•l:; jm l'i> mírsics a C'ndimw r-se dt~ mune•r·u e•t·t+,t•nt e n aqm•¡,t llegat pn•t·i()., q ue• Iu mnjor·iu dc· ls dc• In M'' a ~·· nt• r·uc ió fins a nt llcscont•Ï\.il'll. Com tols uq lll'xts movitrrl'lll ¡.¡ qui' es fun des d ' un at'Litutl t'O ll He·ipnl i r e Ot•'-iHt , ~s molt pn¡,sihle que el gt•ni t•t·eatiu g<'llt'I'Í)s i ~·spon t n ni el'w c·aractci'Ït zava leH gt•t wt ·nc~i ons JHISHa d e¡¡ nocs to rni u manifeHtut· a rnh Iu rnnte i'a inll'lli-itnt. ¡:~l'I molt possihlt•. Pet·ò Larnht> t>s q u e• cer t. a el q 11 i ri r ro nsc·iilrw in tlcls vulon; lJli C' l'!llllé el pas¡¡ut e· u I tu n d pt·opi í·s la millor Ro; swing i r cxpt·es~ivi­ tal espontà niu i càlida, ruf.s e•nrutiva que no pas c·c·t·t•bt·al, sot·geixcn amb força i com iC'c·ió. Quan urnb pro u feines h a n passa t <:inc a nys dt•s tJli C c>s va inicia r, podem detectat· C'll aquest movin1Cl1l dues línies de tre ball paral-leleb t·ompleml:'ntàries, ambfonnnwnd ues tals . Vwut , l'e·studi i " r eaprerwn talge'' del llenguatge musical tr·adicional, acció qm• s' està duent a tcnne, e n general , a mb r·e pecte i r igor. i. a la vegada, amb una clara projecció en vers ri futur. L'altra , ••I rlesenvolupament d' m1a con sciència e n què el passat cultm·al, la tr·acüt~ió, etc. , no apareix com quci('Oill obsolet o vet·gonyó~, sinó c¡ue són mot.iu d'estudi i orgull per a una gt'nl true massa sovint han hagut de st' ntir-sc Lt·acta ts corn a a t' 111 u e' t> n I l ' H l'oblit 1 l'uhandonanwnt clt' la idt•nLilal pl'l'o sonalital c u l tu t·al. Po tser {-¡.¡ prenrutru· pal'lar d ' una n•nuixPnça d<'l juzz. En a qut•s l m ó n t a n canvian t és imp OH!:- ihle ende ' in ut· el que és 11Òiid i el qrr c nu h o és. E n Io l cas, pod e m dit· c¡ u e s'es l a u produi nt un s esd c .. cn ime uts que• fa d e u u quinze a n y¡.¡ I ' J't'n inimaginahJes . Els pt·o¡)('t'S a nys ¡;ns donara n Ja n•sposta sobn• l'a utè ntica forç·a d'a que!.l moviment que hem d csl'rit a g ra ns tr·cts. Si mfs no, permeteunos obrir· un interrogant csp cr·a n\·at: estem assistint a la r e naixc11ça l jazz? de Wynton Ma rsalls I •.. 'iG ~: ~ ~ AGRUPACIO MUTUA Faci 's soci del seu futur PANO RAM A En el ce nt en ar i d' Er ne st o Le cu on a Aquest any es compleix el centenari del naixement d'Ernesto Lecuona (Guanabacoa, Cuba, 1895-Santa Cruz de Tenerife, illes Canàri es, 1963). Diverses institucions han rea litzat actes en commemoració del músic cubà, en l'àmbit estatal i internacional. Cal destacar el Festival Internacional Homenaje a Ernesto Lecuona, celebrat a l'Havana, que va reunir -els mesos de juliol-agost- importants intèrprets lecuonians. La repercu ssió a Espanya del centenari del compos itor -esdevingut famós arreu per ser l'autor de Siboney- també s'ha fet sentir. La SGAE (Sociedad General de Autores y Editores) ha promog ut la publicació de diversos estudis sobre la vida i l'obra d'Ernesto Lecuona, i alhora n' ha promocionat múltiples activitats musicals. El Festival Interna cional de Música y Danza de Granad a, l' lnstituto N aciona l de las Artes Escénicas y de la Música, el Festival Internacional de Música de Canàries i l'lnstituto Cuban o de la Música, entre d'altres, també n' han promogut actuacions commemoratives. "Catalunya Música /Revista Musical Catalana" ha volgut afegir-se a aquestes manifestacions amo la publicació d'aquest escrit. per MELENA BAYO rnesto Lecuona va tf'nir , en vida , un r econeixe m ent públic d ' abast internacio nal. Emissores radiofòn iqu es, editores , tea Lt·es, canals dc televisió i company ies discogràf iques van p t·estar gran atenció a la seva música . Compositot· emine nt. pianis ta i dir ector d ' orqu estra , és una dc les Cigut·cs cabdaJs de l a música ibct·oam ericana , i, per la seva gran prolix itat, el músic cu bà més difós a tot e l món. Va r ealitzar els estudis aJ Conservatori Nacion al Hub ert de Blanck a l'Havana i s'hi graduà amb Medalla d ' Or. Va oferit· r ecitals pianístics a importan ts escenaris d'Europa , EUA i Cuba. A partit· de 1928, despt·és d' interpretat· les seves pròpies obres a Ja Maison Gaveau de París, l'éxit obtingut l'empeny a continu ar divulgant les seves composic ions, a més d' aJtre.s obres de la liter·atur a pianística univct·sal. Com a intèrpret , músics cèlebres el van elogiar: Maw·ice Ravel , George Gershwin , Joa(ruín Turina ... Com a composit or, la seva olll'a pianística és coneguda internaci onalment . Hi va fusionar elements mriversa ls amb formes pt·òpies nacionals . E I"Rmoses són la dansa La Comparsa i Malague ña (dc Suite Andalucia) pet· csm ent~ll'-ne dut's . A E spanya es pt·esenla com a concet·tis ta el ] 924 i , posterio r ment, l1i torna i hi dit·igeix els setiS propis es pt>ctacles teatra ls , cosa que també va fe r· a Llatinoamè ric:a. L es s arsueles Marín de la O, Rosu la China i El Cafetal són, dintre de l gèncr·c, potse t· les més conegudPs . P er al cinema, va compondr·t' ex-pressam ent o lri va p orta r Ics seves o bres mé·s conegud es; i an-ibà , fms i tot, a pat·Lir ipar com a intèrpt·et en la filmació. Són famosos els films Adiós Buenos Aires (1936). Siboney (1939) o María de la O (1947) . E ncam m Í's famós és el film Amarcor d dc F('dct·ico Ft' Uini ( 1973), t ! ll «·I qual és r·cn1ar<·ut Canto Siboney. La seva obra vontl i , conct·e ta nwnl, Iu sarsue la cu ba na só n pila r s fonume ntaiH de Iu seva pr·oducc ió. En l' art líri<· té la mnst ria d ' absorbir i sinlc titzm· !'ls dos vessants d«• Iu líl'icu popular· fini scr uJar cuha na: el c·antauto r arn]) Iu seva gtòttt tTa i Iu ca nçó at·ompan yuda pel piano. Tot i que LeC'uona és «·cmcgut fonam e nt a lme nt ¡H·t· la s<~vu obra en l'àmbit ric ]a cançó, ll's obres JH' r a piano i el r cp er·lo t·i lit·iC' CJ'J('è nic, L a mh~ va com pondt·e pr r· a ballr L, músiC'a dc <·umbr a , lied i òpen.r. En d catàl<'g d e les obres Ò(• Le('uona public a t r ceentmc nl pe r la S GAE uparc ixen 130 gèner es, esp ècie¡; i fo t·mt's dive t·sf's, am b u n tnlal d«• 851 obt·cs; d ' a q u<'stes, 502 són ~o ~- ~ en ~z o G- ~c PANOR AMA 134 26 626 ,,ocaJs, 156 pe r· a piano , 81 per· a l'escena , 97 orqucstr·als , 3 de mt'lsi1·a d1• ramb nr , 1 p er· a banda i 1 1 p <' t' al cinema. Com es pot compr·ovar, el multifacctism c va ser· una de les c·a r·acter ístiques pr iruonlials d(• Lecuon a. Unes <'l'll l qua r·an la obt·es es van q ueda r sense r lassificac·ió p recisa per put de l' au tor ; i és c·nriós dc fr r· notar que, en ocasion s. Ics seves dt•nominacions van ser capr itxoses (Rapsodinrumba , Son humorístic, rumba, slowly.. . ). Ent re els gèn eres i les fo rmes cubanes tractats van pr edomina t· la dansa i , sob retot, la ca nçó (bolcr·os, congues, g uaraclres, r·umbes, h avmrer·es, cr·iolles ... ) i tam bé gènct·cs no estl'Írtament cubans però sí iheroamer·ícans, com cuplets, j otes, passos-dobles, valsos a la man cr·a cr·iolla. tangos a q;<'ntins ... La seva est(~ tic a va esta r· condicionada p er aUò pop ular, cubu i in teenaC'ional, combi nat d e manera m olt per son a l. Amb les seves obers s' han fet nomlH·o os Hrranj amcnts i versions. La influència espanyola va ser· molt important en Ja seva música; i u n gr up importan t de lrs seves obres és co11 ccb ut en est r ucturació i llengu atge amb un estil típir ament hispà. H an adquir it gt·an fama: Suite Andalu cía,, Ante el Escorial, San Francisco el Grande .. . Diversos llocs i r egions d ' Esp an) a van ser nom de moltes de les seves obt'I'S p e r~ a pi ano i per a altTes formats: Mad rid, El Escorial, La Alh amhr a. Màlaga , Granada , València , etc . En Lccuona no va n funcionar· els p rej udicis sobn· tipus i gèner es musicals . Com a músic·a ··culta" o de ·'conccr·t" hi h av ia molLs elements q ue A' a parlaven d els cod is establer ts, i com a música " popular·' ' o '·Ueuger·a ,. l'elahora<' iÓ d el text musical no en caixava amb la conno tac:ió d ' aquests termes. Tot i que la cdtica i el púb lic del seu temps li va n set· favor ab les, no han falLa t rletractot·s tllle s ' ha n agafat a a questa peculiaritat per tracta r· d c desvalor·ar-lo. També el van A dalt, Le cuona amb Esthe r Borla. A 1o ta, Pe drlto Fernande z ti tllar de r om àn tic p el fet d 'estae allunyat de les tendències a vantguardistes d 'aq uest segle. P <'r·ò el temps ha demostra t l a seva qualitat i transcendèn<'ia en la històri a univer·sa l de la m6sica. (Sinopsi biogràfica basada en el text dc J esús Gómrz Cairo .. Er·ncslo Lecuona en la ór·b ila de su creación", d 'Autores clcl siglo X>- - vegeu hihlio¡,'l·a fia-). Testimo ni directe H em estat afortuna ts de poder parlar· amb d iverses p t>rsones C[Ue , no so1 amenl van con èixer p er·sonalmen t Lecuon a , sinó que van tr·eballar al seu costal i van mantenir una relació pf•r·sonal d 'a nys amb ell. Es tracta dels cantants Esth cr Borj a , M. d c los Àngt:Jf•s Santana i Pcd rito F em andez . Les converses van tenir IJoc a l' Havana a princip is d ' agost, amb un a calor sufocant i am b l'aventura de desplaçar-se p et· la dificu ltosa i, p c1· a nosaltres, desconegud a ciutat. En r ep r·od uïm un a, amb Pcdri to F en uí ndez , e11 Ja qual s' evoca el món del ParaJ- Iel barceloní dels anys cinquanta. Casa d e P edrito F ernandez, ten or· cònúc . L'Havana 3/8/9 5 (P ed rito F em úndez va tt·ebaUar amb Lecuona tota ]a vida des que va coml'nçar la srva ran era ar tística. E ren a rniC's .i li feia dc• sr cr etari. Només arribar fa la ln·oma q ue , entre toL<; els entrevistats, estan t raien! Lrcuona dr Ja tomba, i qt1e amh la l'eina que <'ls està donant amb tants d' homenatges, al fina l ser·à Lecuona qui se'ls empor ti, a ells ... ). L'amista t amb Lecnona jet venia per part dels meus pares. Jo tenia afició en vers el teatre. però en principi, a casa no volien que m 'hi dedi(¡ttés . El 1.3 de setembre de 19.35, Lecuona ens va f er debutar, alhora; érem. l 'Esther Borja i jo, i aquí va començar aquesta g rcm relació. Vam ser tan afi ns l'un amb raltre, que j o era la confiança cie Lecuona. Feia w1 programa de ràdio tres cops n la setma.na i j o li escrivia, cantava, f eia de tot. Recordo especialment la Revista Tropicana en el 1è a.t.ro Còmica del Paral·lel de Barcelonct. - ara drsapar egut fa uns aD)S- per allà el .57. Joaquim Gasa va venir a Cuba a proposar-li el projecte i volia estrenar pel maig, però li va dir que volia els èxits d'ell. LecLLOna li ua contesUtr que no !ri tenia inconvenien t, però el va avisar que et EUA voldrien cobrar els drets d 'autor. '·Jo no /ri tinc incon venient, però a EUA voldran cobrar". L'empresari ·va dir qne ho arreglaria tot. 11 Bctrcelona, la revista va re.mltar un èxit de bogeria . A la setmana ju.sta, sona el telèfon a les set del mati. Efecti-vame nt. lri va haver problemes . Ens reclamaven diners. Lecuona, va compondre ILII número diari per canviur tota la música dia per elia. Perquè es vegi quina era la fec unditat de Lecuona. Bibliogra fia consultad a: - ;\lm·Línez. Or·lando: Ernesto Lectwna. Unión d e EoiTÏ iorcs y Ar1i~1 u1Hir Cuba , 17 y 11 , E l Vedudo , Ciudad dl" Lu B abanu , 1989. -Autores del ïglo XX. El urtf' nwsical de F:rnesto lR<'IIOII CL. Sol'icdn d Gcncr·al de Aurores y Edi to r·cR. 1995. -C:mólogo dt• uhras de Er·ncsto Lccuonu . Socicclad Gencr·al de Autor·es y Editon •o. 1995. PANORAMA JOAN LLOVERAS La carrer a hones ta d'un • tenor •gnora t per TERESA MARTINE:Z J teno r ca talà Joa n Llovcras va néLxl'r fa 6 1 a n ys a Vila n ova i la Geltr ú. Estudià ca nt al Consct·vator·i del Liceu i música al Conser vatori Mw1jcipaJ, a mbdós u Ba r celona. Entre el. 1960 i 1965 ca nta segons pape rs a l Lict'u. L'octubre de 1966 d r huta rom a p t·imer tenor a l'òpera de Tel- \ viv, Israel , amb T.-a Bohème dc PucciJli. S' està tres a nys conS<'rnúus a I srael ca ntant e n 270 funcions operístiques . E l st' temhrc de 1969 debuta a Alf' man ya (a lcsh ot·es R epúb Jjc a F ed e r a l), on ha ca n tal p r à ctica ment a Io ls els lt•a tr es més importants. Our·unl els darrer s 25 anys ha df'srnvolupa t la seva car r e r a c·a nlant en m ~s de 20 p aïsos d 'a l'l'cu del món .. . Tot aquest curríc ulum, nomé-s mínima men t apunta t , perta ny a un tenor que ho ha clona l gairC'bé tol pe r l'òp er a i que no és gair e c:o n c~ut a la seva ton a. Nosal tn •s lwrn volgu t r ecup erar-lo i fl'r juslíciu a una carre t·a qu<' l'S va dona t· p er acabada ofi t ia lm cnt a E p a nya a p rincip is d 'an y a mb ll trovatore de Verdi, to t ('a nta nt t•n la pell de Maru·ico en la lempor·ada d ' Òpera a CataJunya en la q ual ha col·labo t·at en d ivct·scs ocasions . Joan Uover as em r e p a casa HCV<~ , u Vi lanova i ]a Geltrít. E - .Jo estudiava cant i música des de l'a ny 1955 . Feia el servei militar a la Comandà ncia de Marina a Barcelona. Quan vaig acaba r vaig començar a trt>balla r a la Diputació. Em vaig casar. Vaig tenir les dues filles. 1 continua va estudia nt cant i música. 1 canun•a al Liceu fe n t segons papers. -És cer t que va a n ·iha t· a Td Avi v gr àci<•s a Plúcido Domingo? -No és ben bé així. Domingo , un "muchachote" molt trempat i molt honest, va sentir-me ¡·rutlar en un assaig . U 11aig agradar i pa suggerir que podia proj ectar una carrera internucional. Però, on vols que vagi'!, li vaig dir. Tinc una fa mília. u mr feina ... Em va f acilita r UtUL ad re<'CL de la lsrael Nationa l Opem. Va ig escriure-hi, vaig en viar-h i una g ravació, i em van colltl·actar per un any, en pri11cipi. Va ig demanar una excedència a la Diputació i amb la .família cap allà . Van ser tres cwys.fcwtàstics, encara que aleshores el país estava envoltat d'enemics i /ri havia cada elia t rets n fe.~ fro nteres. C om h em dit, clc•butà a mb La Bohème . Vaig fe r exactament 2.Jl funcions rl 'òpPra . l'op ereta El muxciélago, 20 concert s ... va ser una g ran escola , r ecorda el te nor. Al cap de tres anys u11 crític ju.eu amb contactes a Aleman)'a em va animar a fe r-hi unes audicions. na agèn('ia de Düsseldorf es compt·onwt a r epresenta r-lo. l eles de Kr efe ld -lloc del seu prime r teatrecomen çaren lrs a ct uacions per tot el m ón : Viena, No va York , París, Lond r es .. . , més de 200 f uncions a H a mburg... <'on tant ll trovatore (m és d <' 150 fun cions), Un ballo in maschera, Lucia di Lammermoor. /..a Bohème, Turandat, Andreu Chénier. Cavalleria rusticana , Rigoletto, La Joan Llove ras e n la darre ra producció d e 11 frovafore de l s Ami cs d e l'Òpe ra d e Sabade ll fo r::;a del destino. Tosca, 11 (•r thet·, /..o tro 11iota ... fins a un tot ul d t• :35 papt' I'Hd ifl'n 'nls. Dcsp r l-s dt• r·c'sidir a J r!'f'e ld , EsRc·n i ll uruhurg, e l 1980 t•stublt•i\. la H<'YU I'CSitl(.u c ia U Bar·cplcm a, i d c•s dd 1990 viu a Vila no\ a i Iu Gc·ltJ·ú, t' I seu poiJI<', t•l 111 111'. - ost(. t-s fi ll i n ét de pesca dor¡¡. D 'on li ' iuguf la inquie tud ¡w l \'0 1'3 ca nt'? -SemprP m'Ira via apassionat , el cwlf . .lo eru tut noi norma l. Vull dir IJll f? jugava. a .fittbol. r11uwcr a ballar wnb els ami('s ... Però quan te11ia 17 anys vaig reure a l cinema del p oble El gt·nn Ca r·uso a mb el Mario La nz a i vaig veure els qun tre p assis que van fi• r-ne ... Quina pel-lícula ! Jo /r o p orto va a dins, m 'apassionava. però en ca ra no sabia e¡ u e tenia veu. Al.s set anys em quer/ova "engonxttt " a la ràdio escollant òp eru . I 110 teuia cap prPcedent a h1.famílio . Fent la mili a Ba rcelona tenia m oltes h ores perdudes i M ig anar a cla sses de cant . Em IIWt dir ..ttL ets w1 tenor, nauo!''. -Com t't'ac·cio nà la seva fa mili a quan deeicH ded ica r·-se al cant? Te n ia po tser el St' tr futur r eset·val a Iu ma t·? - o . A mi el mar 11t 'apa ssiona , p erò d es d e la sorra. No tinc esp erit de p escador com el m e u pctre o el meu gennà . La meva .família em v a dir, "est em amb tu " . PANORAMA 28 628 El tenor començà a estudiar umb Manuel CoLS, l1àsintrnrnt tècnic· a vocal dunmt dos anys. Parul·lf' lament rstudià solfeig nmb Enriq-ueta Gac'l'eta Tolc!J·à, cic la qual COIISCl'VIl 1111 I'I'C'O t'd rntr·anyable. S'examinà fWr Uim·c als dos conser vatol'is bar·rdonins. sempre amb el resultat dc lt<s màximes qualificacions, tant en ('Unt COI11 en solfeig. [ mfs tard uft·ontà repertot'Í operísLie amb el mestl'e Mulé dur·anl ga irPbé c·ine unys. J oan Llovcrus l'ou assidu al c:inquè pis del Liecu. //i hav ia gent molt apassionada. l'l'C'OI'(la. Tenien els seus ccmuwts predilectes, i quan cantaven ctl teatre cridaven com bojos. M'agradaven molt en Corelli i Del Monaco, però el meu predilecte fou el tenor Gianni Poggi. En clones, la Tebaldi era de les meves predilectes. 1 com a companya ideal als escenaris, durant la meva carrera, la mevct estimació recau en Mire/la Freni. -Com descriuria la eva vida de cantant i pare dc família en )'(>poca de màxima activitat professional? -La vida d'un cantant d 'òpera a casa seva és la d'un pare de família normal, però molt concentrat en la seva feina, que és d'una g ran responsabilitat. Perquè ... què passaria si et quedes sense veu dalt L'escenari? És u na por permanent. a ba nda que si et passa et jugues la feina i el ten nom. Per això IW és estrany que molts cantants d·òpera siguin meticulosos malgrat 'JUe alguns els titllen de maniàtics . Però no és cert. És la por de fer una mala feina davant el públic. Tot això, la meva família ho ha entès molt bé i mai, ni la meva dona ni les meves filles, me n 'han retret res. Sempre han estat amb mi. Donant-me suport , alme1t costat. -Vostè ha expci'ÏJneutat la sensac:ió de pot· abans dc so1·tir· a l'escenari? -Sempre. Això no es percl. 1 molt més la vaig sentir amb U tt·ovatore, en Òpera a Catalunya. Perquè si en plenes JaculUtts nn dia no surten les coses com tu esperaves, aleshores es comença a dir que en Lloveras es fa grall ... que acuso més són els ner vi.~, la responsabilitat. Com he•m assenya lat abans, Joan Llov(;'J'aS ja no canta òpet·a a Espanya, encara que si em demanen de participar en un concert be11~fic o d'homenatge amb altres can tats, aleshores ho accepto encantat , puntualitza. En ca nvi , con tinu a la seva carrera a a ltres països. com la seva benvolguda Alemanya, on ha fet t'l'C'E'II tmcnt una llarga sèrie de La forza del d-estino (nova pr·oclucció) a l'òpera de Wiesbaden. -Ha rlcsC'nvolupalla faceta del concert i rt>rital operí:stic? -No, no va amb mi, Jo em considero actor, m ·c,,g rada molt el teatre. M'agrada compaginar la meva passió pel cant amb el teatre. -Qtúna és la seva òpet·a predilecta? -L'òpera amb què m'he sen til més a gust durant els darrers 12 anys és, indiscutiblement, Andreu Chén iet·. Estimo molt el personatge. La música és fabulosa. 1 no recordo al llarg cle la meva carrera tw personatge amb tant d'runar i dedicació com aquest. No recordo cap òpera que m'agradi tant. També estic enamorat del personatge de Rodo/fo de La Bohème. Em van els pPrsonatges poètics i ' . I roman/.t,cs. El ten or de Vi lanova i la Geltrú ha estat dil'igit per clll·ect01·s d 'or ques tra del pt·estigi de Molin ari Pradell i, KJaus von Donahy, llorsl SLcin, Giuseppe Patané. Ncllo San ti o Miche1angelo Veltl'i. -Amb quin dircclor s'ha avingut miJJor o. p<'l conL•·ari, pitjor? -En generetl, m'he cwingut bé amb tots, perquè sóc bastant antidivo. Amb Gicu~franco Massini ·vaig tenir u11a estreta amistat durant molts anys. Predominen els bons records. -Recorda a lguna funció dc manet·a especial'? -Si p er exemple hag ués d'es- m collir dues .funcions de manera especiul, de les prop de 1. 300 que h e .fet et, tot el món , escolliria un Tt·ovatore a l 'Òpera de París la prinuwera de 1975 i la primero Junció de Cavalleria rusticana al IVIetropolitan de I ova York la tardor de 1979. Han estat els punts cu lminant~ rle la meva carrera. 1 puc dit; continua Joan LJovcras, sincerament, qu.e no recordo ca p fu 11 ci Ó cie manera neg(Lti vCL . Mai no he estat protes tett,. Recordo , això sí, una òpera molt protestada escènicament a Stuttgart, la temporada 82-83. en uno nova producció de 11 tt·ovatore on es presentava l'obrtt basada en les gu erres civils d'aquest segle. Es va generar wt escà ndol majúscul! Ma lgrat J'excel·lent carrera iutl'mucioual que h a desenvolupat Joan Llovet·as en t()ts aquests anys, avalada pet· nombrost's rrític¡ucs favorables i el reconeixement del públic, només ha actuat dut>s vegades a1 Liceu. l'aigfer-hi tre$ Junci{) nS de CavalJet·ia ruslicana la temporada 75-76 i tres .funcions de Mefistofele la temporada 76-77, Vaig tenir bones crítiques, vaig agradar... , però crec que a,questa fou la raó per la qual em van "enterrar", lt Barcelona. En aquest ptml el tenor con fe sa que vaig molestar, vaig encendre alguna alarma ... Per a mi fou molt dur i amarg. Després de triomfar tants cmys a l'estranger, vctig sentir-me lwmilica a casa meva! Malg1·at tot, ningú que conegui Joan Lloveras no pol negar la seva since1·itat, honestedat, prof"'ssiona litat i Ja gran entPresa que f'ncara conserva . Ell malt>L'\ tanca l'entrevista fent w1a glossa del quC' sen t. Sóc un cantant d'òpera, amb una cm-rera l/nrga, que em sento molt rea litzCLI, i que esclato cie felicitat perquè he pogut ser w1 professional d'allò que m'apassionava. I Cúnic punt negre que he 1ingut en Ia meva carrera -i que ja he superat des de fa molts anys- ha estat qne a la meva pròpia pàtria se m'ha ignorat. TEM A mb motiu del 150è aniversari de la mort de Jacint Verdaguer és oportú de recordar l'atractiu que la seva obra poètica ha exercit sobre diverses generacions de compositors, que no es limita a l'àmbit cultural de la Renaixença (per la simbologia nacionalista de l'obra de Verdaguer i la dimensió mitificada de la seva figura) ni a la seva di. mens1o estrictament religio. sa, s1no que arriba a compositors com Joaquín Rodrigo (Tríptic . ; ; d'Antoni icolau, el qual va contribuir de 1nanera decisiva a la cristal·lització de l'ideari musical de l'Orfeó Català, per 1nitjà del poema coral d' adscripció polifònica i sovint d 'inspiració popular (La mort de l'escolà, Divendres Sant, El Noi de la Mare , etc.), i d'una lírica d'inspiració religiosa sovint de procedència montserratina (Cicle montserratí). Tot això sense comptar les peces elnblemàtiques que han assolit tm rang autènticament popular, en el vessant de la devoció igualment popular (el Virolai de Josep Rodoreda) o per la seva significa.' . . "' patr1ot1ca c1o Jacint de 1nossèn Cinto) i Xavier Montsalvatge (Sum vermis), Verdaguer~ . . musica , passant per Manuel de Falla (amb la seva monumental cantata . ' . Inescen1ca acabada Atlàntida) i per sengles obres escèniques sobre Canigó, de Jaume Pahissa i Antoni Massana. Entre un nombre considerable d'autors catalans avui pràcticament oblidats (s 'han pogut catalogar més d'un miler d'obres musicals de diversa ambició amb textos de Verdaguer) cal esmentar, entre els exegetes musicals més representatius del poeta, la figura • I • poesia (L'emigrant d'Amadeu Vives). Ja que la música i la poesia de Verdaguer s'agermanaren en el renaixement de la música catalana, la recollida i documentació d'obres musicals amb text de Verdaguer ~que avui promouen diverses institucions- ha de ser un mitjà eficaç per al coneixement de la música catalana d'una època i per a la seva difusió. TEM A Poesia i música en l'obr a de Jacint Verdaguer Catalunya va prendre una nova consciència de les seves possibilitats culturals i dinàmiques gràcies a la Renaixença. ~any 1995 s'escau el cent cinquantè aniv~rsari del naixement de Jacint Verdaguer i Angel Guimerà, i el centenari de la mort de Josep Yxart. A part d'aquesta coincidència cronològica, aquests literats i crític artístic representen, alhora, les figures cabdals de la segona renaixença, la que consolidà el desvetllament produ"1l vers la meitat de segle, i els que abocaren la literatura catalana amb puixança vers el segle XX. Verdaguer assolí un triomf popular sense parió; no en va fou considerat "el poeta" de Catalunya. Aquest fet va afavorir que els textos verdaguerians es transvasessin al món de la música, amb una intensitat i una abundor astoradores. per FRANCESC CORTÉS cabals per construir el p•.· ojccte, se celebrà un concet·t extraordinari en benefici del monumen t al Palau de la Música, el9 dc gener de 1913. Ili intervingut-reu l'Orquestra Simfònica de Barcelona, dirigida per Joan Lamo te, la soprano Maria Barricntos, el pianista Ricat·d Viñes i l'Orfeó Català, el qual interpl'f•tà Ires obres amb text de ins al moment. s ' han pogut catalogat· mil 'ttitanta obres que. bé han empnl textos vt•t·daguerians com o suport textual, bé s'han inspirat din><'lamenl en el món poètic vcnlagucrià. Ft·ancesc Baldelló, en un estudi realitzat abans del 1936, diss01·tadament penlut, assegut·a,a ((UC cap altre e~:; c-riptor no havia atret els compositors com ho féu V<'t·daguer. 1 P erò no és únicament el nombre total <le composicions l'I que ens fa parlar d'un cas excepcional: la poesia de Verdaguer tr·anscendeix el món literari, s'endinsa en la simbologia nacionaJista i alhora en la mitificació qut• en vida j a ha via assolit Vt>t·daguer. Aquesta '\ifra tan aclaparador·a seria un foc· <l"cncenalls t>n t'I cas qne aquestes composicions restessin eu l'oblit dels arxius. Podem r ealitzar una lectura intcn~ssa nt a partir del nombre d ' intcrpl'<'tacíons d 'o])rcs "verdague•·ian<•s" realitzades pet· Ics entitats rorals. Entre els anys 1904 i 1935 els programes dc concerts de l"Orfró Català recullen unes quaranla-Htit composicions amb text del poeta. 2 Alguns dels títols esdevingueren obres de repct·tori , com L"emigrant d'Amarlcu Vives, o La mort de l'escolc"i tle Nicolau. Significativament, I'O•·feó Català incor·porà alguna d'aques tes obres en programes intcrpt'etats en ocasions assenyalades . Així, en el pdegrinatge a Roma que realitzà l"any 1925. s'inteqH·eLà a la basilira de St. Joan d e Laterà Jesús al.s nois de Nicolau i el Virolai de Rodoreda; en l'audiència davant Pius XI es eantà La mort de l'escolà,, al costat d'obJ·es dc Lhús Millet i de mossèn Romeu. L'estima pel poeta no es limità únicament al tl·actament mu>ïical de la seva po<'sia. Podt"Íem enumerar una llista prolífica dc concerts dedicats a la seva memòria arreu de Catalunya. L'any 1913 Barcelona s'enfet·vo1·í amb el projecte de basti•· un monmnent dedicat a Verdaguer. A fi d'aplegar els F Verdaguer.~ ... i passa els dits per los bordons de l'arpa, quiscun.llança una IlOta, melodia que amb melodies cèliques s 'enllaça . ) (" .['_,a rpa., , a P'atrta Retomc•m a la creació musical sobre text poètic. De les més de mil composicions musicals, és curiós d·observar· com només una part molt especílïca de ]'obra \Cnlagueriana fou l'emprada pels compositors. En oeasions. finR i tot podríem parlar del r ecur s a nns po(fUÍssims títols, que semblen exhaurir la capacitat de nov<>tat. Aquesta h'Ía selectiva té m1es jus tificacions, que s'expliquen per l'adsct·ipció dc Verdaguer a l'idcal'i renaixent i els condi cionaments del nacionalisme musical català de les darreries de segle XIX, i també l 'impuls pietós dels cotTents de devoció t·eligiosa sorgits a casa nostra en Ja mateixa època, els quals es combinaren amb els primers passos donats per la r eforma dc la música r·eligiosa. Així, els coutpositors s'udr·c·çaren a les poesies més popular·s de Verdaguer: aquelles que havien estat guardonades en certàmens lücraris o foren el text seleccionat en premis musicals. o b é l es que posseïen una pregona càrrega narionalis ta, tot cercan t l'èxit dc l'obt·a musical pr! favor que ja havia aconseguit l' obra literària. E l J'Cpertori r eligiós té preferència per uns deu poemes. mentre que el que podríem anomenar genèricament eom a lied se sent atret per títols diferents. especialment per poesicR t'Om ..El plor de la tórtora", "Les tt·es volades", "Sospirs'' , '"L'IH·rba de l'amor", o "Sota l'outhrcLu"; al costat d ' aquestes ¡.wesies s'c·mpren textos difc••·ents, els quals, però, CATALUNYA MÚSICA Programació mes de desembre DIU.UNS, 4 DE DESEMBRE DE 1995 7.00 r:OBERTlltA ~lú.airn pt·r c·onwnçur t•l diu. RC'('ull d'obn·• I.rt'U' t••rollich•, i pre.-rntade,; [ll'r J non \'j,..,, 10.00 SELECCIÓ DIGITAL RAI\JL\1<\:"11:'-10\: l..t·• Curnpune•, op. 35. ~. Trnit,kayu, •oprnno. H. Kurc·:r.) ku-.ski, tenor. T. Kl'lluw. lwrllon. Cor i Ort¡m·•tru cid Conc·c•t't¡.(c•bouw. Dir: Vluclimic· \Rhkl'nttzy. (:16m). SCJIMI~LZER: Snnntn ò 7 lluuti. Nt•w Lonclnn Cun•oc·t. Dir.: Philip f'il'k4'lt. (lícu}. BOTTESr.'ll: C01tt't't't pt•c· u t•nntr·ahaix n. 4, ·•Con<·<ll'lu l'crdto~~. Murio RitTiuti, t•outnchoix. Luigi Zanurcli, piuno. (15m). ~10\TS \LVATGE: Trt·~ dau~•·• ronc·ertunt,. Orcltlt',tru dt• Comhru cie I'Ernportlu. mr.: Carles CoU. (13m). J.E.B \Cll: ~lcwr Seele erhht dc•n llt•rn>, motet. ~1urtinu Lin,. Silke \\ei~heit. \lurtiu Sdlnlitz. llam-Gcur¡; Wintmt·r. Hlwini•rhe il.antorc•i. IJo, il.lt•inl' Kon1.crt. Dir.: Hl'rmonn \ftc,, (13m). NlELSEj\: Simfoniu n. 2 "El' quntrt• trmpt•rumt•ntR". Orquestra Simf(¡nic·o d.. Londres. Dir.: Olc• S!'hntidt. (32m). 11 \YDN: Trio umb piuno n. 33, lloh. XV:19. Pntric-k Colwn. Eric·h Jl<ihuc·th. Cltribloplw Coin. (17m). DVOHAK: Cnnll! moc·nviN, np. 32. Cor Mixt Kiiho. Dir.: l'u vrl KHhn. StuniRIU\' Bo¡;uniu, piano. (28m). 13.00 SONS DE FESTA LISZT: FPRtkliitt¡;P (SonK de festa). On¡ut>•tnc Sittút'cnirn cie Budnpt••t. Dir.: \rpúd jíoo. (20m). TELEM .\t\'\: Suitr Fe,tivn. t\orthwt•st Churnht•r Orche,lra of Seottlr. Dir.: \lccn Franci!-. (17m). \.OST\h.O\lTX: Obt•rturn ft·<tinc, Op. 96. Orque~trn '\urionol E•rurc••o. Dir.: "\<>emc• Jün·i. (lím). ~fO\J­ POU: Ft-tt•R lointuint•s . .lo•ep Colom. pinno. (9m). 14.00 LA CANTATA SIDELIUS: Korelio. rnitt' op. 11. Orquc.;tro Filhnrmónkn de Berlín. Dir.: H. \On Karajan. (17m). BORM: Concl'rt per o 'iola d'amor, ohot. d"amor i fagot en Sol 'f. Dorothea Jappe. 'iola d'nmor. Renate Hildrbrnnd. obo;. d'amor. Wahrt· Sliftnrr. fagot. (12m). )llLJJ \t.:D: L·• Rê"es de Jacob op. 2!H. Soli,te• de In '\'ou'd Ort•hc,tre Philurmonique. (20m). GALLPP1: Ma¡,.'llificat en Sol M pt·t· a ~opruno. cor i orquestra. Ann Murio M:ïruoJu. Cor de Comhru dt• Berctu. Orquestt·n dt• Cumuru del sud-oest d'Alt·munyo. Dir.: j.IL. Diihl~r. (22m). \'I LLA-LOBOS: Suite populuc· hrusUt•ru. Pcpe Romero, guitarr·a. (22m). B. MARCELLO: Sonutu per u fiuutu de beC' en sol m, op. 2. Susunnc Schaffert. Huns Ludwig Hir.ch. (8m). Kll \TX..\TLRLlli: Poema triomfal. BBC Pbilharmonic. Dir.: Fedor Gluohchrnko. (18m). RA..'tE.o\C: ".\hum" o "Le• Borèode,.··. Suite. Orque•lra del '· 11..'\lll. Dir: Fron' Brügg!'n. (34m). WEBER.'>: Con<·ert op. :B. Pirr·re-Laureot Aimard. piano. En,.•mblc> lntl'rCont!'mporoin. Dir.: Pil'rre Boult<z. (7m). 20.00 SELECC IÓ DE JAil Progrnmn derul'al a In músit·u de jazz uml1 guió d"Alhert Mallofr¡.. 22.00 TEMPOUADA DE VOBC CONCERT enc·c¡,'Ístt·ut per Cutnlunyu i'tfúsica d rua 1 dc dt'~l'mhn· dc 1995 al Pnlau dl' In :'llú•i<·n Cutnlunn de Bnrcelona. BEETHOVEN: Concert pt•r o piano i orquestra o. 4. op. 58. Simfonia n. 3. op. 55. Josep M. Colom, piano. Orquestro Simfònica de Barcelona 1'\acionnl de Catalunya. Dir.: •\ntoni Ros-:'olarbà. 23.30 ~OCTL'Rl'\' :llú•i<·u pt•r acobnr el dia. Selel'ció i preoentació o còrrt"'' J'Alfrcd Ccla~a. 00.30 REPERTORI DE N IT DEL CAFÈ Progrruna dc mtÍhiro corni. St'lt•cció, guiú i pr~st•nttH'ió: Àlcx Hoblcs. MÚSICA TXgCA I ESLOVACA. EL RITME DF.L NovctutA diijCO{!I'llliqucs, roncrrtH i notírit'8 t¡ur fon refer~ncia ui m6n t•m·ol. con: DIMARTS, 5 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L' OBERTURA Mícsi<·u pc•r comen\'ar el dia. Hecull d'obres bt·cus escollides i pc·eRcntndcs pe•· Joan Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL 16.00 SELECC IÓ D IGITAL .\tOZART: Sert•nutu, t.. V 250 klJnffner". Fílormònic-u de Berlín. Dir.: Karl Bühm. (59m). ROUSSEL: Bacus i Ariadna . hnllt'l op. t\3. Orquestra de París. Dir.: Cbarles Dutoit. (35m). JARZEBSKI: Tres Con- <'Prtí n lrt'' \t'l"· Cnp¡wllu ,\r~·i, '"nr•ovÍI'n•i,, I>ir: \lnc·,•k ~ ••. "en tllm). UHOl \\ FH: Ht• trot• t•utulun'. pt•r u ¡:uiturru i nl't¡llc'•tru. Eduuroln Fo•rmiuclt•z. Orqut•.,tru clt• ( umhru .\n¡:h·•n. Dir.: Rurc, \\urtl•"<ll'th. (H1m). RE!:lPIGHl: Trilli<·u Bullic·..IIin · un. Orqut·•t ru dt• ( .umhru dt• Pra¡:u. Dor.: Pell· :>knw. (21m). F.COLI'EHI'\: l.onc•t•t·t n. 1:! pl'r o 'init•• olt' "lt•• Guilt• [{~uní~·· \\'it•luntl KuiJkc>n. Kaol'i l t•tncu·u. Hnlwr'l il.ohno•n. (9m). IU.;T I{AUSS: Cuc·mt•n Qnnclrillc•, np. I:i 1. Ül't{Ut••tt·u Fillcuc·ntònic·u tlt• Yi<•nn. Oio·.: Cluutlio ~hhnclo. (5m). HODHI GO: Tncuulilln. Dnn clt• (;uiturr;•K EMc·unolinuu. (13m). BEETIIO\ El'li: Olll'rturu l.t•otull'll n. :!, op. 7:!. 0•·•1uc••u·u FU11nnni'mit•n rl'llumlmr¡:. Dir.: Gerd .\lhc·t•c·lct. (l:;ml. l'HOKOFIE\: Do• <'ttnh'• dt• l'ic,iu. op. 3l. '\utlcnn \fil,tc•in, \iolí. Geor!(l'' Phult•rmn<'ht•r, piunn. (lm). R \CI I: "<.ltr.-tc•n, lttlt't Wt'><'D Ta¡:", (Cri•linn•. ¡rrun•n U<Jlll'•t diu), B\\ \' (,:i. Pt•lt•r Jt·lo•it~. •opronn. Poni E••wond. rontroh. Kurt E<tuiltu. tt•unr. Huud vun dt•r \lt•t•r, lliti>.. Cor cic• nen~ ell· Bncl Tiilz. Con•·••ntu~ mu;ic·u' dt• Vic·nu. Dir.: Nikulnu• llonwnc·ourt. (29m). U.OO SONS BE FESTA \'('.SCHUMAN: Olwrlut·u pt•o· u un fc•Ktivnl ttnwo·it·it. On¡tii'Klt'U Filhnrnu)nÍI'n rlt• LtlH An¡.(t•lt·M. Dir. IA'onnrtl Ht·rnMh'Írt. (9m). BUXTF.HUDI•:: Tt• D<•nm lnudnmu8, Bu' W\ 21 U. A c·min Schoof. ur¡tm• dc• St . .J¡u·oh ,¡,, Liilwc·k. (12m). ll.S'fH \URS: l\lusit•a <lc• fc·stu eh• Iu t'tttlltt tll' \'ienu. The Lontlun Rc·u'" Virllln~i. Dir.: David llmwyhnll. (12m). GER li \HO: \l•·¡:ríu•. ru\ Prtitni'Dt numt•nr. Ortptt•,tru Sinúòniru dt• Tt·nc•rifc•. Dir.: \íctor J>ublo I'í•rt-7, (12m). DEBUSSY: fi'll·• ~ulontt·•· \ éroniquc• l>it•t•rlt), •npruno. Philippe C:u-.urcl, piono. (7m). 14.00 '\tmtENTS LÍRICS CIIABR I ER: Lm• r<lucntirm manqu~e, IIJWrf'to t'n un nt'tc•. .:\tireillc• D!'lun¡,<'h. Bri~lle Dc•;,nout'~. Jo•nn Loui• Gt•or¡wl. Orqcwslro dc•l Collegium \1n~it•um dc Str¡H,houq~. Dit·.: Hoj!;t•r Ddug<·. (·~2m). VERDI: .\rit•• dt· Rigolt•ttn. Lnc•iuno Pn vnrulli. Ht•nutu St,ottn. Ko•tnH PnHknliM. Binnru Bnrtoluzzi. O~qu•·Mrn del Teuli'!' dt• I'Ò1wru tll' lloma. Dic·.: Cul'lo Muc·iu Giu lin i. (23m). SEilR \NO: Lu• hilondl·· ra~. Maria Uriz. 1Hnlwl Riva•. Ct>rilio Fond"' iln. Eduardo Girn.;ni!Z. Rnmón Contr<•rn•. Junn Pnn-. Ot"<{Ur,tra Sinfònic·u tlt· Burl't•lonn. Oit·.: Gnt"('tU '"'"~'~'"·(36m). Hl.llO SELECCIÓ DIGITAL U\ OH \1\.: Suih• aucrrit·onn. up. tJ8h. Ro~ ni Philhurmonio Ort·hl'•trn. Dir.: \ntol Dnrnti. (21m). G.B. SA:\1'fARTIJ\ l : Simfonia t'tt Sol :\1. En•<•mhlc· liS. Dir: Chinnt Hocwhini. ( lOm). CEH\ Ai~TES: Sui to• dl' tlnn•c·~ i n•tc·uiJI. G;•nc·~('k Rnlwl, piunn. (23m). S POUR: O ..M (tluhlt• t¡uurtt•l), op. ú5. L'Arl'hibuJt•lli & Smi thHoniun C.humhl'l' I'lnycH'H. (2:J m). HAMEAU: Plntod:, prittwc·n Attitt·. L••• 1\luAirbnlit•r•. Oio·.: ¡\,ivu Einhorn. (8m). :\RNOLIJ: Cnnt•t•o·t 1wr u tlo~ 'i oliu~ i OI'IIUt•t<tru, up. 77. h.t•ntt••th Sillitu. Lyn Flt'lcher. London '\fu•ÍI'i. Dir.: \1urk Stc•plwnMm. (16m}. 11 \)Dl": Ci1w ''""~tnt~ t•!-ic·ot•t•"'.-~· i\l hoiri La\\ .. on~ 'oprunu. Ol¡;a Tvl'rokayo, piunofortc•. Ral'hel Podj!;t•r. 'ioh. 011'11 il.n!lnn. \iolonrPI. {l:{m). ST\:\FORO: Sinúonin n. 3, "lrlnllll<'•u'", Orqul'•tr·u dc• rÍI,t,r. Dir.: \crnnn llandll·y. (-lluc). L.'\IOZ.\RT: )tiJ>•a solemni~ (•n Do \1. \rlcen Auj!;ér. Gubrit•ll' St•hrt·c·kl'riliuc·h. Hm1ot l.unlwnthul. Barry )1,•Don.it'l. lll'httul 1\lc•bert. l\1urün-Llrich St•nn. t\rno Lnugc•. \\:olfgnn¡ç \1t•y¡•r. Cor dc• Iu Cutl'dncl dc• St. ] lt•dwigs. Douckopelle Bcl'lin. Oir.: Hulond Bade•·· {52m). SATIE: S¡10rtH el Oivc•c·tisst•· nwnl!l. Wrm~r B!lrlill'lti, piunu. (13m). 20.00 L'ÀUI)(O-VISUAL Ln pro¡.'l'omn d'1UPx Gnrina. 22.00 PURCELL: ODES .\ri~ot·. my \tust', oda ¡wr runiHr•nri dc Iu Reinu :\inrv. Z 320. Gíllion Fisher. Te•~a .Bonner. Jamf'' Bowmao. .:\tic-boci Chonce. Chorle-. Daniel•. John \1ark AiOJ'ley. )fic:hael George. Chorlt" l'olt. Tbc Kin¡!'~ C:ou•orl. Dir.: Robert Kin¡t. (2lru). W<•ll'ome. welcomc, glol'iouH moro, Oda per l'onivel'!lnr·i d(• lo Reino :\1ary. Soli•tcs vocaiH. The King'& Consort. Oir.: R nltnt King. (27m). Lov••'R gnddeij~ sure was blintl, odn per l' ""i"c•t·sol'i <lt• Iu R l.'iou \Jary, Z 331. Gillinn Fishe1·. Mu•'Y Secrs. Jumt•s Bowmon. Nigel Sbot'l. Mork Parlrnore. Amlrcw 1\tHn. l\1khtwl George. RohPrt Evuns. Tbc King· s Coruort. Uir.: Robert King. (22m) . 23.30 NOCTURN Mú,icn per ocnbar el rua. 1 'il'lt•t•c•i<• i prt'"'nlllrié> el' \Un·d Ct·lu~u. n ràrrt·c· 1)().30 REf'EitTORI OE l\IT DIMECRES, 6 DE DESEMBRE DE 1995 7.00 L'OflEJtT l .IU Músit•u llí'r rnmt•nçur· c•l diu. Ht•t·ull ri' olm•' hn•t~' t•.c·ullitlc·q i pn•-.•ntuclt•~< Jll'l' .Jnnn ViH·•. 10.00 SELECCIÓ D IGITAl. GOLDMA Hh.: Pt•ntt·Hilt·n. olwr·turo np. :i I. Ür'Cflli'Kit'U l'ilhnrrm'onic·u Ht•nurlll. Dir·.: Mkhn(') llulítKZ. (21m). DITTERSOOHF: Cnn•·•·r·t pt•r u oho(• i or·qu••stru t•n Sol 1\1. IIt•inz llolli¡tt•t·. Cunll'I'Uin nc•rn. Dir.: Thornus Fiiri. (15m). BO'\ PORTI: lnvt•nzwnt• pt>r n 'inli i t•ontinu, op. HI n. I. clt• "Lu Put·~". \glàiu EtN•rnlrlt•, (9m). LISZT: 'li•sn rhnr·olis. L}llhm \tl..in•on. \lurl. Tinklc•r Chr·i,lopiiC'r Ro~ ull. \\ili rom "-••lf<lull. Rit-banl 'iunrl. Cor clt•l St. John', C.ull••::t•, C;unhridgl'. Sttpht·n Clt•obur~. ot~t·. Dir.: Gt·or¡:P Gm·•l. (:i2m). PLCCr\ I: Ed¡!nr. tlos ¡rrc·lucJi,. Ortlllt''lrn Simfòuiru dr lo Hiulio rlt> Bt>rlín. Dir.: Hic·r:u·do Chuilly. (8m). INF \l'iTE: Oau>~·• unrlnlufof''· C:orrt•-F:xt•rj¡•un, duo eh• ¡ritmo~. (16m). S.W\GNER: Ohl'rtllt'u dt• l'òpt•rn "L'im¡tt•l clt• In pon". On1ueblt'U Fillrurmèmicu Rheinlund-Pfulz. Dit".: Wt't'l\1'1' r\ndrt·u~ Alht!rl. (12m). JANITSCH: Qunrll'l ¡wr n flauta, Yiuli, ohno\ 'iolcmc·c·l i rontinu. PurnuH~Uh En¡,¡•mhlt•. (l•lm). FIF.:LU: Cnno•t•rt pt•r u piano i on1uestru n. 3. John O'Conor. Nova OriiUt',tru el~ Canrhra frlandt'sa. Dir.: juno' Fiir>l. (:i2m). B \DORS. TE:\tPS DE LES "t:SES. 16.00 SELECCIÓ DIGITAL BER:'\STEI\: Simfonia n. 2 ··];e,lut dt l'an.,jPiat". L. Fo•'· piano. Orqui'Hra FilharmÒnÍl'u d'lsrat'l. Dir.: L. Bt'rn'l~in. (35m). J.Cb.F.BACH: lno, l'untuta. Barhnra S<·hlitk, soprano. Dus "-I ei ni' Konzc>rl. Dir.: lkrmann Max. (30m). LOEILLET DE GEANT: Sonuta pt•r u Ouuta de bec i ¡,'ll.Ítarru, Op. l n. l. llnn6-Marün I.indt.'. Konmd Rugossnig. (9m). JHELAND: Marxa cpiCa. Orquestra Simfònica dc Londres. Dit·.: Richnrd llickox. (9m). RAKH1\LlliiNOV: Cont·..rt pPr u piano n. I. op. I. \1adímir Ashk•·nazy. Ort¡ul'stra del Conr¡,rlgcbouw. Dir.: B. lla.itink. (28m). ALB1:'I.ON1: Concerto a cinqu~ op. 9 n. I. Felix Ayo. 'iolí. I )lu,ici. (Sm). GRIEG: Dnn"l's ~imfòni­ que•. op. 6-l. Orqu<'stru Simfònira de GiitC'borg. Dir.: :\('cme Jan-i. (31m). )10LIQCE: Concert per o flauta i orqul'•lra en rt' m. \Jaiu 'turion. Orqul'stra Filhormèmica dr la Ciutat dc :\içu. Dir.: J\toximiano \'aidés. (21m). LISZT I SCHUBERT: Fantasia Wunderer. adaptació p~r a piano orqul"stra. .l\1ich<>l B~roff. Orquestro de la Ccwnndhnus dc Lcipzig. Dir.: Kut·t Mnsur. (20m). BUXTEHUDE: Fuga, Bux\VV 176. Xacona. BuxW'V 160. Rl'n~ Saorgin, orgue. (9m). JACOB: Suite per a flauta dc bec contr·ult i corda. J\1icbala Petri. Acadt·m~ o f St. Martin-in-the-Fields. Dir.: Kenneth Sillito. (19m). 20.00 SELECCIÓ DE NOVETATS 13.00 SONS DE FE.'iT.\ POt LE:\C: Fionçaille, pour rin•. (6 t•un~·on• -ohn• pot'ntt'' de Loui•l' \'ilmorm). \lnd) ,t..,plé, •oprnno. Gahril'l Tat·rhino. piano. (llm). RODRIGO: Conct•rt 1wr u nnu f¡•,ta. Pepr Romt·ro, b'tlitarru. \rudo•m) of St. Murtin-in-tho•-Fit•lck Dir.: Nl'vill!' '1ut·rirl('r. (28m). KOECli LLN: Algun~ coral~ per u II·H ft•Hlt'K popular•. Mu~i1¡uc• eles Gurc lic•ns clt• Iu Puix. Dir.: DéHü·Í' Domlt•yn... (9m). DVOHAK: Mur-xu Ft·~tivn, op. 54. Orquu8tra Simfònit·u dc Prugu. Dir.: J ir·i Ht•lnhl úv!'k. (Sm). 2 22.00 AL'L~AC Ln e,;pni destinat a c\·ocar i re' iure els fets més representatius rlrl passat mu~ical. Guió i 'l'lerció d'ÀJt'x Rohll'o,. 23.30 1'\0CTURN Música per acabar el dia. Sdecció i presentació u càn·c¡· d'Alfred Celaya. 00.30 REPERTORI D E NIT DUOUS, 7 DE DESEMBRE DE 1995 14.00 EL GRAJ\ SEGLE 7.00 L'OB ERTURA P r·ngrunrn dt• mlr,ir·u unligu. Sc•ll'rrió, guií> i pr·c>•c>nluo·ió a t•urn•o• do· Joun \""'·ELS TRO- \lií•il'a per comen~ar el dia. Rct·ull d'obres breul\ PsrollidP; i pre.entodes per Joon Vi\ es. JU.OO SELECCIÓ DIG ITAL J \\ \CE"-: 'li"n F.sluvu "Glu¡.colítku". Elr•nlwth Siidt'r,triim. Drahomira Dn>hkll\ ú. Frnntisc•k l.ivuru. RÏt'hurd 'o' úk. Cor Filhurmimir dt' Praga. Ortllll''lru Filhunnònit·u T't'l'a. Dir.: Churlt·' \1urhrra,, (10m). B \1..\KIRF:V: Rulukir<'' u Bohi·miu. Onlnr•tr·11 Simfimit·a ¡)p l' \cudi•rniu 1lc• l'liHSS. Dir.: 'tt•''llt'll) Svt·tlnnov. (12m). H.\ ~J)EL: Sono In pt•r u lrompl'tu i oq,rtw t•n Fu M. Muudte Amlrí•, tr·om¡fl•lu. Mor·ir-Cioirr Aluin, urgrw. ( l:im). MOZ.\RT: St•r·t•nulu KV lll5/ll\7u. Tlw A•·ud¡•my uf Arll'it·nl l\lusi1·. D. C. llo¡.:wtlnd i .1. Sdtl'üdcr. (18m). SCIIUMANN: Vom Pagcn unol cll'l' "-iinigstodrtet· (El puig<· i Iu filin drl rl'i), c¡untro' hnludt•< pl't' a soli•tt·~. cor i orqut•slru Op. 110. D.Soffl'l. W.ll<'r¡;. I.Grunull7ki. B.Iinrl•wr. J .Protsl'ltku. P.Meven. .\.,lil'hal'l. \.Srlrmidt. Cor dr" Stürhi•l'ht•n 'fu,ikHrcin' d~ Dii,~l'ldurf. Orqul'~tru Simfionu·u cio• Dü..l'lllnrf. Dir.: Bl'rnhurd Klt>t•. (29m). RA\ EL: l nu Bun¡uo· •ur l'ot·éun. Or<IUI'•tr·u Filhnrmimil'a dl' B<·rlin. Dir.: Pit•rn• Bnult'7.. (8m). \ 1\ \l.DI: Cunct•rl pt•r u du'\ inlin<, do' vinlunt•t•l•, <·urdu i continu, RV 56-1. 11 Giurilino Armotlil·n. Dir.: Giovnnni 1\ntonini. ( lOm). 13.00 SONS DE FESTA H.STRAUSS: MríNit·u dt· frstn jupom·~u. u¡¡. 34. On1ue~lru de l'Estol do• Buvit·r·u. Dir.: Rkhurd Str·uu~"· (14m). DELAI...AI\DE: Cuttr••c·t do• Tr·omp1•tt>• per a les ff'.~II'S Mrhro• o•l curull dt• \t>r~nlle> (Simfuni~to pels •opor'l d..J Rl'i). Orc¡ut•,tru dl' Comhra Jl'nn-frunçoi• Pnillard. Dir.: J-F. Puillurd. (9rn). HLER \: F1••ti' ui. llCJt•mu •imfc)nic. Orquo••lra 1 Cuhlu Ciutat dl' Barl'l'lonu. Drr.: \tttuni Hos'furhii. ( IOrn). 11..00 't(SJf-5 OE CATAJ.l1NU G \RRIG \: So•s Sulino•s (rl'flt•' l'ivi"l'lll', n. 2). Oriol Homaní, l'lnriJwt. \nAt'l Soh•r, tJinno. (Sm). MAH.\IS: Suito• rn mi m. Pc•rt• Ro,_, 'iu lo dl' gnmhu . .Iuan Cm· Iu~ Hh c•ro. tiodm. (37m). ALBEN IZ: lhhiu (un1ucKirució d'Arbí1~). Orqur.tr·u Simfònic·u do· I'EKiul ric• 1\Jhil'. Dir.: Enrillllf' Bútiz. (30m). CllÈ130L: ll i~ltlriu d'una l'igul'l'~llt. Montherrnt Gu8eÓn, flauta. Xavier Coll, guitur·ra. (6m). GAHC lA MOR \NTE: Sonata Il . Mumu•l Gunín Muruntr, piunu. (12m). '\1F:NDELSSOll!'.: 1\t•ujuhr~lil'cl. Loh des Frühlings. Orfeó Català. Dir.: Jorru Ca,as. (4m). 16.00 SELECCI Ó DIGITAL POLLC\'C: Fi~rP bumninr, cantata per a doble cor mixt a c:nppella. Ensembl~ vocal dr Pron•nce. Dir.: Hdcne Gu~. 117m). SO.\US: Sonata de c~•­ hra per a ,·iolí i \iolonrel op. 2 n. 2. Alex8Jldre Benderski. Burí• Bnraz. (16m). CllOPil\: Concert Rondó, Op. 11. •·J<rakm•iak". Clauruo Arran, piano. Orquestra Filharmònic-a dl' Londres. Dir.: Eliahu lnbnl. (15m). COLLASSE: Sur les \'ainrs oct'upalious tics gens du Sièclc, IJIHU'l cu o tic espiritual de Jean Rnrine. Agno\8 Mellon. Sandrine Pian. Beuolt Thivd. Lt's Tuleus Lyriques. Dir.: Chri~tophe Rousset. (12m). OSTRCIL: SimfoniNta. op. 20. Orquestra Simfònica d<• Praga. Dir.: Jiri Bclohlnwk. (38m). FERI...E;\'DIS: Conct'rt pl'r o oboè n. l. Heinz Holli~er. Acndemy of St. )Jartin-in·ÜI<'Field,., Dir.: KPnnetb Sillito. {13m). TELE)L\...Y'\: Oh~rtura ­ Suit<' per a ducs Oau tes trnw-•<'re,. fagot. trompa, corda i conti· nu. T\r\ 55. D 23. Cam¡•ratn Küln. Dir.: .\lirhn..I Srhrwirlrr. (22m¡. BEETHOVEN: Sonata pe•· o piano n. 2-l, op. iB. ""\ Terc~n". \ladimir Asbkennz)'. (10m). PROKOFIEV: Tim·nt Kijé, suite op. 60. Orque•trn FilharmÒnÏt'a tl4" Los Angdt•s. Dir·. M.T. Thomas. (21m). 19.00 PENTAGRAMA Programa tle ruvulgació musical. Guió i realització: Pere Buré~ i Àlrx Rohlrs. 20.00 ''A LA ~tANERA DE....'' Ln •·r>n\'idat ens proposo i comento In música qu~ li a¡rrada. Guió i presentació dl' Joun \Ï\'es. Producció de Dolor• Bn>IJUeL•. 22.00 CONCERT DL\GlMRI Guió i ><'lecció: Raimon Colnmrr i Joon \lve;.. 23.30 Jlt.OCTllli'\ Músirn per acabar l'I 1lin. Selecció i pres!'ntarió a c·àrrPr d'Alfred Cclayu. 00.30 l\fÚSICA DEl.. SEGLE XX LUTOSI...AWSKI: Sinúonin n. l. Or·qucslra Simfònicu de In Hàdio Nacional Polonesu u Kutowicc. D ir.: Jnn Krcnz. (24m). RORE!\11: Concer·t pl'r n ''iolí i orquestra. Gidon Kr1•mer. Or questra Filharmònica dr No,·n York. Dir.: Ltwnord 8t'rnstein. (24m). TAK.E:\H'fSU: Quatre cançons per n cor "") z<',. (18m). EUiot. Steplwu \'arrol'. Cor \lnntt'Hrdi. En¡di,h Baruqu.. 'ioloisl•. Dir.: John Elliot Gardim•r. (9lm ). 02.00 REPERTORI HE 1\IT :U.30 DIVENDRES, 8 DE DE· SEMBRE DE 1995 'Júsíi'U pt'r arabar el dia . Srlrrrió i pn•..,eotnció a càrn•t• d' \Lfn•tl C~IO)U. 7.00 L'OUEUTI HA 00.30 REPERTORI DE NIT mi'<t. Shin· Yu h.ní Choir. Dir.: Shin :,,•ki)u. (16m). HF\ES: Quartet dt• t•urdu u. 3. QuurtN 1'\0CTl'R~ lll'r l't)IIII'IIÇUI' l'f diu. Ret·ull tl'ohr<'s IJI't•ns ,.,t·nllidt·~ i pn•Rt•ntutlt•, pt•t· .I nuu Viv•·•· DISSABTE, 9 DE DE· SEMBRE DE 1995 10.00 SELECCIÓ ntG ITAL j,QO L'OBERTl'RA SCHUHEHT: Simfoniu u. 2, U 125. Arutlt•nty nf St. \1nrtin in tln•-Fit•l.l¡,. Dir.: Nt•\•illt· 'iat·· ritwr. ¡27m). (;.s \\1J\I \HT l'd.: Cnnrnt pt•t· u Ouutu tlt· ru Fa M. Eu"·mhlt• 115. Dir.: Chiarn Bnndnni. (12m). R \ \'EL: Cnnçun' pnpulnt''· Dit•trirh fi,dlt'r-l>it•,kuu. llnnnnt Iliill. (12m). h.l lli. \l : Quurl(·t omb pinno, op. 108 Quut·tt·t dt· rordn ,·S Bó•. \ntlt·t·u• '1••) t•rHt•rmunn. (:JJm). (;L \Zl '"'\0': E><'<'ll<'• t!t• hull••t, op. ;)2. Orqur,trn Símfúniru dt• In Rutlin ,),. l'l HSS. Oir.: Gt•nnutli Hozhd•·st\ t•n•k). (21lm). B \CI I: Cont•t•rt l"''' U •iolí i Ortll"''tmu. 2 B\~rv lO 12. '••hudi \1t•twhin, 'iolí. Orqut•,tt'll Simfè\niru dt• Pni'Ís. Dir: Gt•or~t· Ent•M'O. (18m). MIL\\'10: Simfonia r·nn· t'l'l'lUill IH'I' U nltnt\ i Ul'lJUt''tJ'(I, .lanusz Bunn~zt'k. On¡tll'stru Filhonnònit·n Bytlt,(o~zt·z. IJir.: Zhi¡;nit•w Ch\H'tlt·wk. (22m). MttNica per comrnçat· el diu. Ht·t•uU d'olm .·s breu" escollirle~ i pri'St'lltlldt•;; per Dolor~ Bu~­ qtlt'ts. .\JÚ•ÍNI ¡,..,. 13.00 SONS DE FESTA S:\IETAI\ \: Simfonia ~\·~tÍ\• u. Orqut•stru Simfònit•n dt• In Hiulin \u,triut·n. Dir.: Lothnt· Zugrosl'k. (·17m). BR\JI\1S: Ober·turu JIO'I' un F't•stivul \radi-mir. op. 80. Ortlll<''tru Simfòrúru dt• Sant L(lui•. Dir.: L•onurd Slotkín. ( Hlm). W.OO PENTAGRA.'lA Hcpcti•·ÍÍt <lt•l pro¡;ranw t•mi-s f'l dijnus. 11.00 EL Dl \ DE L'OIE:'iT Pt·o~rarnarió n--alitzacla a J>artir dl' Jc, petirions 'l"" els oostn-' nit'nb han fl't al conlt'·tarlor dt• Catalunya "Ú"Íra. tel. 202 35 35. 22.00 ELS NOSTRES COJ\CERTS COJ\"CERT roregi•trllt pt>r Cntulunya Músira el illa 19 d'nc· tuJ¡re de 199·1 u Iu Cutt•dml dP Burt•t•lonu. CICLE L'ORGUE OE LA CATEDRAL. BACH: PasRtu·ugliu cu dom. GORRITJ: Magnificat. 4 versets flPr a ot·¡.'lu'. VIERNÉ: Tercera sunfnniu, op. 28. Andn.-n" Boltz. or¡;ul'. (6lm). 15.110 EL DIA DE L'OI ENT PrognmUtl'iÍI rt•nlitzudu u purLÍJ: de lt~H lit'LÍrinn~ qut• t•IM no~tri'R OÍt·ntJ; hnn fl't al rontt•Mhulor de Catnlunyu \1t'tt<it•u, td. 202 35 35. 22.00 GllANS O LIRES PUHCELL: h..íng \t·thtu·, ~,.mi ò¡wr·a . .h•nnift•r Smith. Gilliun Fi•ht•r. Eli,nhrth Pddtt). Cili Ro... \shlt·) Stuffunl. Punl 11.0(1 T IL\1\SMJSSIÚ EN DlRECTE OE I ·\ l\1 lSSA CON- \ENTIJAL OES ()f:\. 1\lONEST lR UE l\10NTSEHIUT 12.:1n IHVERTI ~\ IENT ln mi¡:tHu lllti'Ít·ul u mit Mur·innu Snrria ... un ,,,., t~muhinu Iu tnú.-.~ic·n nmb la infurmut'Íll i Iu purtkipu riil dt•l• '""trt·• m•·nt•. III.OC DE \OTES. EL THE\(' \ CLOSI)l FS. 'i H J>E J>l B TES. 17.1)() TK\lPOJtAU \ O'ÚJ•EItA DE CAT\Ll l\H "(~J f\ :\10\lt"!->Zh.O: llnll..u, "l"'rtt •·n qnutt·~ Ht'lt'"· Burhura /.u¡:ur~ •unl..u. \\ "''""' (lt-hmun . .l<'rl) <hwpuik. 11} •llu·tlu Huc·t•\\;t·z. Cor i Onptt·,tra tlt•l l't•utrt• Wit>lki . Utt·.: llnht·•·t Sutu nm>' IU. ( 12:lm). 19.20 REPEHTOIU J>E CO NCEHT CIULl\"11: Cnnr•·•·t Jlt't' u dnt·~ mtuulnlint'"• 'iol u i un¡ut'ktt'lt. l gu Orluntli i Du l'i nu F l'liti, mnntlolint''· .lotli l.t••itz, ,;"Iu. I Soli•li v.. nNi. Dir·.: Cluutliu DIUMENGE, I O DE DE· SEMBRE DE 1995 Sdmont•. (15m). BEETIIO\'El\: l..t•• Criulurt•• •lt• Prn~ ml'ti'U, Op. 13. (Oiwrturu). 7.00 L'OBERTUR.\ Ortlut••tro r.¡,.., Philhurmnnin. Dir.: Utto h.lt·m1wrt•r. (6m). ~Jú~ico per començar t'I dio. Hccull d'obres brem• escollides i prt•<t•ntude· per Pilar Suhirà. 1·1.00 :'iOlS 11\Tt:nPRETS SCJIL BEItT: Quintt•t •lt· t·ordu op. 163. D 956. Enn·l(istrunll'nt r1•t IWI' ( .utu)Uil) U '1í.-iru. \lumnc, tiri Royul CnU··~·· uf :\lusit· dt• Lomlt't''· (16m). qm tinwnt llnnunum. Z U l. SoJi,tt'' \l>t'a!.. Cur tlt·l h..iu¡:·, CntNlrt . Cur tlt•l \t•\\ Cullt•¡¡t·, lhfunl. Tllt' h.m¡:', Cmhurt . Dir.: Huht•rt Kin~. ( lm ). l"ur-n thnu U•, O ¡:nml I Alrtl. I. I>:! Suli'"'' \tWa!-. I .m tl..l Nn~·, Cun•nrt. Tlw h.in¡::'• Cutl-urt. Dir: l{ulll'rt h.111¡:. (7tn ). O (,nd. tht' king uf gl!ll'}, I. ;{I. Suli,lf•• \uruk Cur tlt•l h.in~·, Cun,urt. Tht• h.in¡:'< Cun-.>rt. Dit·.: Hoht'rt h.ing. (:!m). 10.00 LA .)IÚSICA REUG IOSA PL'RC:ELL: Anth,·ms i S .. ncï... Bles,,•d i' he tbat t·onsidereth tht' po or. Z 7. SolistPs vocals. Cor del King's Consort. The King'• Consort. Dir.: Robert King. (6m). Out of the dcl'p htl\"1' I raO!•d. Z 45. Solistes voeak Cnr del King's Consort. Tht' KJng•• Consort. Dir.: Robert King. (7nt). Tlu.• y tlmt go down ltl thc seu in ships. Z 57. Solistt•s \'OCUIR. Cor del King's Consort. Tbc King's Consort. Dir.: Hohcrt King. (9m). Mab'l'lifieot i Nunc Dimittis, Z 231. SolisH•s vorah.. Cor del King 's CooRorl. Thr King's Consort. Dir.: Hohet·t King. (Sm). Beuti OlllJll'i\ BR.\H,IS: Hnr"i>tliu pt•t· 11 ' '"" ' trait. "P· 5:~. \lfrt•tln llflll¡t•tlll, rnotralt . Cur i Urttut••tru <.,im ftiniro dl' In Riulin tlt• Huvit•ru. Dir.: Rt•rnartl llaitink. (15m). B •U . II: Conrt·rt italiú. H\l \ 971. Gu} Jlt'n;un. t·lnH•rí. (15m). R\Kii\1\l\1,0\: Tno elrgínr· n. 2, op. 9. pt•r u piuuu. vi nií i \ iulom·,•l. Tri u Ilt·uu" Arts. {16m). SIIIELil 'S: Tulcn synty (L'oriflt'n cil'l fol'), op. a2. Sauli Tiilikoirwu, buríton. Cur d'homl's Luulun YKtiiviit. Or· qucNtru SimfimÍt'll dt• Gotlwnburg. Oir.: Nt'l'llll' .liit·vi. (lOm). BACil: "Lol>f't C:utt in M'ill!'ll Rcirlwn'' (Utlf'U Dru l'li t•l ~t·u t'('gtw), runtuto llW\ 11. SuliKIU flel Wirrwr Siin¡;:t•rknulwn. •uprnno. Poui E;.bwood. t•un trait. h.urt Et¡niln7., ll•nur. '1ux n1n E~mund. haiA. Wit•twt· Siín¡:t·rknab~n. Chnru• \ Í('ll- nt·n .. h·. Cunc·t.. ntu... Jnu-.,leu~oo , \ it' '"'· Dir. ;\il..olm" lln•·· nutwnurt. (29m) . .1. STH \l SS (li ). El I>nuuhi hlnu. 'ol-. Orqut••lra FilhnrmtÏIIH'a tlt' \ ít•nu. Dir.: Willi Bn.l..<>' ·k). (9m). :!:.!.OU El.S MlSTRES COl\CERTS C01\CEHT t·nn·gi•trut ¡wr d Jiu :!·~d'or· tulJrt• ri~ 199 ~ ui Cint'lllll Mt•JTnntil dt• Bunyoh•s. FEST.\ Cutulun)nl\ln~ira DE L\ MÚSICA PEH \ COBLA. llim·• dt· BEUM \t..\ . D\MALIE, GIL ME\1UH \1)(), SALÓ, FONT, SARATÉ, COH- DEH \S, PEDRAFOllCA. \' I- CENS, i SADEIHl•\ PUH;FEHHEH. Cohln Sunt Jnrdi. Cubln St•h utuuu. Cohla Pdnt·ipnl tlt• l.u Bi-.hul. (66tn). :!:1.:!0 1\0CTCRl\ \lú•it•n JWr nrahar t•l tlin. St•l!'t't'tÍI i pt'l''<'lltOf'iÍ> u t•Ürrt•r• tit' 'luro .fum~. CMUO JlEP ERTORI DE NIT DIU.UNS, I I DE DE· SEMBRE DE 1995 ï.OO L'OBEHTURA \J{t,, it'll fl!'l' COilll'll\'111' t•J tliu. Ht•t•ull tl'ohn·' brl'u' cst·ollidt·~ i prt'M'UtndPt< pt•t· J onn Vivt•s . 10.00 SELEC<:IÓ DIGITAL SCHUBERT: Simroniu n. 6, D 51!9. A<'udt•my nf St. \1nr·tin-intlw-Fit·lds. Dit·.: Nc,i1Je \1o•·· rinl'r. {32m). h..IV\US: Sooutu pl'r u •iulí i piunn. VB 1(;.~ . .lunp St•ltrüdl•r. Lucia Nr¡;ro. (23m). h..lug¡·n, ·'\\'t•iuen. BACH: Sur~~n. Zog.-o" ( Plor•, lamt'nt~, pt:m·~. pon<). rnotuta B\\' 12. l'oul E''wood. Kurt Equiht7. .\[u, van Egmond. Cor d(• nen, tl•· Bud Tolz. Cor del Kinl:(' Collt'gt> dP Cnmbridg•·. u·unhurdt -Coo~m·t. Dir.: Gu~tov l..t'nnltOrtlt. (21m). lliL\ IUJS: Srbrr.w np. 4. Stt'pbPn Bishnp, piano. (9m} . .\tOZ.\RT: Simfomn ('U Rt> :\1, KV 62n. 'l'he Artul1·my of Ancit•nt Mu,it·. Dir.: .Junp Srhriifler. (18m). KRO~I­ MEH: Coo('~rt p"r a ohoi- i OI'IIUCstrn, op. 37. lnj!O Goritzki, nboè. Orquestru Filhtu·mònil'a dl' Cnml.ra polnnesn. I>i1·.: Wojl'ÍPt·h Rnjski. (22m). J.STHAUSS(ll): Música dl' Lallet dl' "Rittcr Plisman". Nutioonl Philbarmonic Orcht'•· tru. Dir.: Richard Bonyngt•. (18m). fu\.'\'DEL: Conl'erl per a orgu!' op. ·1 o. 4. Peter Uurfonl. Orqut·~tra de Cambra del 3 Cunrt•r·t¡:l'hou-.. Rrllwr.(l:ím). n.uo \ Dir.:Ju,hun Fn \ i'. ÇA F.COt'PERI'\;: ¡,.., IIUI'tull•. La F'ront•t••u. ll t·•pi•riun \. \. Oir.: .fnrdi 'iu>ull. (:!:~ur). \llU I \l lJ: Suilt IH'II\I'fl\'nl. op. 152 r. Onpu•sla·u llt•¡,<innul dt• Curull'• Pr!l\t'nt•t• \l¡u·, Cütt• d' \zur. Dir.: l'hilipp1• lll•rult•r·. (16m). IB EHT: l'ur·i~. Suill• Simfr>tri•·u. Conjunt l nMrr·uJtlt'ntul .l••onWohl't' ¡\ udoli. Dir·.: J.W. Atulnli. (14m). II.UO J..A CANTATA llEL CAf'È P nr¡¡r·unrn d1• mír~it·n l'nr·ul. St•ll'l't'iÚ, !l;l>iú i prt·t.t·utut·ió: \¡e, Hohh·~. MÜSIC..\ T\EC \ I ESLOVACI\. EL RITME IJEL COH: 1\owtut" tliM'II!Irilfit(nt•s. runt·1•rtM i nntít·i•·• IJUI' fan n·ft•ri·nriu ui món t•or-ul. 16.00 SELECCIÓ OIGITI\.L TELE\1 \:\\: 'luilt·Jlt'r o lla ut n. violí i t•nntinu f'n In n1, n. 5. 134 CniiP¡:ium \1u•it·um 90. Dir.: ~imun Sturulu¡:o•. (17m¡. [)\0HAh.: LL <.unt tlt• l'l11•roi. 111. Jllll'mu •imfimi1· Op. Onrut••tru '\ut·ionol E•roet·~n. Dir.: '\t>t•nw .liíni. (21m). Il\\ D'I: Quurtl'l tiP rnrdu op. :W n. l, Hob. 111:31. Quartt'l RAFF: (26m). \lo~nir1ueA. I, op. 167. Simfoniu n. Orr1uc.,u·u Milton Kt•}m's. Dir.: ll ilnr·y Duvun \\t•tton. (34m). VTVALDI: "In furon·'', nwt~t. Ct·riliu Gu~tliu, "''l'runo. 1 SoJi,ti Vt•nt•Li. Dir.: Cluutlio St•itutiOI'. 0·1m). KUJILAL: Quot'tt•L p•·r· a flnutt•s, op. IO:J. Tnk1• Lund Chri~tian"t'll. Bt•nrik Svitzt'r. Oir Birgt•r P1•¡J,.r•1•n. Bl'nt Lnr.,l'n. (22m). SIBELIUS: Simfunio n. 3, op. 52 OrqiJI•,tra Simfònica dt• Lnndrt''· Dir.: Colin Du,i•. (30m) BR.\DE: '\1'"'" ou••t-rll'•l'nt' Poduant'n. Gulliurd1•n. Cunwn¡·n. Allmand und Corantf'n ( 1609). u,.,li-rion XX. (25m). BOCCHERI.\1: Simfonin. e WO En•t·mblr 115. Dir.: Chiura Bant•hini. (6m). e LI \'K \: C r an s~xll·t 1u·r a piu no, qunrll't dt• t•nrdo i t•ontrabaix. Capril'nrn. (25m). 20.00 SELECf:H) I> E J AZZ P rognmut d!'liÍI'ot o Iu miíkirn tll' jat.z nmh guió d' Allr.rtMnllnfrC,. 22.00 E LS NOSTRES CON- CERTS 4 CONCE HT t•nrt•¡..'Í•trnt prt· Cntulunyu Mú~ica d diu i d'obri! d.. 1995 u lt•• Rt•iul• Ora~Ram•s tlt• Bort•t•lonu. 'l'OLDRÀ: \'ot•turn (1lt• Vistc• ol \1nr). IHlA II \1S: '\ünit•. op. 82. FUJHE: Requi<'m. op. •18. Carme Bustamante. mczzo•nprano. .\ngt'l Òtlt•na. hurítun. Cor• de Sabodell. Orc¡u('•lro Simfònit:'u del \alli's. Dir.: Jordi \[uru. (5fim). 23.30 l'IOCfL'RN \lú•icu per acabar el dia. St•lf'cció i pre.entació a l'àrrt't' d' .Ufreti Cel.tya. 00.30 R EPERTORI D E NIT DIMARrS, 12 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'O BERTUR A Música per conwn~ar el rlio. He('ull d'obres hrt'u' t'sc·ollidc•;; i prt•"f'ntodcs per Joan\ Ïve~. 10.00 SELECC IÓ DIGIT.U \R'VE: Concert p<'r a orgue i orque•trn n. 3. Roger Be,un Dir.: Cantilena. \'\illiom;. (18m). Sht'plu~rd. .\drian IXLLY: Lc' amant;; magnifi<[U<''<. !'Omèdia-huOet (e,Lructe•). s.,¡;,,.., vorok Lc;; \IIL•iritm' du Lomrc. Dir: \larr \linJ..m,•ki. t20m). 5.\IXT-SAE:\'S: .~fril'a. fanta .. ia per a piano i oniUI'•lru. op. 89. Gwendolyn ~Iok, piann. Filharmònka dc Orqut'~Lrn Londr,.,. Dir.: Geoffrey Sinwn. (11m). IIAYDN: Simfnnia n. 89. Philharmoniu Hungaricu. Dir.: Anta! Dorati. (22m). SCHUMA.' fN: Quarti'! de cot·da op. 41 n. 3. Quartet dc cordo de Bema. (31m). CORELLI: Conrer·to gro'"o op. 6 n. 10. Cuntilena. Dir.: Adrilln Shepherd. (14m). SCRIABIN: El poema de rèxtuoi. op. 54. Orque~Lra 1le Pur·í~. Dir.: Daniel Barenhoim. (20m). SPOHR: Concert per a \iolí n. 3. op. i. u1f Hocl>rher. Orque,tra Sinúòniea de Iu Ràdio de Berlin. Dir.: Cbruriun Frohlirh. (24m). 13.00 A FR.\l'iÇA \IOSCHELES: Rondo brillant, op. 5-! "Le, Channeo de Pari,". :\'oel Lee. piono. {9m). POULE"iC: Suite france•a. Orqueslru d(' París. Dir.: Gt·orgt's Prêtre. (12m). OFFEi'iBACH: La vida parisenra. obertura. Orquestra Filbarmònit•a del Loira. Oir.: Marc Soustrot. (5m). SCHMELZER: .Bo lletti fruncesi. Tafelmu~ik . Dir·.: J ~a rillt' Lamon . (6m). MI LHAUD: Le Carnavol ti'Aix, op. 8.3h. Juck Gibhon¡¡, piano. Th<' :'<lt'w London Orcllc,lra. Dir.: Ronald Corp. (19m) DE VISÉE: Obet1ura de lo Gruta ciP Manuel (Lully). Vl'rsalle~ Barrueco. guitarra. (3m). 11.00 \ I0\1EYI'S LÍR IC..._ ~0.00 L'Àl'DIO-\l SlAL \ ERDI: Errrani (•·,tra<·tt:·). Lnmlwrll. Sn". \líllt·r-. h.tl\at-. Cor dïlonu•, tlt· r,.,¡.n·tt populur l l unguri•• (:or i Orqut•,tra dt·I'Ú¡h'm •l•·l'l·.stat ti'Jinnj(ria. Dir.: l.umlll'rlo eartlt•lli. !511rn). GLEHRERO: Lo \l"u·iuna. Pilur l.m·t•n¡:ur. l,olwl Diuz. '\lnruu•l \u,t•n•i. Cndo" l\luuuiu. \lunUt·l Tit•t'l'n. Cor C:nntor• \lutlritl. Ort¡ut•str·o Simfi\nil'u. Dir.: \taulfo Aq;t•nto. !211m) UF'FEI\ BACil: Ln Pt>r·i l'holt• (t•l..trnl'tt·~). .lunP HhodeM, rnt•zzo-Mt¡~t·uno. Or·<¡ut•Htr·u tl1• llordt·u• \q uititn iu. Dit·.: Holwrtll Bt·nzi. ( l:irn). B IZET: Ht•l·itahu i 1lriu tl1• Mit•nt•lu dt• l'ti¡wru Curntl'n. l\lonl!>t'rt·nt CuhaiJ,;, Nnvu Ot·t¡ut•stru FiJhurrnt'lntrn dt• Lontlr·"'· Oir.: Hl')nultl Goi,nnint•tlr. (6m). l n programa tl".\J,., Gnrina. .r.. 16.00 SELECC IÓ DIGITAL BEETIIO\ F'\: Conri'H ¡wr a piano i orqu¡•,tru n. 2, op. 19. Duni1•l Bun·nhuim. OnJu•••tro Filhurmtmit•u rlt• Bt·rlin. (31m). STR \\'T'\Sh. l : Sunfmuu <'n tn•, mo>imt•nt•. llrqtrt••tru Sim fòrnit•a tlï,nu•l. llir: L••unanl Bcrmh•in. (:!:lm). \ 1\ \LDI: 'lonatu 1wr u \iolmwt•ln. 2, R\ li. Christophcr Cnin. violonrt•l. Christopht•r llo¡.,rwootl. rlu''i('~rnhol. \gt'l't ZwPi•Lra. ,;olom·t•l. Eu~rnt' Ft•t·r(•, ¡;nitanu l..111rroru. Tom Finni'IHtt•, orxilloiit. (llm). ROSS IN I : Giovunnu ,¡· ·\t·t·n, l'antulli. Tet·csu BPr·gnnlo, mt•zzo 8opruno. Or·llliP~t ru dt• Comhru \.nglt·~o. Dir.: Murt•t•llo \'iotti. (16m). ME:\DELSSOHJ\ - IIENSEL: Quurll•t dt· rortlo •·n \1i h i\1. H••nutt' E¡r¡;••brt•t·ht Ku1"u. Uridl Huhn. Waht•r Koller. Fril'th•mnun Kup•n. (20m¡. F\S(.( I. Olwrturn ('uit!') t'll Si b .. moll \1. \lrtutN S•noniol'. Dir.: Lud-.i¡: Girttlt•r. (2Ïm}. COL!Hl \Rh.: Pronl!'ll·u. olwrOrquP,trn 38. op. turo Filhurmimiro tlt• Budopt•,t. Dir.: \ndru• h:orodi. (17m). S.\RRO: Sonuto p•·r u lluutu, t•ordo i contm u. Ugo Gioni. Orquc~tt·a d<• Cumbro In Canto. Dir.: Guhricle CotahHTi. (9m). I\IEI!L L: Simfonia n. l. J.¡·~ \h,.it·it·n~ du Lou\ rt•. Dir.: \1un· \1inkuwoki. (26m). 1\101\TEVEROI: \ l entrc· vngu An~ioletto, motlrigul. .Le~ ArtH Flcll'iH,onl~. Dir.: William Cltri~ t ic·. (9m). J.Ch.BACH: Simfnnin up. 18 n. l. On¡ut·t.tru dc Cnmhrn llolondc·~u. Dir.: Dn"id Zinnwn. (llm). B HA ifMS: Sonulo fl<'l' a rloriut'l í piuno. op. 120 n. 2. Guy Dnnguin. J <•un Frunçoi• llt•I'•rr. (20m). 2:!.00 PL R CELL: ODES llail! Brigbt Cecilio, oda pd tlia tiP Santa Cecília (1692¡. Gillian Fi,cbt•r. Jaml'' Bowman. Rt~¡:•·r, Co, cy-Crump. .John \lark Ainsl•')· )1icbacl Gt'orgP. Sinron Kt'1.•nly>idP. Cor del l\ew CollPge d'(hfonl. Thc Kin¡;'• Consort. Oir.: Hober·t King. (5lm). 23.30 NOC'I'URI\ M iísil'a pe•· arahar· el din. Selecció i p r·esentacio) u cun·1·c d'Alfr·t'tl Celaya. 00.30 REPERTORl DE NIT DIMECRES, 1 3 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'OB ERTU tA )lú•ica per conwn~ar el din. RPcuU d' obre• breu.,. e;;rollid,... í pr-e,t•ntudc, per .Joan Yiw•. 10.00 SELECCIÓ DIG ITAL \.OSTAKO\lTX: Simfonia n. 5. op. 4ï. Orquestra Filharmònica ti'O-Io. Dir.: \lari:.• Jan.•Oth. ( Um). HAl'. DEL: I will ma¡,'llify tlwe. Antbem Chondos n. 5. LynnP Dawson. ~oprano. Inn Portrid¡;c, tenor. Cor i OrCJUPStro Tbc Sixtt•eo . Dir.: Han·y Chri¡¡tophers. (23m). KROl\DfER: QuartN nrnh clnr·in('l op. 21 n. J. DiNer Kliirkt•r·. Consortium Cla•sil'um. (Nm). M. HAYON: Simfonia o. 2, P. 2. Orquc~Lra de Camhra Eí'l1waro. Dir.: Bohdan Warcbal. (20m). BEETHOVEN: Sonutu pl'r n piano n. 16. op. 31 n. l. Tatiana \ikolaicHJ. (22m). J \:'<IACEK: Concert per a violí i orr¡uestro ··p,.¡t'J!;rinat~e d'una ànima ... hon Zcnaty. Orquc•tra Filharmònica de Brno. Dir.: Franti,t>k Jílek. (13m). BACH: Sona la per a flauta i ela' Ïl'~m· bol. R\V\' 1031. .lames Galwa). Pbillip \toll. (lïm). U.OO A FRANÇA KOZELUCH: Sinfunia Fr.Uit'o~ en La. OrquCz>tra tic ComLra Suk. Oir.: .lo!'l.'f \1oth. (26m). FROBEReER: Tombcau foil n Pari~ lo mort de Monsieur ~ur Bluncrochcr. Anne Roht>rt. clavP.. cí. (7m). DEL11JS: París, In ct~nçó d'una !,'t'BO ciu tat. On1ucst ra Simfònica de Bournrntouth. Dir.: Rkhord Hir.kox. (21m). 1-!.00 E L CRAN SEGLE Programa dc música antiga. Seii'Crió, guió i prP~eotnció o t ràrrrr llt• Joan \ in•,, ELS ~cAR\lf\A BLH\"\\" \!EDIE\ \LS (l'part). TE\11'!-1 I>E LES \llSE~. 16.00 SELECCIÓ UIGIT.\L \• flCHS: Sonata ¡n•e· a pinnn n. :~.op. 109. Dunio·l Blunwnthnl. (23m). \IYSLl\"E( FI\: Cnno·rt·t ¡wr u 'i nií i oe·quo•st e· u o•n Du \1. Slúwku J,hikn\>~1. Orquo·•tt·u do· Carnhru (),o rut... Dir.: Lihm· Pc"•k. (15m). IUiTR \l1SS: Cou1wl'in. suito• do· olnn<Pt-. Or<llll'otrn d<• Cuenlom d'Europa. Dir.: Ee·io-h Lo•enHclo)l'f. (211m). BACil: M is'u 11\VV 2a:1. E 6. \1-(lll'' Mo·llon. Gí·r·urd Lt•sn<·. Clu·islnph l'e·í-~m·olio•n. Peter 1\ooy. Cnr i OnpH·•te·u dr•l Collo•gium \ 'ownl!' oio• (;unl. Dir.: Philippt• ll<•rr·<·•H'¡tht•. (27m). ROCCIIF.Rll\1: Te·in dt• <·nnlu op. 17 u. I, G 107. Trio l'Europa Gnlunll•. (lOm). 11 1\DE\IITII: Dun,t·s Simfòniqut•s. ÜrtJU~stra c;¡,nfimi<·a Qut'O'Ihland Brishnnt•. Uer.: \\ t•rnt•r Aodrcus Allll'rt. (29m). \\.F. R \CH: \Ull fu¡tttt"'· FI\ :H. Chrislophrr Hc~~tsso•t, rlan t•t·í. (17m). \107-\HT: Simfonia n. 40, K\'. 550. Orllll''"tru Simfúnirn do• l.otule·r¡,. Dir.: Cluudio \hhaolo. (30m). C \\IPR,\: Dido i Ent'<'t-, ¡•untatu n.(). Conjunt ro<·nl i in,tr·um('ntnii.A·• Arts l"lne·is>IUIIK. Dir.: Willium Chri¡¡tit·. (15m). GLINI-.A: Sonnln po•r u ••inlu i piu nu n• m. Nolmko lmui. Holand l'ilulint•u. (J6m). ALBJNONJ: Cont•t••·to u l'Ínquo• up. 9 n. 6. llt•iu1. llolli¡¡o·e· i 1\lnue·ire Houe·gu11, olwè. I Musici. (10m). buq;. Dir.: 'í . .lüni. (53m). O.Pl HCELL: S!'ptimiu. anti \t•ntt•. l'Uniata per a -oprnno i continu. J.r, 1l+•o•·• d"Orphi-t•. (7m). DERl SSY: JetL'< (pot'ma dun,al). Orqul',trn Filharm¡,nira dl' Rouerdam Dir.: Jamt•, C.onlon. (18m). nu~s­ LEH-HUSE1TI: Concert 1wr u du~' trompes i orque~tra, n. 5. Zolt•m•k T) l;.ar. Bedrirh 1'yl!;ar. Orqui'•lru eh· Cnmhra Droruk. Dir.: Pc•tr \ltrirhter. (l im). \tENIJELSSOHN: \'ariac·iun• t•onccrtunl' pt•r a ,·iolnnel'l i piuno, op. 17. llrmik Bt·rndklrnp. Cntlwrinl' Edwurd~. (lOmJ. LULLY: Lc,; No~c~ dt· Villn~l'. Lundon Ohoc Band. Mat·it'-An¡;t· Petit. pt'rtu"~ií• hurnwa. Dir·.: Paul (;oodwin. (15m). DITTERSDORF: Simfonia <'11 mi 111. Orqut••tra l"ilhurmònica Orndt>n. Dir.: Romt•o Himbu. (!:im). SPOHR: Con<'~rt pt>r a l'l:u-inet i orc¡ue•lra n. l WoO 20. Karl J..ei,ler. On1111'slra Simfònica dc la Rò<Lio tl~ Stnllgnrl. Rafat>l Frühht•rk de Bur~o,. (2ïm). 13.00 A FIU.'\ÇA (,HLP DELS SIS: f~ \farié• dP la Tour Eiffcl. Philhnrmooiu Orl'lw•lra. Dir.: Gtoffrl') Simou. (21m). TELE.M.~'\-:\': Quartet pt•r u fiu u tu. 'iolí, ,;o!ont'el i continu n. 6. cu mi 111 "Pae·i,em,·'. Quadro Am~lt>rdam. (lïm). '10ZAHT: Simfonia n. 31 "Pm·í~", KV 29ï. Orquestra cir Camhrn Escocesa. (18m). 1•1.00 MÚSICS DE CATALUI\"YA d' .\lfr<•tl Celuya. \.MOR..\LF.DA: :\usMt rlel Remei. Corm~ Súnchez. Cot· Rkernorl'. Dir.: Cecíliu 'd:ízCfut'z. (18m). DOXIZETTI: Tt·e, urieo. Montserrat Caballé. •oprano. Orqut'•lra. Dir.: Cario Felke Cillurio. (23m). SORS: Fonta•ia op. lO. Luis Orlnndini. ~uitarra. (15m). PLA: Trio ~ooata 1>er a duc.• flaule.. i bai" ronlinu en Rt' :'\1. Jean-Pierrc Rampa!. Clautli \rimll11}. z,UZ>II Pt"rti•. (10m). 8.-\CH: Partila n. 2, BW\ 1004. Gerard Claret, ,;oli. (32m). 00.30 REPEitTORI DE NIT 16.00 SELECCIÓ DIGITAL 20.00 SELECCIÓ DE NOVETATS t 22.00 AL'\L\N \C Ln t••pai tkstinut n t'\'Ornr· i t~\ iurt• ds ft•to, lti~S rt•prt•,~fltll• tiu• dt•l l'"''ut mu,i<·nl. Guie> i "l'let·ri{> d'\¡,., Rnhl<••. 23.30 '\OC1TR'\ ~lú•ira 11l'l' n<·nhur t'I diu. Sdt~ció i prewnlurm 11 t·urrt'(' DUOUS, 14 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'OlJEitTUitA Mú~iru Jll'l' <'Onwn~ue· t•l 1liu. Ro'('uU tl'obe·t'R he·euA <'"'olliolt•R í pt'CRt·ntndt•s )'l'l' .loun Vi\'t•s. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL STEI\IL\..MM \R: Sinúoniu u. I. Orqul',lru Simf<)niru do• Gotlwn- ITI..íM:\lEL: Sonata per a violont'Cl i piuno, op. 104. Bol'is Pergumcosclúkow. Pavcl Gililov. (2-Im). ABEL: Simfonia n. 3 en RI' M. Cuotilena. Dir.: Aclriun Sh<'pherd. (llm). .J.V.STAJ\fJTZ: Concee·t per u orgue i orqueste·u n. l en RI' M. ¡\J~na Vt>M:Iií . Orqueslrt\ dl' Cumhro Dvorak. Vlodimir \a lek. (17m). PROKOFIE'r: L'nmor de le• tre.• taronge~. suite Op. 33u. Orque~Lra l\acional E•rllt't"U. Der; \o•t•nw Jiinl . I 15m). H \'a n~ I .antil.·nn l'rtt \Ò\t'LIIU.llnh \\.JIJd: l. t't•rt•s,¡ 8.-r,:untn, -.nprnnu Or,¡tw ... ti'U dt• Cumbru l:•t•nt•t••n . Dir.: l.o·ppunl. ( ltlm). FR \ ~( K: \ nrint·i<lll' •emfi~~ti · qm·s p<·r u lllllntl 1 nrqn••,tru. \ldu Cir<•nlini Or'l"''"lrn ,1,• LíPju. Dir.: l'nul Su·nu". tlíml \10Z \l{')', QnmM umh o·ltu-i nt•t, 1\\ :illl. t...url l.<'i•t•·r. Quue·lt·t Pru1.1ík. (:t!m). POl' l'EH: Cum•t•e·t ¡wr n ''inluno•t•l i orqut•¡,tru, up. :! I. \1urtin O~wrtuf~. Oe·qtu••trn Simfè111irn tlt• Iu Hlttliu do• llt•e·hn. llit·.: RoiH'e'tu Pntt'l'ltnHit't>. (:!lltn). C.\l.D \H •\: Simfmun n o¡uute·t• n. 11. Orqu•••tru <I<• Cuml\l'll E, Iu\ ot• u. Die·.· Bnlulnn \\aro· luti. (lm). Rn~mmul 19.1l0 PENTAGltUI \ Pe·o¡:ramu 1lt· fhHel¡.(ut·iú mn•i c·ul. Guiu i rt·alít~ui'Ït'o: l't·rt• Rtero>, i \¡,., llnhlt·' · 20.00 ".\ L\ :\I,\:'\ Ell\ UE ...." Un •·un,·itlut o•n• 1"'"1"'"" i c·umrnw la mÏ••int 'l'"' li a¡:rutla. Guió i prt'M'IIInriu ,¡,. Jnun \IH•• ProdutTió tl•• Dulnr• Busquo•l•. 22.00 CONCEnT 1\1 H:tt\.\ltl Guin 1 "'lt•¡·l'Íu: Hunuun Cu1om<·r· i Jonn \'Ï\·<·~. \he-it·u per t'Ontt'0\'01' ,.¡ t!io. Ht•t•nll d' ohrt"< hrctL' l'•t•ollitlt>< i pro••t•otudt·• ¡ll'r Jou o '1' l''· 10.00 SELECCIÓ DICIT \l. 'i \1\T$ \F'\S: Sunfonio n. 1. np. 2 Uro)lii',Lra ~ucionol <lr I'UHTF. Dir.: .lt'IJit :\lurlínnn. (31m) . (; \l.LPPI: Cnnlih•hnr tihi. Domino•, wolt'l. Gt>l'ltrtl I .t''~"'· \ í·rnniqm• Grus. Po•tt•e· llnn 1•y. ll ~t>eninal"in mu,it·nlt•. (:i5m). SUI...: Medittwio •nhn• l'ont.i•• nu·ul t'-<'t' Sunl '''nt'<'~lou, op. :15 u. On¡ut••tru Simft!nit•u olt• Pr111111· Dir.: Pt•te ·\lte·i..t•to·e-. (ïrn ). LECLA IH: Snnntn n. 5 t'li mi 111, pt·e· u tlu~ 'iulin•, up. 3 n. 5. lt1.hnk Pt•e·hnun. l'indlfoA Znkt•rmun. 1llm). LII\DP•\LI\TNEH: Simfonio o·ont•t>rlunl pt'r o tluinlt't tlt' \l'lli i Ol'tiiH'<Il'll HJI· J..J. QuiJih't d•• >t'ni \u lm.. On¡ut••te•n Simfimi•·u tir Iu JliHJio cio• ~tul t¡:url. Der.: Bt·rnhord Giillt•e·. (18m). \ ,\CGil.\.~ "ILLI\J'IS: ~uitt• \ri-.tufilnirn ~~u-_:, n•:!pt·"..,.. Or<lll'''ti'U Filhurmònko cio• l.<>mlre,. Dir.:\ Boult. (27m). ~fi"\ \S: Sonata pt•r o clllwt•t u. :!7. \nm• ltnlll'rt. (6neJ. '\ffiEI.ILS: Ca\ ulruda nucturuo i ulhuflo, op. 55. Poema •imf1'mil'. o...,, .... l\al'ionul Eat'(I('('•U. Die·: \l<•,untlt•r Gihslln. (J 5m). B.STIU>ZZI: Lab'l'imr mit•, <'un tato . .luüonnl' Bu.inl. ~t>JH'Ono. Cnlin Tilewy, c·1aviermhul. ,,.IJ (10m). 2:-1.:-10 NOCTlJICN Mú~i1·u JlH nt•nhue· t•l tliu. St•lt•t•ciú i ¡u·<·~t·ntui'ÍÍI u t•iu·e·<•<· tl' ¡\Hr·t·<l C:t'luyn. 00.30 '1lJSICA DEL SEGLE xx ~\TTERBERG: Suito• n. :-1 prr u •iulí. únlo i on¡ur•tru do• •·urtlu. 1\il•-Erik Spurf, •iulí. .Jouku )Jansnt•ru•, •iulu. Siufunit•ltu d'E,torolm. D1r.: J un-Oiu• Wedin. (12m¡. KOlr\!,01 D: Quinlt•l umh piuno. op. I:>. Ilo na Prnn) 1. Quurlel Dnnuhin•. (29m). EGt...: La Tt•mpla<·eo fil' Sant \ntuni. Juell't Bnkt'l\ l'On trait. Quurlt•t 1\n•·<·k<·rl. :\1t•ml•n·• I'On¡tu•,lru Simfòniru dt• In ltntlw dt• Havit•e·u. Di1·.: \\.<•rewr lgk. (25m). JIOI)DINOTT: EHI't·nu )WI' o Oflllll''lru tl<• <·ordu, Op. 119. RHC Wt•IHh S)mphony Oe·rlwslru. Oil·.: lle-ytlt•u Tbomson. (15m). ,¡,. 1:t.OO A FllANÇA OI.'FENBACH: Guit(. Pul'i~irmw, hullrt. Oe·qursu·u Simfònil'n dc• )lonte·éal. Dir.: Chnrlt•~t Dutuit. (42m). J ;\NEC)U I 'í: 'roulcz ouyr lt•N e ri~ dt• Puri•. En•emlelt• Clt·m~nl .lurwquin. (6m). CERV\ISE: Dmt~''' fruort•He~ dt'l rcrutiX<'ment. Qunrti'L '1ondd. (Sue). 1 U)() NOt;S II\TÈRPRETS tm ERSOS AL TORS: El pO<•mo dc :\o1lnl (obcrlurn, cant I i rani 11). Ro.a :\1. Colll·,o. Curi<•• Prats. tor Iofuntil i grup in,trunwntul de I'E•cola Thau. Coral Thau. Jordi Hacligalc.•. pinno. Jo~t·p Cuní i Rosn 1\1. Oliu. l¡•¡•tors. Dir.: Jo~<'P M. Ru~qawtR. (35m). CHOPIN: Do" cktudi~. Alba Ventura. (3m). BIZET: Au fond du L<•mplt• t-oinl. Oc·tavio Àlvure~. tt'nor. F't•e·niiiHio Lutorrc, baríton. \rnparo Cun•ín, pi:ueo. {6m). 02.00 REI'EHTOitl DE NIT 15.00 EL OIA DE L'OIENT DIVENDRES, I 5 DE DESEMBRE DE 1995 7.00 L'OBERTl R.\ Pro~'t·amnció rl'olitzodn u partir d,, lt>;; pelirions que els no511"t'< oicnls han fl't ni contestndur de Catalunya ~1úsica. tel. 202 35 35. 5 Pl KCLLL, Tlw I tuq Quo·o·n. "iuh•to•s 'uenk ( .or "nntt•wnli. En¡:li.h llurn<¡tu· "iulo11"t'. Oir.: J. LI ini (,urolirwr. ( ¡:~8m). 00.30 RE P E RTOIU U E 1\ IT DISSABTE, 1 6 DE DE· SEMBRE DE 1995 (6m). O. 1'm !<it·k of lifl'. Z 110. Soli-te• vocal•. Cor del Kin¡I'• Con ..ort. Tbe King's Con•urt. Dir.: Robert King. 15m). I "a• gla<! "ht'n tbe) said unto ml'. Z 19. Soli•tt>fi ,-ocak Cor do•l 1\.ing', Con-ort. Cor d<·l !\,•" l.olle¡:~. Oxford. The J...iug' s Con'Çort. Dir.: Hobt•r·t Kin¡:. (8m). () Gnd. Utou hu,t ""'' "' orli. Z 36. SolistP~ \'OcaJ.,. Cor ¡(pf Kicc¡(• Consort. Tht' King'• 7.00 L'OBEIITlliA .\tú.. io·u pt•o· o·onu·n~tll' o·l olia. Jl~o·ull ol'ohn•R lm•us t'hi"OIIido•w i JII"I'RI'IIlutlo•,. po•o· Dolor• BusquiiiR. 10.00 PENTAG HA.\l A Ro•¡u•tic·ió do•l pro¡,çrunou em~.. c•l tlijouk. 11.00 EL ))lA DE L'O IEJ'i'f Prn¡:o·nmni'Íú rt•nlitYudu u partir clt• I¡•, ¡wtic•itm• c¡ut• ,.¡, IIO•trl'' oic•nt" hun ft•t al ronll·•tu<lnr clt• Cntnlun~u \lío•it•u, tt•l. 202 35 :~5. 22.00 EI.<; '\OSTRES CO'\CERTS CO\CERT o•nn·¡.oi•tntt ¡wr Cutnlun) u l\1 ú,ic·u el din 16 dt· jun) oio• 1995 u lï~•¡dí••iu oio> Sant l'ou ch•l Camp clt• Bnrrdona. DE FESTI\ \L PHIMER MÚSICA DE C \MBR.\ DE SA 'lT l' \v DEL CAMP. F\BHECA: Olwrtut·u. 11.\NUEL: Com·t•rtll gruM~o op. 6 n. 5. BACi l : Suitt• n. 2. B\VV !Obi. PLA: Cunt·c·rl pt•r u 1luulu i Ol'f!'ll'''''" ('fi Si h. e RI EC: Sui to· lloll~t·r~. Bo•rnut Cu•tillt•jo. lluu ta. Or·t¡m••tru Sant Pau dcl Camp. (llOm). 23.30 l\OCTLR'\ \tú•iru ¡wr at·ahur t•l dia. Sdt•t·riío 1 pn•-.•ntució u ('àrr('(' dl' '\lar{¡ Junt>. 11.00 Tlt\NSJ\HSSl Ó EN OlRECTE DE L\ ~USSA COJ\VEI\TV.AL DES DEL JIONESTIR D E :\101\TSER RAT 12.30 OIVERTDIE.'\T t:n migdia mtL<;Ïral arnh )Juriunn ~arria, on t'' combina In mú•icn amb la informació i la partit·ipurió deb no,trr• oient•. BLOC DE \OTES. EL TREXCACLOSQGES. SAC DE Dl BTES. 15.00 "A LA ~IANERA DE . ... " Rt·pctició del programa ''"'~' c·l dijon• al vespre. 17.00 TE~IPOitWA O'ÒPF..RA DE CATALUl'I'YA MÚSI CA HA~DEL: Giustino. òpent en tre• actes . .\fiehn<'l Chnnce. Dorothca Hoschmnnn. Dn" n Kotoski. Juliana Gondek. Cor el<' Cambra Cantam u' de Ha lli'. Orque,tra Barroca de Frt•i burg. Dir.: :\ichol:h )1rGegan. ( 173m). 00.30 R EPERTORI DE MT 20.10 REPERTORI DE CO:\CERT DIUMENGE, 17 DE DE· SEMBRE DE 1995 SffiELIUS: La filla de Pobjo1o, 'imfè)nir. op. 49. Poema Orquestra Filharmòniru de :\loscou. Dir.: Vos•ili Sinaï,ki. (13m). LISZT: Com·ert per n piano i orquestra n. l. Jor·ge Bolet. Orquestra Filhnnnt)niru dt• Rorhrstcr. Dir.: David Zinman. (20rn). HAYDN: Simfonia n. 102. Philhnnnonin Hungaricn. Dir.: Antal Domti. (25m) . .TA1~ACEK: Quurtet de rorda n. 1. Quartet Hng<•n. (19m). T'XATKOVSKI: La donzí'lln dt• neu, op. 12. lntrodurció. nll'lodrnlllll i dansa. Orque~u·a Sirnfònirn de l' •\eat1êmia dc l'URSS. Dir.: E. S\'ctlano\. (13m). BERLIOZ: El 7.00 L'OBERTLRA 1\Ho.i•·u pt•r t'llnwn~·nr ..1 diu. ll<·cull d'obre~ brt•u• t••collidt>~ i pt·c"'•cctuclt•s ,,..,.Pilar Subiru. 10.00 LA MÚS ICA RELI GIOSA 6 Consot·t. Dir.: Hobert Kicc¡!. (·lrn). I will sing unto tiri' Lord u¡, l11n¡: as J live, Z 22. Sulisto'' \uc·alh. Cor dt•l Kin¡;"$ Con•m·t. Tiri' Klng"s Consort. Di o·.: Holwrt Kin¡:. (3m). I will love tlwe. O Lor d, ZN 67. SoliRl!'' \'lll'lll1i. Cor del King's Cocbort. The Kiu¡(s Con•orl. Dir.: Hobt>rt Kin¡r. (6rn). P UHCELL: Antlwcus i St•t'\'t•is. O l.nrd, thnu uo·tmy Gud, Z 41. Soli•tcb vot·ulo. Coo· tl!•l Kin~'• Ccm~ort. 'l'ht• Kin¡(s Consort. Oio·.: Hnht•o·t li.in¡:. (llm). BlesR~•tl is tlw mun thul fo•ur·c•tlr tl1<• Lord. Z 9. SnliAlt'k •ot•ul<. Cor dt•l King'• Con~nrl. Tht> 1\ing·~ Con•orl. Di o·.: Roher·t J..in¡¡. IJ. Op. runui. rarntl\111 (Oiwrt ur a 1. On¡uo·•tr·u Sirnflmiro dt• IAmdrt••. Dir.: Culin nu, i •. (9m). 22.00 EI.o; \OSTRES CO~­ CEitTS CO\CEKT o•nrt•¡:r•trnt po•r Cutnlun)lll\tír•it•u t•l oliu 2:l d'n•·tulll'l• dt• 199\nll.l'ntl·(' Culttu·n1 Funclneiú Lu f.uixu. FESTIV \L C,\HTEH I SOLEll. STR \ \ ll\SJ..I : Trt"' P"''''' lll'r n t¡nur to·t dt• t·llrdu. f.AHTEH: Qunrtl't n. ·L o¡rucr·tt'l n. I. \nlitti St.ring Qunrto·t. (72rn). 2:UO MlCTtiRN Míroit•n pt•o· tti'Uiollr t•l diu. St·lt•c•t·iÍI i prt·~o·ntudtí 11 dn·r('l' dt· \lnrío .J aní•. 00.30 HEPEHTOIU DE MT DIU.UNS, 18 DE DE· SEMBRE DE 1995 ï.OU L'OBERTl RA \tí.-iru pt•r rnnwn~ar t•l din. Rt•t·ullcl'uhn·• lon•u, o·•rulli<lt·- i prt•,t•ntu.J,., po•r Joan \ n ,.,. 10.110 SELECCIÓ DIG ITAL Simfonia n. 1. Filhorcn<'rnit•o ell' Dir.: \ulo·•-> G•••·DE J ERÜSALEM Ht• M. Clruntidt'{'r'. Sinfouiu. Dir.: Jo~t·ph ,l t•nnin~~. (20m). DVOH,\K: St•rt•nutu pt•t' n t·onlu, op. 22. Orc¡u~~tr·u clt• Cocnhru Suint l'nul. Dir.: llu~h Wo lff. (29m). MOZAHT: I>otZI' vudurinn~ pt·r· o piano .ohn• "Jt• •niM Lindor'' ciri Hurhio•r dt• SÍ'\illo•, dl' Buudron, 1\.\ :~5·1. \hlt1·r Chodnt•k. (18m). PROKOFIEV: Cnnt·t•rt pt•r u 'iolí i ortJil!'l<tru n. I, op. l'I. \lndimir Spi \ako,, HtJ)UI Philhurrnonir Or~•h,.,trn. Dir.: ) u ri Termikanu\. t21rn). F.f.OL PERr\: C.onrl'rt r!'iul n . 2. R. Clairt'. flauta. D. \1urnnPy, du\erí. J. Lind••n. hui' dt• violu. J. SPP, flauta. (11m¡. \ \\ICKY: Simfonia o•n Do \1, up. Il. On¡cw,tru tlt• Cumhra Dntrnk. Dir.: BohumiJ Gn•¡:or. (27rn). BOHOOI\: Orqw•,tra Rottt·rdum. ¡¡il·~. (35m). !?): Mi•~u t•n Chontil·lt•t•c· n t:I.IJO t: 111VE lt N MENDf~LSSO U N IIEf\SEL. tnnrç, I.I'('M Liunu dl' L'Any pt·n·~ Sl•o·lw~<·u. (13m). STENIIAJ\1\t\ H: Sol~tic·i d'hivPt'n, r·upMÒdin riUt't·u op. 2..\. Coo· i Oo·ttut•• lro Simfòni!'u cle Iu Ràdio Sucro. Dir.: Esu-Pt•kka Sulont•n. (I Ien). POULENC: -Ln MJir dt• m•ip;~". pt•Lita t·antotn clt• rumbru. Grup \orul dt• F.: Gt•ltt'l', r.~lu•t")r•, França. Dir.: John .\lidi•. 16m). \'TYALDl: L"Hheo·n de "(_... Quutre Estal'ion,;''. \nne· Su phi" .\luttcr. \ÍOií. Orcprc,tru Sinú<ini•·a ,¡,. \lenu. Dir. : Hl'rKorajan. (8m¡. ht'rt \Oil L.\\J \RQl E-PO'\S: "Conro•rtíno de w,-ierno ·~ pt•r a ~uitarra i orquPstrn. Eduanlu FnnÚn· clcz. Orque•tra dt' Cumbru ..\n¡.:I<''U. Dir.: Enrique Cnrdn ~ \sensio. (13m). 1·1.00 LA CANTATA DEL CAFÈ Pt'OI;\Tttma dc mío~ira rorul. Sclert·ió. guió i prcscntariú: Àlrx Ruble~. MÚSICA T'<ECA T ESLOVACA. EL RJT.\IE DEL COR: 'lo,·et.ats discognlfiquo•8. c·unrcrts i notícil's qut• fan reft•rència al món cnral. 16.00 SELECCIÓ DIGITAL \fE:\'DELSSOH..~: Quartet nmlt u-,; \1imi. piano. op. 3. Cario Trio de corda de Xica¡w. (39m I BRITTE\: \'arin<·iono: •obre un tPma de Frank Britll(l'. Op. 10. AcadPm~ of St. \lartin-in-thrFielfl~. Dir.: '"'ili~ \lnrrinrr. (26m). !:>CHL BERT: Simfonia n. 8. D ï59 (n. ï) "lnaral.atln''. ConrertRoyal Or'lu~·tra p:t·bou". Dir.: ~ikolnu~ Hnr· (27m). H \) 0'\': lltlllt'Ourt. Oin:'rliment pi>r n corda i \t'Ot n. 2 a 8 veus. Hob. X:5. ltic•¡•rcur Consort. (16m). BRUCJ..I\'ER: Missa en mi m. Pctt·t· Hali, tenor. Philip .Jouo·s \Vind Emt•mble. Cor· Srhiltz tlt• LondrrR. Dir.: Roger Nt~r­ r·ington. (•Um). GEMI~TANI: Sonata per a ,-jolnncrl i boix t·ontinu op. 5 n. 5. llidrnri Suzuki. ,·ioloncel. Hkercur ï.m ..ort. !9m). GL\Zl ~OY: El )tar. Funta,in op. 28. Orque,trn Sinúònica de la Ràdio dt• ITRSS. (15m). )t01JRET: Simfonit's de fanfnru. llanm·'· Wolfgang i Bernhard Lliuhin. Simon Pre-tnn. trompet!'~. orgul'. :\orbo:rt Schmill. timba· lc--. (6m). LISZT: Trro e,tuolh 1le ronrert. S. 144. Jurgt• Bolt•t. '10Z.\RT: (21m). piano. Lituniae LaurNannc. K\ 109. Eva \1t'i. Elioabeth ,·on M:t¡(llll'· Ktll'l .\zesbl'rgl'r. Dcon van tlrr Wult. Gilleo Ca¡·hrmoillc. Cor \rnold ScbonbN·g. CoocPntus mu.si(•ns Viena. Dir.: Nikolnus Hamoncourt. (J(}m). VfV•\LDl: Concert op. 4 o. 2, RV 279. "La Struvuganzn". Monil'n ll uggcl. Tlw Ac·ademy of Anri<'nl MuMic. Dir: Christophet· Ho¡,•wfJod. (10m). 20.00 SELECClÓ DE J AZZ P rogrruna dedicat a la miísiru dt• jn7.Z omh guió d'Alht'rl 'tlullofrÍ'. 22.00 TE'II P ORADA to th•·•·· Oda pd t•t•nlt•nnri tlt•l DE L'OBC CO~<..ERT l'nrr¡:istrnt t•l din 15 dl' tii'•<'IIWr·c de 199:; ui Pul uu dt• la \[ú-il'a Cntulunu dt• Burrelona. F \LL \: llonwnnj•·•. PEDRELL: El t·ant dt• la muntanyu. STRA\ l'<SKJ: La l'tm'n ~rot·ió dl' Iu printaHnL Ort¡u•••tru Simft'mit·u dt• Bur·n·lcma 1 1\m·ional th· Cutulnn}U· Dir.: Edmon Colonwr. 23.:{0 I'IOCTliHN per Hnhur t•l din. Sclet'CÍÍI i (H'C'M<'ntncic'> u t'ttrTt·r· ti'Aifr~d Crluyu. "úsiru H .\SSE: Lu Sena Scaltt·o. Bt•rnadt'ttc LuC'arini. G10rgio Gutti. Grup ln•Lrumcntnl de I'OrquP•tra dl' Sas,ari. Dir.: Gubriele Cutalut•t•i. (57m). fER\.\'\DEZ C.\B\LLERO: Gigunt"' ) Coh.. zudos. \na "u•·ín lrinrtt•. \lorin Tere:m Erdozain. l'íirollí• i\lunguia. l.orlo• \Jdunondo. Cor de Cambt·a dl' l'Orfeó Dono~oliarra. Ül'<¡uel>tra Atuulfo Dir.: Simftlnicu. Aq:t•ntu. (32m). EYSLER I KALMAN: 2 ñrit·;; d'o1wrt•ta. Bt•t·nd Wcikl, ba.-ítun. Cor i Orc¡ut'stt·n Simfònirn dt' I'ORF. (tOm). 00.30 REPERTOIH OE l\ IT DIMARTS, 1 9 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'OBEilTLRA \lú>rca per· t•onwnçur t•l diu. Rtocull d'obrrs hrc•u• l'•t·nlliclt•< i pre-eutuclt•s ¡lt'r J oun \ ;...-,. 10.00 SELECCIÓ DICIHL H\.\DEL: \Jrl',h', mú•it·a tl'<·•· l'l'nu. Emrnu h.ir·kb). Jutlith :\eJ,on . .\lur~urt•t Cuhlc•. Poui Elliot. On, id Thornu,. Tlw \t·utlt•rn) nf \ur·it•nt Mu<ic·. Dir.: Chri~toplwr llo~wond. (57m). \IOZ,\HT: Conr~•rt (11'1' u piano KV 191. Ounid n. 21, Bnre1t1Joim, •oli.tu i dit·et·tot'. Orc¡ut·Rtru ciP C:nmlmt AnglrMa. (32m). MASSENET: Suitt· n. 1, np. 13. Ot·qnt'Kir'u Filltut·mc)ni!'u tlt• llong h.on¡;. Dit-.: Kt•nrwth Jrun. (24m). RR I}..I: Conrt•rl p••r n Ol'j,'tiC i orqut•"tra 11. 2 t•n Sol \1. Alt•nu Yt•~ot'lú. On¡ue~tw de Camhru Rohusluv Murlinu. Dir.: FruntiRPk Jílt•k. (20m). BOCCHERI~l: Sc ..,tt•t dt· t•ordu n. 2 en Si b M, op. 23. En,!'mhlt• 115 (19m). ROSEN,1CLLER: Simfonia n. 2. llt•,pl·rion '\.,"\. Dir.: Jordi Su,ull. (8m). 13.00 L'HIVERN PROKOFIE\': La fo¡¡ucru d'hivrrn, suih• p!'r a m•n~o op. 122. The :\"" London Ürl'ht>slrn. \lu.,ic Childrcn'• Finchll'y Group. Dir.: Honnlcl Corp. (19m). YSAYE: Cant d'hivern, pormu llt'r u violí i on¡ut>str·u. Jerrolcl Ruhrnktl'in. Orquestra Nut·ionul dc Bt'.lgic·u. Dil·.: Mt•ndi Roda n. (13m). MI Lil A UD: Cúnt'l'rLÏno d 'hivcr·n per· u t rombó i orc¡u!'st nt, op. 327 . .ft•nn Douuy. Orqui'Rtr·u R f'gional d!' Cannes-Pt·ovcnrc ¡\Jpcs-Cclte d'Azur. Dir.: Philippt• Bt·nrlt•r. (10m). FUC IK: Winlt•t·stUrmt•, Orcyn<'slru llU. valo, op. Dir. TxcC'n. Fi!harmònit•u Vóduv Nrumunn. (12m). Trinit~ Cnllt·~·· l>uhlin . Snli•tt·• ntral • . Tlw 1\.in,:'• Cun•~>rt . Dil'.: Rnlwrt 1\.m¡: (:!lm). \lu-u·u 1'<'1' unohur ••I tliu . St'lt'('l'lll i pt'<'•l'nllu·iít u t·Ïirrt't' d' \lfn••l Ct•ht) n. 00.30 llEPEUTORI m.: !'aT DIMECRES, 20 Dl DE· SEMBRE DE 1995 ï .00 L'O II E it'I'llllA 1\lt't~ÍI'II Jll'l' ('UIIU'IIÇIII' t•J ¡Jiu, Ht••·ull<l'nht·t·~ hn•ns ''"'ullidt•' i Hi.OO SELECCIÓ DIGITAL pr·t•M•ntutlt•s pt•r· .lunn \'i li'N. SAlNT-SAENS: Suite Algerin· nu. op. 60. Orc¡ul',tra Simft'mit'o d<• Londres. Du·: Yondnni Buit. (21m). SClliDL\.'\l'l: Trio amb piano n. I. op. 63. Trio Bt'aux \rts. (32m). ROSSL'\1: Sonata per a corda n. 5. en 'li h \1. CnmPrata Brm. Dir: Thoma• CLDIF.:\TI: (15m). Füri. Simft~niu n. 2. Philharmonia Clauclin Dir.: Orrhl'•tr11. "t"imnn<'. (2~m). BACH: ..Jc,.u, •rhliift, wa' soll ich hoffen?'' (J••,u• donn. què pur es~rar?¡, t'antulli BW\' 81. Wilhclm \ViNil. Paul Esowood. b.urt Equiluz. Rum! van der 1\l.,t!l'. Cor d~ m•ns dt• Bad Tiilz. Petits cnnlot·s dc Vit'no. Com•cntus de Viena. Dir.: musicuo Nikolaus Ilarnoocourt. (16m). STALOER: Concert per u flauta i eo reia en Si b M. Wi ll iom Bcnnet. Ort¡urstt·a dc Combt·a A.nglt•su. Dir.: llowm·d Griffiths. (20m). DVORAK: Quartrl de corda n. lO, op. 51, (B.92). Quartl't de corda de Praga. 132m). \'(',\G~ER: Obertura dl' Ri!'n7i. Orquestra Simfònica de Baoilea. Dir.: Armin Jordan. (12m). FRESCOBALDJ: Quatre "Canzoni~ instrnml'ntols. Tl Tea tro alia :\toda. (15m). PACAl'INI: Concert pl'r a violí i orqul'stra n. 4. Solvotore >\c•cordo. Orqut'stra FiThnrmoruro dt' Londres. Dir.: Churlt'< Dutoit. (36m). JO.UO SELECf.IÚ m GITAL 20.00 L'ÀUDIO-VISUAL Un progrnmu d'Àlex Gorinn. 22.00 P URCELL : ODES Celebratc this Festival. oda per l'onivet·sori de la Reina Mury, Z 321. Gillinn Fisher. Tesso Bonnt>r. .Iumes Bowman. Jonathan Kermy. Rogers Co,eyCrump. Rufu& }Jüllcr. Michael G!'orgc. Charlcs Pott. Tbc King's Consort. Dir.: Robert King. (33m). Cr!"at parent. boil SIRELIUS: Simfuniu n. l. Philhtu·tuonin Ort·lw~t n1 Dir: \lndimir \•hkt·nnt). (;i:{m). ~·.cot PEHI\: ~,,., '\nrinn,, In "Piomontc•,n". (Quurl ortlrl'). Hc•pi-r·iun \.\.. Du· : .lorcli 'iu,ull. (25m). IIOL'iT· Hrook Grl't'n Suilt•. Cit) uf I ~mtlon Sinfoniu. Dir.. Hu· harcl llll'kn'l. , ( 7m). RR .\11\IS: Trin nmh pinnn n. I , op. 8 Trio d1• Fit••olt•. (39m). B \CI I: Ctllll't·rt JH'r u ur~ut• 1 m·<¡u•·~trn n. 11, 11\\\ Bnrrm·u Orqut•stru 1059. tl' \msLt•rtlnm. Suli.•tn i tltr~t·· tor: Ton Knnpmnn. ( 1:lm). MOZ ·\HT: Mi~KII "- v 220. "MisMu cl••lM pnrclal•". Ann Mnnoyio~. IW•nlw th Gmf. Ol} Pfuff. Frun:r.-.luMI'f S.. lip;. Ccw dt• C:nmhrn dt• Cnlr'111in. Cnllt•I(Ïtnu l't·tc·r Nt•u Cut·t.uMiunurn. mnnn. (15m). RESl'IG III: Suite· per n t·ordn. lluytln Philhur·· muniu. Dir.: Ezio Hojutti. (27m). HOSS IM: l.t• H<•ntlt•t,· vousdt• Chu•-.•, ohc•t•turu (lrun•t·ripriú per o instr·unwnt~ tlt• •cnt). Ric·t•r!'ur '"'atlt•m}. (5m). u;,.. : 13.00 L'H I\'EU:\1 T\.Aih.O\'Sf...l : Simfnnin n. I "Somni< cl'hivt•rn". Orque•lra Filhannònicu dt• Bt•rlín. Oir: H. '"" h.torajan. (~5rn). l. \HS50::\': Th<• \\ into•r'~ Tult•, fout· 'ignl'ltt>S. The Storkhnlno S in fonicttu. Du·: Jon Olu' Wt•clin. (!Om). 14.00 EL CRAN SEGLE rnt't~it·u untigu. i pr(•t<t•nt uc:ió u t'llrl'<'t' fl11 .l oun Vivt•h. ELS "CARMINA B UHANI\" MEDIEVALS (2• tnu·t). 'I'EMPS UE LES MUSES. Pro~rurnn dt• s~lcrdó, h'lliÓ \t·•·unlu. 'fnr¡ton•t Batj.·r. Toh) Hoffmun. S) h·il' Guuau . Gar) llnffmun. (37ml. P\ISIELLO: Cnnn·rt pcor a piano i ortpw,tru n. :i. ~lm·inrlarn :\lont•tti. Orqn•·~tru tl•• Cnmhm \n¡dt',n. Dir.: !:itt•phani•• Gonlt'}· ( l:!m). PIIIUDOR: Suitl' n. 5 dl' la primrrn nbro. Puul Dtlmhrt'('ht. oboc'. Wit>lnnd 1\:¡újl..t>n. \lnlun t't'I. llubert 1\.ohnl'n. l'Iu',.,.•. 1I:lm). \1E.\DELSSOTIN: Sulm 1:! np. 12. Snlifltt·~ ltlf'o),, Lu Clu11wllt• Hnynlt•. Collt·~iuno Vtll'ull'. EnM•mhle Orc:hestntl dt• Ptu·i~. Olt·: Plülippt• Ht•rrt·· wt·¡~lu•. (25m). KHAUS: Qunrtt•t tlt• t•urdu n. 2. Qunr·t<'l Ly~111l. (l:im). SC IIACIIT: Cutwl'l'ltllllt> t•n Si h M pl•t· 11 tn•s rlurirwt~ i nrt¡llt••tt·n Di<'lt'r Kliil'l..t•r-. Oli' 'l't' Linrk. Woldemot· Wo111ll'i. Ort¡ut•,lt'U Simft!niru dt• Bum bt•r'll· Dir.: U un> Stotllmnir. (:!8rn). P \L \01'1: SU. l't't't'~ pe·•· o lluill. Eu¡:~ot• Ft'rn\ (l!lm). D'I'<IH: Tt•rt·o•rn Simfonia, op. 73 "Dc hdlo ¡:ollirn". Ort¡ut••tru Filharmtinic·a d'E•t ra,bnnr11. Dir.: Tht>odor Gu-<•hlhuut'r. (31m ). 11 \)0\: Cont'l'rt (lt'r u 'tol om·..! llob \'llb: ~. J uliun I Ln)d \\cbrr. Orqul'•lru dl' C.nu1ltru .\ngiP-a. Dir.: Llop! CORELI. I: (25m) . WC'bt•r. Sonata p~r o Ouuln df' bet• eu Fo \1, np. 5 n. l. C. Stt•irnonn, flou tu dt• Ut't'· M. Hul(~t•lt, 'inli lmrror. Il. S. Smith, lloüt. J. Suvall. violo tic ¡tnrnhu. (12m). llUTTERWORT II: Tltc Bunks nf r.n·t'u WWow. On1urKLI'II dc• Con lo Anglesa. Dir.: Wi llinm llnuglttou. (lím). 20.00 SELECCIÓ O E NOVETATS 22.00 AI.'ItANAC Ln t•,pni tl<••tinot a PI'OI'!tr i r<'llllrt• PIA feb més repr·pst•ntutit" del pu<'at muail'ul. Guiú i ••·let·<·ió cJ',\Jex Roi>IPs. 23.30 "\OCTI.:RN i\lít•iro pl'r acabar t•l clin. Selt>ceiú i pre;,entació o rñrr~c· d' \lfred Cdoya. (){l.:~o REPERTORI DE l'iiT DUOUS, 21 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'O BERTURA MúHiro per ronwnçor el dia. Recull nbrt·s breus cscollid{!ll i prl'~entadcs ('M'r Joan ViveH. er 10.00 SELECCIÓ DIGITAL 16.00 SEL ECCIÓ DIGITAL tlt· BEETHOVEN: Quintrt !'ol'da, op. 29. Salvatort· B \CH: "St"lig ist der M11nn", (FI!hç aqueU borne que ouportu la L!'rnptació). rantntn BWY 57. 7 Lr.nlo Blll'kt•l, "'IH·nnn. Jut·ub StnPmpfli, hui,, Ct•ur¡~- Fr·iedricb llf'rult·l, \IUIÍ. Cnr i Urtlu•••tru tlt• Cumhru dt• Sarre. l>u·.: "url Hi•tt•npnrl. (26m). C. ST\ \11 I'Z: (.unrt•o·t IH'r a trumpu 1 unlllt'•tr·u t•n \li lo \1. Zdt•owk T) l•ur. OrtiiU'Hto·u UI' Ctunhru do• l'rnwt. Uit·.: Frunti~>~•k \njuur. (17m). DEBLSS\: Chiltln·n·~ Corm•r. \fio·lll'l Ri·roff, piunu. (16m). HE ·H . II: Siuofuniu t'li mi 111, op. 32 '"Gui•Ho·u''. Oo·qnt·Ato·n Simfionirn dt• Do•tr·oil. Uio·.: Nt'l'lllt' Jürvi. (I lm). BIBEH: Sonutu p<·r u vioJf i hu i' I:OIIIÍUII n. ]J, ''Sonnto·H do•! HoHnr·i". Stt8Unm• Luutt•nlrul'lll'r. Hutlnlf Ewco·hurt . .lohunnt•R I\ot' h. (I Om). STEFJ.'ANI: Ot·c·hi, po·o·t·h!·piun gl'lt• ?, rlm•1. HosRnnu Bo•¡·tini. Clnudio Cu,inu. Ao·t•ndin. Dir.: \ttilio Cro•muowHi. (9m). RAFF: Cum·o•rt ¡wr u ptuno i orque•tr·u. op. 11!5. J¡•un Fr·unçoi• \utonioli. Oro1n•••tm dt• Cnmbru dt• Luu,nnn. Oir.: Lawro•nt't' Fo•tt'r. (:15m). ( \ \IBI\1: Trio pt•r u Oautu. ohoi· i fu¡:ot op. 15 n. I. \lt•mlu·¡•, dt•l Qnintt•L \rnold. (I lm). 13.00 L'lli\ ErtN Philhnnnonia Hungarira. Dir.: \utnl Dorati. (22m). DAUPRAT: Gran Trio pt'r n trompt''· op. -1 n. l. En¡rdbert Schrnid. Karl Rt'ilmap.'r. l..lrirh Kohl. (Um). TART~l: Concert per u ,;,,Jí, •·orda i continu. en Iu m. D ll3. L lo l ¡!hi. I SolL•li \'t•nt•t i. Dir.: Cloudio SrimonP. (15m). ROSSI.~ I: Sonata per a rorda n. 6. I Solisti ltaliuni. (20m). LECL\IR: Sonata prr a fluutu i c-lavel'Í o. 8. Maxcnc-e Lun;ru, Oauta. Rohert Ve) •·on-Lncroix. rluvecí. (llm). DVORAK: Ob!'o·turu Cumnval op. 92. Or,ruest•·a Nncinnal Ecoct•so. Dil·: Necrne Jiirvi. (9m). MOZART: Ergo intt·n·st, un l(uis·Qua•·o·o• supct·nu, KV 1•13. Barltant Bonncy. Cor Amold Schünbcrg. Cnnccnlns mu•itus Vif'nu. Dir.: :'likolau~ IInrnoncourt. (5m). 19.00 PENTAGRAMA Pro~ama de divulgat'ió mu!licnl. Guió i realització: PPre Buré;, i ..\1..., Roblcs. 20.00 "A LA ~L\J~ERA DE...." l'o convidat ens proposa i ronwnta la mtbica que li u~,'rnda. Guió i pre~entació de Joan \ïve,. Producció dt• Dolor~ Bw;quets. SCHI..Bf:HT: \lat~•· d'hht·rn. dtll:tl' primt'rH lit·drr O. 911. Dil'lrit•h Fi•t·hl'r~Dit••kau, bnrítun. Gt•r·ultl \lourl', piuno. C42m). MONIUSZ"O: Corm d'hivt•rn. oltrrturu. Filhnrmonitt Pomor·•kn BydgoKZt'Z. Dir.: Holwr·t Sntonow~k1. (14m). 22.00 CONCERT mL\GlNARI H.OO MllSJC$ DE CATALUNYA xx Guió i s!'Jecció: Raimon Colonwr i Joan Vives. 00.30 ~rúSICA DEL SEGLE RIW IMS: Wurum i~t du• Lirht Gcgt•ht•n, o¡;. '¡'.t, Cor·ul Canti¡:u. Dir·.: JnHt'Jl Prats. (11m). ALBENlZ: Cants d'Espan)U. Rnfot•! Orozco, piuno. (25m). RODRIGUF:Z PICO: \ boo a Qu. Crup lnolruml'ntul Ban·dona 216. Oir.: f:rnl'sl \lnrtím·z lzIJUtPrdo. (13m). HEETHO\ E'\: Sono tu per o 'inloncPI i piu no, op. 5 n. l. Pau Cn•uk ~ilhdm 1-.t•mpff. (23m). \ 1\ ES: \taruxu, preludi (orranjanwnt de P. Pert•lló). L'Orqut••tra dP Cnrm1ra ol' \ronlion• dt' Rort•dontl. (l!m¡. RA\ EL: Shí-bo>rozutlt·. vïrtiiria dt·l· \ngels. 'opronn. Ort(Ut•o.tra dt• Iu Stwi~tnl dt• Cont•t•rts dt>l Con~l'rvatori th• l'orí•. Dio·.: Ct'or¡:t'H Pr·i'to·t•. (I Sm). CORIGLIMO: Concert P~''' u clarinet i 01·que6Lra. Richard Stoltzman. Orquestro Simfònica de Londres. Dir.: LawrPntc Lei~bton Smith. {30m). NAt'iES: Simfonia per a corda. Orquestra Filbannònit•a dc Lonrlre$. Dir.: Keith Clark. (15m). )JATEJ: Glòria. pt"r a 'eus i instruments. \eni. Dir.: Tonino Batti,tu. (22m). BOUCIL\RD: Pourtinade. per a ,;oia i pereu-.ió. 1\.im Kasbkashian. Robyn Schulkow•ky. (17m). 02.00 REPERTORI DE NIT DIVENDRES, 22 DE DESEMBRE DE 1995 7.00 L'OB ERTURA 16.00 SELECCi Ó D IGITAL A I~KAN: 8 Sona t ina. Bt••·nord Riugt•isHt'n, piuno. (19m). BLOW: Vt•nus i Adoni¡,, Nuncy Aq;l'ntn. Lynno• Duwson. Stt•phl'n VtH't'OI'. Cor. London Buruqw•. Dir.: Churb \lcdlam. (SOm). IIAYDN: Simfoniu n. 72. pn. Dio·.: ~ikoluuK llnr·nont·nut·t. (:J:Jm). \10Z.\RT: .\lis>a hrt•,i,, h.\' IlO, '"Pu,lorulrnt'"•'". llt•lcn Dunuth. \nnNit' \lnrko·rt. l'"' Ht•ilmann. Andro•n, St•hrnidl. Cor i Orrru••,.tru Simfònit·u dc la Hudío tlt· I.A•ipzi¡:. l>ir.: Jl,.rbl'l't h.t•gt·l. ( lllm). \ \CIIO"': Quur·tt·t dt• t'tmln. Op. li n. 6 Etlouurtl Popu, \iolí (11). Trio do• <:onlu tlt• Pm·í•. ( IJm). MENDP.LSSOIII\: Simfonia pet· u o·ordu n. 4. Cuiltlhall String EnK<•ntblc•. (9m). H \YDN: Ctlllt'PI't )1f'l' tJ "'"'~ II'OIIllll't. i un¡ut'Klru. en 'li h \1. Ztlt•nck Ty lNUI', llt•oh·ic-h 'l") IMII'. Or·'Jllt'Kti'R dt• Cnmltru Dvoo·uk. Dir.: Pt•to· Ahrirhtl'r. (20m) . IUiTHAUSS: Suuuto pt•r o violom·t·l i piuno, op. 6. ElcmÍ'r l.avothu. Kt•r•tin \lwrg. (27m). BANC!ImiU: Lu pnzziu scniJc. Socit•tà Cunlt'ristirn di Luguno. Dir.: Edwin Lot•hrt•t·. (32m). KLUL.\1..: Willinrn Shuke•pt•urt'. nbt•rtura Orque,tra 'iimf<init•a Odl'n,t•. Dir.: Edwnrcl So•ru\. (10m). Música per començar el din. Reeull d'obres breub escollides i pn:senlndes pet· Joan Vives. 13.00 L'HI\ Ert!\ 11 ,\ YD\: 1..., r•:,wcio•'- (11 i\t·rn). E<lith \lnthi •. Sit•pr·ed .lt•ru•ult·m. Dit•Lrit'h Fi-.·lwrDic•kau. Cm· i \rudt•m) of St. Martin in-tlw-Fit•!tk Dir.: "11'vil!t• Murrint•r·. (31m). BAX: Wiuu•r wnt<'l''· ('\i¡..oii<•s d'hiVI'rn). Er·io· PtH·kin, piuno. (7m). GLAZUNOV: Lt·~ t•stadons (bi\'l'ru). Ortlllt·Ktt·u tlt• Iu Suisst• Rmnondt•. Dit·.: Er·u.,st AnM•I'tnt'l. (lOm). DUREY: Neu. Philippt• Corr·t· i Edouord l~)(t'r·jcun, piuno u quotr·t• muns. (6rn). SCHUMANN: Concert p('r n violi i orquestra. Cidon Knm!'r. Orqut>,tra de Car:nbra d'Euro- 00.30 UEPERTORI DE l>òiT DISSABTE, 23 DE DE· SEMBRE DE 199 5 7.00 L'OBERTURA 1\Iúsica per ¡·om1·nçar ri dia. Recull d'obres br·eus csrullide, i presentades per Dolors Husquct~. 10.00 PENTAGRAMA Repetició del programa emi-s el dijous. 11.00 EL DlA DE L'OIENT Programació rl'nlitzada u partir de les peticjons que l'ls oostn•, oients han fet nl conte,tador d•• Catalunya )fúsica. tel. 202 35 35. 22.00 ELS NOSTRES CO'CERTS CO'\'CERT l'nrt>g:i>trat per Catalunya )1ú,ica t•l dia 12 dr dc~pmbre de 1990 ui Centre Cultural Fundació '·Cuixa de Pensiono". Música '1/adulcm·a del oegll' À VIII. Obres dl': A. SOLER. CASANOYES i .\tAR1'1. Vú¡;inia Parrnmoo, soprano. xa,·icr Torra, ('Ontrntcnor. Jost'p Benet, tt>not·. Joan Puigdt·Uívol, baix. Mar-ta Cordomí, tn('zzo-soprauo. Ncil Cowlcy, orgue. Mircia llemando•7., rlavitèmbal. Coral Cuntiga. Camcratu Antoni Solrr tle Barcelona. Dir.: Jo~ep Prat~. (65m). 11.00 NOUS 11\Tj.:RPIIETS .\LVILER: Dos licdH ,¡,. Da, Knaht•n \\untlcrhorn. Gri..,.ltlo Ramon, ">pruno. Joan Carles Lópt•z, píuno. (7m). BEETIIO\ E'<: Sonuto pt•r o piano n. 23, op. 57 "\ppo••ionatn". \1i¡,'lrcl An~el )tuñoz. (2-Im). BR.\JL\IS: Preludi ¡·oral op. 122 n. 10. \1arta llirrn, orgut•. (Sm). CHOPl~: Stht•rw n. 2, op. 3J. Franr!'•c Tt•i"idor, piano. (10m). 15.00 EL DIA DE L'OIENT PrOb'I'Utnni'ÍÓ r·o·ulitzurlo u par·Lio· dt• J,.s ll4'tit·ions que t•l• uostr·eo oit•uts hnn ft·t ni I'Ont<·studoo· dt> Cutulunyu M(rHiru, td. 202 35 35. 22.00 CUANS O DRES JO.OO SELECCIÓ DIG ITAL 23.30 NOCTURN .\lú;;ira per arabar el dia. Selecció i pre,entació a ràrn~· d'Alfrt'd Celaya. PURCEU,: Tht• lndion Queen, tlp!'ra en 5 ot•tp_;¡, 'l'lw Dcllrr Cboir. Tlw King's ;\1usick. Dir. Alfrt'd Do•llt·r. {6lm). 23.30 NOC'T'L'RN \Jú,ira per acabar el dia. Sclt•rrió i presentació n càrrfC de )faró .Tané. 00.30 REPERTOR I DE ~ IT DIUMENGE, 2 4 DE DE· SEMBRE DE 1995 7.00 L'OBERTL"RA Músit·a per tomençar t•l diu. Recull d'obrl's breus escollides i presentadeR per Pilar Sobirà. 10.00 LA MÚSI CA RELIG IOSA PU FtCELL: Antherns i Serveis l..t>t God a ri~ e. Z 23. Solistes vocala. Cor del Kútg's Comort. The Kiog's Consort. Dir.: Robcr·t King. ('1m). In guilty nigbt (Saul and de Witch of Endor). Z 134. Solistes vocal•. Cor del King's Consort. Tbc King', Con.ort. Oir.: Robt>rl King. (9m). \\ho huth lwlit•H•d our report?. Z 6l. Soli•li'" mcak Cor dPl J.Jn¡:\ C<m,ort. Tbe King·, Con"u·t. Dir.: Robert King. (8m). J¡·hova, qunm nutltl >unt h<hh'•, Z 135. Soli•h' " \Oruk Cor clt'l King'• Con.~ort. Tia• 1\.inlf' Con•nrt. Dir.: Hohrrt kin~. (6m). Thou ,.uko•fnl ~IH'phrrd thut tlo•t lmwl kt·t·p (.\ Mnming ll)ntn), Z 198. Soli•t<•• v.u·nls. Cor tld Kin!('> Cun•HH'I. 'l'Iu• King'~ Consort. Oir.: Hulwrt 1\.ing. (3ml. With •iC'k und fntni•h'd ryes, Z 200. SnliKtt·• voC'uk C:or dt'l Kiug's Con•<Jt't. Tito' King's Con,ot·t. Dk.: Rolwrt King. (5m). O Coti , tlwu urt my God, Z 35. Snli~tf'K \'tl<·nk Cor tld King'• Consort. Tlw King's Ct!ll!Wt'l. Dir.: Hohnt Kin~. (1m). 11.00 TRA"'S'\IISS IÓ EN DIRECTE DE LA '\1ISSA CONVE:\TlAl. DES DEL '\lONESTIR DE MONTSERRAT 12.30 DIVERTI'\IEl\T 1n rni~iliu mu•icnl nmh \1urinoo Sorrin' on ,., t•omhino Iu mú•il'tt nmh In informnri<Í i In purtkipuo·io'l dt•l, no•tt•t•• oi<•nH. BLOC DE NOTES. EL THE"'¡C:<\CLOSQUES. SAC DF.: DUB TES. !5.00 ''A LA MANEflA OE...." Repetició tld p•·ug•·un1u t•ml-o el dijouo ni Vl'sp•···· 17.00 TEMPOHA DA D'ÒPERA DE CATALUNYA M(lSlCA HAYDJ\: l ' infNh·ltà ddu~u. hurletta cn doM Ul'lt'!l. l'lnnry Lontrn•. Lt•no \rgcnta. Chri~toph Pr~¡.:onlit•n. Murku• Srhüfl'r. Steplwn \ on·u~. La Petite Rande. Dir.: Sigiswnld 1\uijken. (120m). 19.15 REPERTORI DE CONCERT RA\tEAU: LA•, lmli<·s p;alnnt•, Suit<'. Orqur~tro de la Chop<•Üt• Roynlc. Dir.: Ph. llcrrt'"eghe. {43rn). BIO:ETII O\ EN: Com·ert p<•r a piano i orc¡ut•stru n. 5, op. 73, "L'Empt•rndor". Alfrt'd Brenrl<'l. On¡u<,Ntt·n Simfònicn de Xirago. Dir.: Jumt•q LA·,·ine. (40m). BACH: ConcHt de BrondPnhm·g n. I, BWV 10·16. Ot·qul'Hlt·n d!l Curn ln·n del FcRtivol Bnrh d'Orc~on. Dir·.: lll'lmuth Hilling. (21m). HAKUMAN INOV: Trio rh~h'Ínr n. 1, pl'r a piuno, violí i violont•t•l. Trio Bt•uux Art~. (15m). ELGAR: Cinc morxt•s dt• Pompa i Cirrumstànrin, op. 39. Orqu<•otru Simfònica de LondrP•. Dir.: Barr} Tut'k\H' U. (27m). LISZT: Cou,olació n. 3. \ lndímir 1-Iorowitz. piano. (-lm). 22.00 ELS "\OSTRES CO"'CERTS CO\CERT Cutnlun~u f'nregistrat p<'r \[(,_ka d dia ll d!' març de 1993 al Saló de Cent dl' l'Ajuntament df' Barrclona. CICLE SOLISTES DE L'OCB. BLOCH: Suite hl'braica. :mLIIAHD: Quatre visugP~. SCHUM \NN: Milr·chcnJlildct'. op. 113. ENESCO: peça tlt· conret'l. Paul Cot·tes!'. \'iola. Àngel Snl<•r, piuoo. (SOm). 2:~.00 MISSA DEL GALL Tt·unMtJissi<Í ('11 dir<'ctl' clt'R dt'l Mon!'stir d<• Montsrrrat. 02.00 PROGRA.\ lA ESPECL\L BACH: Oratori de ~adal. B"'\ 2-18. Barbara Schlick, •oprano. Corol)n Wotkinson, contralt. Kurt Equilnz. tenor. )Iichd Brodurd. hai'l.. Ensemhle \ocal de Lon•anne. Orque,tra de Cambra dP laosaone. Dir.: \lichel Corboz. (150m). M.15 REPERTORI DE l\IT DILLUNS, 25 DE DE· SEMBRE DE 1995 PROGJl.A¡\lACIÓ ESPECfAL: MÚSI CA OE NADAl. 10.00 Les enfonts u PIEHNÉ: B!'thleem. mistcd <'11 dos port.. per n soli,tt•s. cor de nen• i ot·qucstra. Solistes vocals. Maitrisc i Orquestra Filharmònica de Ràwo França. Dir.: ;\1irlwl La•scrre de Rozel. (57m). LISZT: Arht-e de ~ada!. Leslit> Howard. piano. (33m). CORELLI: Concerto gro~-o per n la Nit dr :'iadal, op. 6 n. 8. l'Orquestra de )1t'mbrcs filhumtònicu de Berlín. Dir: Herhcrt \on Karajan. (17m). Cl~C CANÇONS TR.\DICIO!IiALS CATA.L.-\J'iES. Orfeó Català. Dir.: Jordi Ca•a•. (11m). 3 peccs tle Nadal (Eec a rd i Gruher). Conjunt dc \'(•nt de I'OrqueMt·n Filhormòoico dc Bt>rlín. Dir: Hcrbert Von Karojan. (Sm). DELIUS: Sldgh Ridc. Northern Sinfooia of Englund. Dir: Richard Hickox. (7rn). BACH: ··Sebet, wdch cine Liebc bot uns dcr Voler erzeigl'l" (Min•u quina prova d'amor pns ha donat el Parc), cantata BWV 64. Peter J closits, 50prano. Paul Esswood, contralt. Kurt Equiluz. tenor. Rund 'no dt•r "'"' '\ hni'l.. Cur tlt• no•n• olt· Bnd Téilz. Cunr•·nlu• nou•ina, <h• \l,•no. Dir· '\il..nlnu• llunwn court . (::!thn). \ EYI'UR \ '\u dalt•,, •uniu nu ( .nhln 'lnnl grin•. (5m). 13.00 '\ \D \1. \ \ I J'l'l, \ : Ht•t•itul t'tm• · ¡ri.•t rut t•n din••· li' t•l ::! I clt• lit·•t•mhn• dt• 11111;!. Pllít•idn Dmnnl¡;n. Oiomu• \\ nn•;rk. Cnr dt• 111'11" ''1\lozart". o ...,,... ~, .... Simfèmi•·n llt' \ï,•nn . Dir.:\ j••kn,lu\' Sutt•j . (53m). Gant. IA•onhnrdi -Con;,urt. Dir.: lconhardt. (llim). Gu-ta' RECIT.\L DE '1.\D\LES. Cor ell' nl'n• dl' \Ïcnn. Choru' \ i••nneu•i,. O•·qu•·~tru dl.' I'Ò1w· rn po¡mlna· de \ïenn. Dir.: L'"' Chr.,.unn llnrrt'r. (30m). B.\.\ · Lu \tf,..flio dt• ;\adal. OrtJilt''lru Filhnmtònit•a clt• Londn·'· Dir.: (18m). Thon"un. Brydl'n FLETX.\: Lu l'lrgrirut. t•n~nla­ <ln. La Colomhiou. (8m). ::!0.00 SELECCIÓ DE JA1:L l't·u~•·nmu dt•!lit·nt o la musit•o dt• juzz tunlt ¡.'ttiít ri'Ailwrt Mullofrí·. 1·\.0ll CASANU\ ES: lt•••puu~ut·i• tlt• 'lntlnl. E~<·nlunin <lt• Mmll•<•t·t·ut. Cor i OntU<'Htt·u <l' \nti1·H t:n•gnri EHtrndn, E~rolnn,. or¡.:u••. Dir.: lr1·twn S¡•¡;nt·ru . (75m). Cll \R I'E:'ti11EH: '1i~.r• clt• Iu 'i~ílin tl<• "\judnl. \lun \\'ulkl'l'. \li.tuir I•1nttc•r. Jnmt•• 1\trnhull. Hc•n ( ;un¡wr. \ndn•\\ Rnpp. Conlt•l St. Jnhn'• Cnlll'¡!;<' dt' Camhritl¡t<'· Cit) of l.mulnn Sinfunin. Dir.; (;t'fll'gt' Cu••• t. (30m). Hl''l0'\1: 'Itt d<• '\uclnl. E,J,.,, prr u pinnu. Gt·nfft•t•) Dnu¡.:ln• Mn<l¡;t•. pinnu. ((un ). 16.00 TL Hl'l \: '\u~idu11. up. 16. OrqtH'•tl'll Ciuclu<l <lt· Grnnudu . Dir.: Juun tlo• lclnt•tu. (l(uu). 1\1 \'IFHEIHI\1: Conc•¡•r·tu ¡;r·11H ~o pt•l Sunti~Him Nudul. up. :1 n . 12. .\ft•ruht•t•H dt• I'Or·t¡UI'>tlnl flilhnt•mtinit•u cic• BPrlín. Dir: lil•rbc•·t Vun Kurujun. (llm). BRITTEN: A boy wns hnl'll, "l'· 3. SoliHII'R m<•niK. CurytlcJII Kin¡;crlf. Cm·i•h'H "" Ju rntt'clrul 1IP w..~tminKII'r. Thomn~ Tmtll•t', uq~nc. Dir·: Mnttlll'w B<••t. (29m). GIL: Fum, fum , fum, glo~su p<'r n c·ohln. C:ublu Dlll'UE: \fontgrin•. (5m). Variurion• sobro.> uno nuclulu nlllign op. 2U. John Srntt.or~w. (12m ). \ .Sr \HL \'1.1'1: Cnututu de '\udol. \lúnu Zudori. •o pro no. Cnpdlo Suvurío. Oir.: Pal Mmo.>th. (!:im). Rl\tSKI KOJlS.\KO\: la l'Iii dt• !\udol, ~ull<'. Orqut·~t•·n clt• In Sui<H' Romon<ll'. !>ir.: Ernc·•t \n•rnn<'l. (2·lm). BLSO'\J: Sonotinu ¡wr u lo dindo dt• Na<lol. Gl'offrt•y Dou~u~ \Iod~<·. piuuo. (Bm). HOLST: Mt'a•i<·u ¡wl Na<lul. Christ Chun·h Cuthrtlrul Choit-. Durlington. St!•phcn Dir.: BAJlTOK: NudnlcH (35m). Romun!•sr~ per u piuno. D~7.RO Rllnki. (I lm). BACil: "Cc•lulwt st•ist du, .lcsu Chri~t" (Llont sigues, J<•Atu•riijl), t•untuto BWV 91. Ot:'tlt•f Bt·ut~l'l•ke, soprono. Paul Esswootl, t•ontrult. Ku•·t Equilnz, tenor. Ma' van Egmond, hui". Cor dt• nen~ dt> I!unno~cr. Cnllt•l(inm \o<·nh• dc 22.110 ELS NOSTRES CONCERTS CONCERT f'nn·gi~t•·ut p•••· Cutulun)'U J\1ú~i1·u t•l <lin 16 dt• tlt•..c•ml~t·•• tlt• 199·1 o l11 Bu~ílit·n tlel Sunt Eb¡Wt'it dr Tf'rru~~n. Conrt•rt dt• Nadnl. HA."'¡ DEL: El Curme Hoclt·igtH'7. 'lt·~••<''· \lont,<·rrut \1urlor<•ll. Lnmlwrl Clinwnt. :\.tl\ irr Cmnon•ru. C. or dt• Orqm·slt·u \lont81'rrnl. Camhru Gont;ol Com••Üu•. Dir. : Conçnl ConwiJn,. ( llím). 00.15 REPERTORI DE NIT DIMARTS, 26 DE DE• SEMBRE DE 1995 -2. ~ •.!;!! 7.00 L'O BERTURA 1\lú•il'O (ll'r l'Onti'IIÇUI' t•l diu, H<•rull tl' ohrl's brt'u~ es<·oll itl<'" i pr·¡·~c·ntndcs [IN' Juun Vivc•s. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL TXAJ KOVSKl: Conf'<•rt per o piuno i on¡ut•stt·n n. L .Jorgn Bolet. On¡uestJ·a Simf(mi<·n ,¡,. \1ontt·cnl. Dir.: ChnriP~ Uutuit. (:18m). \10ZART: Simfonia n. :'10. KV 202 (l86h). Aradt·my of ~t. '1urtin-in-the-FieldM. Dir: ~<'\ille Marrioer. (18m). SCHUBERT: Quinlet amb piano op. 111. D 667 "La Truiw". Trio \rion. Claudio V1•reos, violn. \mlr('a Cioceru, conlrahnix. (3~rn ). YI\ALDl: "Qual pt•r ignoto", cantata RV 677. C~rur1l LP~ne, controlL'OOr. li s.. ntinorio \lu•icale. Oir.: F'uhio Biontli. P•iqu€'. FRA!IICK: (12m ). OrqnP•trn Simfònico de Bosilt•a. Dir.;¡\rmin Jordan. (28m). DEVIENNE: Concert pcr n fogot en Si b M. Eckurt HUbner. Ontllektrn de Cambra Eslovo<·a. Dir.: Duhdan Warchal. (19m). BEETHOVEN: Dnnses WoO 17, n. 1 u 8. l]L¡amcr CoUegi um. Dir.: Jost•f m~amrr. (14m). 13.00 MÚSI CA DE NADAL IIONEGGER: Uno cantata de Jindrak. Jindricb Nudul. Jnrosla\' Tnzsky. Cor Txec. 9 Cor 1ft• m·n• dt· 1\.iihn. Ortltu••tro Simfrmit·u rlt• Pru¡:u. Dl!'.: St'rgt· Boutlo. (21m). \ \LEi'íTI!\1: Simfnniu u tro•, llt'r il Snrlli••irno \utult•, op. 1 n. 12. 'lwrtlmt·•t Chrunlwr Ort•lu·•tr·u o f St•nUit•. Dir.: \lun h·uru·i,. (10m). LH\'ERSOS \UTOHS: 6 nada lt•R. ')ht> l\lm·nu111 Tuht'l'llnt·l•· Choir. Tlw Cnlumhiu Bru"' und En..•mhlt•. Dir·: l't•t·t·n~.;inn Jt•t·c¡ld Ottlt•y. (20m). 11.00 MOMENTS I.Í RH-:S J.STRi\USS( ll ): Sun~ \'ic•nt>Hit. Snli~H·R d!'l \Vil'tll'l' Vulk~o(lt't'. Cor· i Orc¡ueHII'II rl••l \Vi,•npt· \'oii<~O(ICI'. Dit·.: Hudulf Bihl. (117m). lú.OO SELECCIÓ D IGITAL 134 LOCATELLI: Cunt•t•r·to ¡,'Tusso up. l n. a. Mt•mht·po; rll' In Filhnrmr!niru tlt• Bt•t·!Jn. Oit·.: 11. \Ull Kurnjun. (:.!Om). lli{ \IIMS: Simfo11inn. 3. up. 90. Orqur•tt·u Fillturllu!mrn dt• \ ic·nu. Dir.: Jum;·, l..t•\im•. (:l'Jm). \ILSSOHGSI-.1: Qua¡lrt'' d'una 1':\)IO•it•ití (wr-iÍI nrqut•,tr·ul rlt• \louriro• HuH•I). OrquP-tra Filhnrrnoni•·a dc• Rout•rdarn. Dir.: Etln tlt• \\auri. (3:lm). TELE:\!\\\: Cutm•rtn a 6 en Fu \1. Conr.•ntus Mu><it:u• dt• \ït•na. Dir.: \. llurnont•uurt. (20m). 1( ,\) DN: Tr·in umh piunn, llnlt. \.Y::W. Trie Beuux Al-t ~o. (I lm). Rli\ISKI-KORSAKOV: Lu Cron Pu~quu Russa, Tht• 36. up. nlwrturu I. Dit·.: PhilltUI'IUOilÍll. Sv!'tlunov. (15m). lJ \NOEL: Sonuto pt·r· u Ou ut u d<' lwr i duvici·mhnl !'n ~ol m, op. I n. 2, 11 WV 360. MiPhnla Pt•lr'i. Keith Jarrl'lt. (7m) 18.15 CONCERT DE SANT ESTEVE Trun•mi,•iú l'n dirt•l'tt• d¡•, dPI Polou dl' Iu \lú•i<·a Cntuluua. Cunçon• d~ \'ntlol. FropnPnl' roru), ti"EI 'f"""'' dP llündt'l. Corh infantil,. Cur Jo"' i Orfro Català. Orqut•,tro tlt• Curnltro Gonçal Comcllu•. Dir.: Jordi Cusus. 20.30 L'ÀUDIO-VISUAL Un progmrna d' ,\lt'~ Gorinu. Fi,her. Tcssa Bonner. Jume' BowUJan. Hogers Co,ey-Crump. John .\lark \in,IPy. .\lirhal'l GPorge. Cor del :'\ew Colle~·· d'Oxford. The King·., Con-ort. Oir.: Hobrrt King. (2-tm). 23.30 i'iOCTI:R.'i .\lú•i•·a per aealtar el tlia. Sc·ll'rrió i presr·ntació u càtTt•c d'Alfred Cclnya. 00.30 REPERTOR I DE NIT DIMECRES, 27 DE DE· SEMBRE DE 1995 10 Cume, }t' llOilij nf ort, Oda per l'univt•t·snt'i de In H1·inu Mau·y. Fl'l.it•ity Lot t. Chu rlt·~ Brell. John \Villiorns. 'l'humus Alien. Cot· i OrtltH'str·u Montt•v;•nli. Jo:qunle B1·ns• Ens;•rnhlt·. Dir.: John Elliot Gurclint'l'. (25m). Whn cun from joy n·fruin?. oda prr u J'autiv;•r•nri <11'1 duc tir Glout't'hll'r. (1695). Gillion 11.00 EL GRAN SEGLE Pt·o~rumn dr• mt't,it•n unti~u. St•lt•t·ric'J, ¡:uiét i pt·;·s••ntució u •·•lrr·cr· do• .loun Vivt•s. "LE .JEU DE HOBIN ET \1 \JOU~" (Adnm tle In llnlle). TEMPS DE LES MUSES. 7.00 L'OBERTUHA Mtísiea per començar· t·l dia. He;·ull d'obres breus tsrollidt'H i pn•scutades p<'r .Joan Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL D\'ORAK: Missa. op. 86. "'eil Hitrhit'. Andrcw Giles. Al:lll B)t·r~. Hobcrt)lorton. Cor dt·lu Cathedrol, Churrh Chri,t Oxford. :'\icholas Clcobur). nrguf>. Dir.: ~in1on Pn• ... tun. (·~3m). \T.\CE:'iT: Sonatu per o oboi- i boix continu n. 2, en La 'L Paul Oombrecht, obot-. Wielnnd Kuijkcn. ,;olonrt:>l. Hol.ert Kohnen. d:necí. {9m). PROKOFI.EV: Le pa. d'acicr. (El pn~ d'act'r). Ballet op. 41. del Sinúòn.icu Orquestra .Min.istPri de Cultura dc l'URSS. Dir.: Geru1adi RozbdestvcnHky. (31m). VIVALD I: Conter! per u mandolina, corda i t·ontinu t·n He M. C. Sclmcidt•r. ConjuJtl in~tmmenlal dc Grenoble. Oit·.: Kurt Rcdel. (llm). VILLALOBOS: Danses afl"icaut·s per u piano. Alfred Heller. (10m). MOZAHT: Com·ert per a flauta, arpa i ot·questra, KV 299. Lr~ula Holliger, arpa. Aurelc 'iicult:t. flautu. "iolí. Orquestra de Cumbra Angle<a. Dir: Hdnz IL\SSE: (25m). Holüger. ";\ll"onor núo riflctti-. ària de •·Lneio Popirio. dittutorc''. Jocbeo Kowa1<ki. t:ontratPnor. Orqu<"'trn de Cambra de Berlín. Dir.: .\Tnx Pommer. (6m). S.U!':T-SAENS: Quartet de rurda op. 153. Quartet \ïotti. (25m). 13.00 l\IÚSICA DE NADAL :.!2.30 PUll CELL: ODES Cumt'l'ntu th• \;•rsallt•s. Dit·.: \mntlr} du Clo•t•l. (lm). \fEJ\. DELSSOl I\': '"\ "'" I lirnmt•l IItwh ·•. ¡•unt u tu t'tlrnl. Dn·-.lrwr Kn•ut.c·h11r. Drr·,tlrwr Philharmtlltil'. Dir. \lnr·tin Fliimig. (l.~m ). CHl \IB: Pt•tita Suitt> dt> '\udal. Lamlwrt Orkis, piano. (15m) . BOCCHERTI\1: Villaocicos al Nadrrúento dc Nuestro St'íior Jcsu Ch,;~to, per a solistes, t•or i Solistes vot·aiR. on1uestru. Capella Santa CecíHa dt• lu Catedt·al ;le Luccu. Orqucgtru lírico-sinúònica del Tealrf' de Gi¡;lio. Dir.: Gianfruneo Cosmi. (21m). SCBÓNBERG: Mtísi('n de Nadal per a piano, harmonium, dos violins i violont:el. 16.00 SELECCIÓ DIGITAL LISZT: Cun<·t·rt ¡wt· u piano III'!JU<''Iro n. :.!. Sviutosluv Hiehtrt·. Ot·qut••tr·u Simfrmiru dt: Londrt>s. Dir·.: Kirill Kondro~hin. (21m). M \SSENET: Ll• Cid, mÚ•Ït'u tlt• hulll't. Ort¡ue,tra Simft'mit•o dt• Iu Hàdio Twt·a a Brali>ln\a. Dir.: Kt•ttlr Clurk. (19m). \IOZ \HT: E,,ultutl'. 16:>. Kiri Tt• juJ.ilutt•. K \ Kunu,.u. Cor i Ortlllt''lra Simft1nir·u tl•· l.undn·•. Dir.: Colin Dani,. (I :lm). D\HD: Sonata )'"r u fogot. du,·i•·i·mhol i ,i.,)uut•t•l n. .~. .J¡•,-.· Hr·aol. 1\.n•·cn Flint. Dllllf\" \lt•Numes. (9m). VORISEK: Simfonia t•u He M. Ortlut••t•·u dt· Cumhru Lihor Oir.: Punluhict•. ll ln\urt:k. (27m). POULENC: Cunt·;•r·t "Chumpf.tn•". George Mt11colrn, dtn•t•t•í. At·udPtuy of St. Murlitdn tlw- Fit•ltlo. Dir.: lona Brnwn. (25m). MENDELSSOJI N: Quinll'l <lt• t·nnla, op. 18. llnu~o~uusik. (:"11m). SPONTli'íl: E•,.••nu i .Iria tlt• Júlia de '"La Vt•stult•"'. Rt•nét• 1\lnzt'llu. 'OJ'I'IIntl. \ntlrÍ> Vt•s•it•rt••. ltaix. Cor i Ort¡ul',lra Hòdio·L} ritllll'. Oir: Jr·an -Puul Kr<•dn. (6m). 11 \HTY: \ John Fit•ltl Suit<'. Ortlut·,tru d~ r(;J,tt•t·. Oir.: (20m). Thom•on. Brydt•n RODRIGO: Sonntu u l'e,punyo· la. 1\l.nn· .ll'nn-BI'rnurd, guitarra. (9m). li \'1 Di\: :\(i.,•a Som·ti Bcrnot·di 'on Offi<ln '"fll'iligmc•nsc". Solinh·~ \ot•ak Con:tl frunt·n-ult•nHtn} u dc ParÍ H. ÜniUt'Hlru .lt•un-Frunc;oiH Goozult'·n. Oir: Br•r·nunl Lullernenl. (:l8rn). 20.00 SELECCIÓ DE NOVETATS :.!2.00 ALMANAC Un rRpai rlrHlinat a twocur· i t'l'\"iurr ris ft•l!! m{·~ rt•pre8rntutius del pns~ot muRicaJ. Guió i >l'l<·reió d'Alc:x Robh•b. 2:UO NOCTURN :'llú•ica per acabar el dia. Sdt>t·ciú i preo;:t~ruacii) a l'àrre-•· d'Alfred Celaya. 00.30 REPERTORI DE l\IT DUOUS, 2 8 DE DE· SEMBRE DE 1995 ï .00 L'OBERTURA 1\lit~ira per començar f'l diu. Het•ull d'ohrc-~ hrt>us •·scollidcs i JWr•entade~ per .T oau Vives. 10.00 SELECCIÓ DIGITAL SmELIUS: Simfonia n. 7, op. 105. Ot•t¡ul'stm SirnH~~tit·u dr Bo8ton. Dir.: C. Duvis. (21m). LULLY: Oi<'s Irat•. Mutt•t. Dunua Browu, soprano. Guillemt'tle Lourens, mrzzo-~>opru­ no. Howard Crook , trnor. Hn\'t~ Lnm), ll'nor. Prtcr Koo), hai.x. Cors i Orqnf''lt·a dr lo Chapelle Hoyale. Dir: Ph.ilippe Herrewe~he. (19m). CHOPI:\: Cont:ert per a piano i orque•trn n. 2. up. 21 . .\lurray Pl'rnhia. Orquestra Filhannòni!'o d't.roel. Dir.: Zubin :\Tehta. (30m). BO'\ DE VEXÈCL\: Sonata per a flauta n. 6. Sahiue Orri;·r. nauta. !rent' Ht'gPn. piuno. (15m). PARRY: \'ariarions ;imfòn.iqlll.'>. Orquestra Filharmònica de Londrt's. Dir.: A¡h-iun Boult. (13m). SPOIIH: Scxlel c)(' cordo, op. 110. L'Arthibudelli & Srnithsoninn (23m). Playcrs. Chumher COHHETTE: Conrt'rt pc·r· n '~ trompes "La Choisy··. Hcnnunn Baumann. Erkharclt Srhoor. \Jnrku~ Harlz. Almut \litlt•kiml. (6m). MEHCADANTE: Lo Zampogunro Napolt·tano. Warmia 'lationul Ordwbtra. Dir.: Silvano Frontnlini. (9nt). OYOHAK: Vuit humorc,que>. np. IOl. RudoU Firkun•k). ¡¡inno. (22m). 13.00 )fÍ'SICA DE ~ADAL SAl 'iT-S..\ E~ S: Oratori tir ;-iadul. Dre~dner Krt'uzdwr. Dresdncr Philhormonie. Dir.: )Jartin Fliinúg. (37m). RA.\11HEZ: Na,id:td Xucoli'U. Josep Cnrrcras. Coral Salvt• dt• Larcdo. Sociedad Coral de Bilbao. Conjunt inslt·umental. Dit·.: Damüín Sónchez. (18m). 14.00 MÚSICS DE CATALUNYA HANDEL: Sn.itc n. 5. Alít·io dr Lar·t·twhu, piano. (13m). MO;\ITSALVATGE: Madrigal sobt·e "El caut dels ocells". Vit·tòria dd~ Àngt>IR, SOt}rano. Un.is Claret, violoncel. Orquestra Ciutat dc Barcelona. Dir.: Garcín Na· vurro. (5m). A.SOLEH: Quintet n. 5. ~n Ro• '1. \1. Ct•rn•nt. \. Warh•nJUih. \. \atulu••l. \I. Ct·n~ru . C . .fnrollt'l. 12 ~ml. B \CH: Curul 8\\ \ 659. 1'. Jordi \I. Rou i Siutn, n r or~'lw dt Poblet. t5m ). B \Gl EH: .. ()ui hahitat", •ulm n.IJI. \luriu J•~-~ Súm·lwz. -.rpruun. ~h h iu Curbudw, ronlmh. Jost•p trnor. \ iro•nlt• Snnlint·ro, hnnton. Cor .. E, tullo·r·". Orqut''tr·u 11t• t•umlwu into·¡.:mdu po•r· pruf,., ,or• dt• J'U.S .I.B. Dir·.: Frnnt"""' Bonnín. (25m). \I El\ DELSSOll:'-~: Tt·innmb piuun, np. tiJ. Tr·iotlo• Ba•·•·,.lnrw.(2!1m). u,...,, 16.00 SELECCIÓ m c: l'rAL BORODII\: Simfnniu n. 2 "Èpit·n ". Onllll"<tr·n Sirufúuicu cir )' At·tull-nriu tlt• l'fo:, tnt do· ITRSS. Dir.: Ev~m·ni Svc·tluum. (:!lm). C.\MiliNI: Simfoniu rmu·<'rlnnl l"'r u dut·• flault'' i orqu¡•,tru n. :1. \uno• lta~awu i Dominir¡ul' llunzrt1u•·•·· Orqut•,. trn ri~ Cnmhm Pnul Kut•ntz. Dir.: Paul h.ut·nl7. ( J:!m ). REBEL: u· Tnmlwau tlt• \1. Lull). u•, 'lu•irit·n- tlu L..mtHt'. Oir.: \lun· \lin!..ow,ki. ( lflm) . \1\HTI:'\l : St•,lt•l dt• t·urdu (1932). Conjunt tlt• Curnhrn dt• L\ratlrmy uf St. \tnr·tin -in tllt'Fielrk (15m). S.·\L~T- S.\EN'i: El Cumuvnl olt•l, ·\ nimnk Tho• Lon<lon Sinfonit•tlu. Dil·: Chnrlt·, L>utuit. (2:\m). KHUFFT: Sunntn ¡wr u 1n11npn i piuno t•n Bnumuun. llt•nnnnn ~·[i. ti•tHlunl llnkunson. ( J 6111). RACI!: "Wns Goll tul, du~ iHt wohlp:!'lnn" (Eit¡ut' Di•u fu, ¡·~tà lu•n ft'l), <'Olllnlu BWV 100. A.Aup:o·r. .J.Jiumari. A. h.r·nm•. Gikhin~t·r Ph.llullo•nlot'lwr·. Kunlor·t·i Stullj~Ut'l. \\'[irtlt•mlwr¡..<isl'lw• Kumuwrorc!U'st('r Btlf'h En-.·mblr. llt•ilhr·onn. Dir.: llt'lmul Hillinp:. (22m). KH\T\\Tl HI\'\: Cunt·,.rtRup,òdia p<'r u •iolont•PI i urqucstr·n, en rt• rn. \larinu Turn•o\o, On¡u¡••tru Simf¡'rnirn dr Rú"ia. Dir.: \t•roniku Dudat"O\It. (2Ïnr). ,¡,. 19.00 PE;I;TAGRA:\IA Progrumu dt• tlhulp:ni'ÏÍ> mu,icnl. Guií. i rt'nlitznrió: Pt•r·c Buré• i -\1,-.x Hohlt•s. 20.00 "A LA ~IANEJlA DE.... '' Un t•onvidut <'11' )11'11J108fl i eonwntu lnmtÍMiru qur Jj u~nrdu. Gui{, i pr·t•Ht•utnri6 d(• .loun Vivc•. Pt·odnl'ri(¡ tk Dolor~ Busr¡uc·ll!. 22.00 CONCERT IMAGINARI Guií> i Ft•lr<'riú: Ruinwn Colonwr i Joan \ht·•· 23.30 ~OCTL'R~ ~lusiru pt'r a<·abur el <lia. St•l¡·cció i prc-entació a t•àrr..c .r \lr.-...1 c..tnyu. ou.:!O )JÜICA DEL SEGLE \..'\ \OST\h.UYITX: Siuúonin n. I. op. lO. Orqul"itrn Filhannònit'n tic Londn·'· Dir.: Bcrnard STA:\TS: (32m). llaitink. Quurlcl dc rorda n. 2. Qunrlt'l Dufy. (J.Im). PETEHSO~-BER GEH: (;ull('burn'b Lullahi¡•s. 1\nne SQfit· von Ott~r, mt-7.7.u""JI''uno. Orquestra Simfònicu tlt· ln u,idio Su.-cn. Dir.: Sit•g:fr·ietl Kühlt·r. (20m). SCE ir Sl: Sonnlu n. 2. Mnriantw S..!Jroetler, piano. {16m). llerht•rl \un J,nrujnn. I Hlm ). Ptll I ~.\l. : Quntn• nwh•l• pl'l lt"lnJI' .¡,. \udnl . Cnr ,lt•l !'1 Jnlm'• Lnllt•J!t' tlt• Camhrul¡:t• Dir.: Gt•nr¡:•· l.ut••t. 1111m). lhw• !"'''''' ,¡,. \tulul ( Gulu·~t·li i !'dlt•itlt l. Lnnjunt tlt• \t'ni tlo· lïlrt(UI'•II'Il Filltlll'lllilllii'U tlt• B,•rlín. Dir: llt•rlwn \nu KurnJan. ( 7ml. I ll \El 1.. E•tt•l, dt• '\udnl. Cohln ( .mlnl th• Girunu . (5m) . ~WN 'IGRÍ. BEETII0\1~1\ : -:.00 L'OBER1'l'RA 15.1lU El. D l \ \lú-ira pPr començar el din . Ho·rull d'olm·- br~u- P•collide' i prt'•t•ntadcs ¡wr Joan YiH'•· Pro:-.'l·anlUI~iü rt•uiJtJutln a ¡mrlit· de l(•"i ¡u.--tic·iuno,¡ t¡ut• t•lM un-.tr••"" nil'nh Jann rt•l ni ('tllllt''IIHinr· olt• Cntnhm)U Mú•io·u , to•! :!11:! :{5 10.00 SELECCIÓ DIGITAL :~;;. '· Handln. (27m). CHlABR-\- ~0: Sonu~n per a ,;oloncel i rontinu n. 3. Antonio '!osca. Giurgio Tahacco. (9m). BER'\'STEP.: Divcrtimento per n orqul'~trn. Orquestru Füharrnònica d'lytu:l. Dir.: lkonnrd Bt'rn•t••in. (15m). m: l'OIE:\T 2:UlU G ltANS O liRES PL. UCELL: !.u lt'IIIJII'wln, ntÚ•it•u ,¡-t'M't'n'" Da\ iol Thnnw•. Rudt•t·io·k Endt•. Cuml llull. llurtl). .lt•llnift•r· 'Ullll') Smith. Stt•pl~t•n \ur'I'<H'. John Ot'lllll'"'''ll Cm· i El-.•·~. \1onll'\l'rdi . Di•·.: .lt~lut Elliut Gnrdino•r. (57rn). nu.. 23.15 NOCTI UN Mú,it•n pt•r ncuhar t•l din. SdPrl'ió i ¡wt•,¡•nlut•iío u t·òrrt·t• d'AifrPd C.t•lnl'" 00.:10 REPERTORI DE NIT DISSAB'ft, 30 DE DE· SEMBRE DE 1 995 7.00 L'OBERTl RA :\lúsirn (H'r rumt•nçur t•l tlin. Rl'cull d'ohn·~ hrt•u• t•-.·nllitlt•, 1 presl'ntutll'• ¡wr Dolm·• Bu~· <JUI'IA. 13.00 MÚSI CA DE NADAL CIL\ RPENTlEH: "Sobre Pl nui¡wmt·nt dc Nostre Senyor .lesnCriRC, pastoral per a soli>lt'R. ror i onptcstru. HA82. Conjunt vocnl i insll:untcntal lks Ar!JI FlorisRnnt•. Dir.: William Christio•. (19m). TORELL!: Conrrrto n 1., en forma de Pw;toral pel Suntí.~sim l'iadal, op. 8 n. 6. Conjunt de vent de l'Orquestra Filharmònica dl' Berlin. Dir: DIUMENGE, 3 1 DE DE· SEMBRE DE 1 995 7.00 L'OUERTUHA CUI\CEHT o•nrl'¡:i•t•·nt pt•t· Cutulunyn Mú•io·n t•l tlin 15 tl ' n· guHt tlt• 19'>·1 ni \1\ FESTIV\L 11\TEHNACIOI\ \L J>E Mll SIC ·\ UE TOHIIOELL,\ IIE DIVENDRES, 29 DE DESEMBRE DE 1 995 SCRL \Bf\: Simfonia n. l, op. 21\. Soli~tes. Coro i Gran On1u~Airn Simft'111ica de la RT\ tlt• J'l RSS. Dir.: 'ludímir BR l'\1: Ft·do•o('it'\. (42m). Mi~Hu ínte¡,'Tu, Nov. l/46. lholyu Vo•J'<'bits. Christel Borl'hPJ'S. St·ut Wt•ir. Joachim Gcblumlt. Cur mixt Kühn. Orquestra rle Dir.: Praga. tiP Ï.nml.nr llt·lmnth Rillin¡;. (29m). GOU'IlOD: Petita Ninúonin per u 9 in•t,·umcnlb dc vent. Acad(.núu dt• V('nl de Munic. Dir.: A. Bt·t•zina. (22m). TURI:'ilA: Trio n. 2, op. ï6. J. Soriano. piano. P. Lloón. violi. P. Coro~tola. ,;olonl'l'l. ( 15m). BLISS: Cbet'kmate. BaUet. Ro~·al Li'Prpool Philhunnonic Orcbe~tra. Dir. : CO\CEHT enr<'gi,trul pt•r Cutulun)U \lu-iru PI tÜu J.J d1• mnrç tlt• 1995 n Iu \.ntt'tlr·ul t!t• llu•·¡•('lonn . CICLE I"OHGL E I>E I \ C.\TEL>R.\L. Olm•, tlt· S\\ ErU'\CK. BRlJR'\S.lll ~ TFlll Dl~ I B \CII. Pic•! K~t', lll'jiUI', (61111). l UIO NOli~ INTl.:UI'ItETS Qun•·tt·t tlo• t•m·dn up. lll n. I. T1·in nrnh piuno up. 70 n. I ..Funlu"rnn" \lnnuw• <lt•l llu) ni t.ulll'¡:t• or \lu•it· tlt· Luntlrt·'· (15m). 02.00 REPERTOR I DE NlT 22.00 E LS NOSTRES CONCERTS 10.00 PENTAGilAMA Hepl'lit·iir tl!•l pru~mrnn •·n•~s t•l tlijouH. 11.00 El. DIA DE L'OIENT ProgrnmuriÍ> n•ulit:wdn u purtü· de I(•R ¡wtit·iun• I(UI' el~ nostn•~o oil'nts hun ft·t ol ronWhlndur dt• Catalunyu M(l'<it·n, tt•l. 202 :35 :35. Mu•il'n )11'1' cnmPnçuJ' ··I diu. Rt•t•nll d'ulr~·•·~ brl'll'i I'Rt·ollitlt•• i lll't'~Pntudt·~ (ll'l' Pihrr Suhir·tr. 10.00 I.A l\tÍISICA RELI GIOSA Pl HCEI.L: \ntht•m• i St•nl'i~. I A>rtl, "lw t•un I dl hu\\ nft ht• urrt•utlt· th, Z 26. Solï.tc•, 'ocuk Cur rlrl h.in¡¡"s Con-.>rt. Tht• h.in¡:"• Con•orl. Dir·.: Rolwrt J,in¡¡. (lm). U Lonl God ur ht"''· 7 :r;. Soli•H'• vo1·nk Cor i Oro¡m••lru dt·l Culll'gitrm \m·nlt·. Dir·.: Philippc If¡•rre\\l'j~lll'. ( 5m). Cnntah• Domino i o.. u, rni,t'rt•iltnr. Z 230. Solistt•., Hu•uk Cor dt•l King\ Consort. Tlw Kin~·, Con~orl. Oir. : Hulwrt King. (6m). Hcnr llit' , O Lord. tlw ¡!l'PUl supporl. Z 1:!3. Snli•tt•• '"'·al•. Cor del h.in¡¡'~ Con•m·t. Thc King'~ Cun~ort. Hnlwrt KinJ-1. (6m). Dir.: lfo,umw to tlw high•••t, Z 187. Soli•tt·• Wlf'uk Crw t.lt•l h.in¡(s Thl' Ki11g'~ Con~orl. Dir.: Holoer·t King. {Sm). llt•nr· my (ll'oyt•r, O Gntl, Z 1·1. SolihiPR \'III'UIH. Cnr del KinJ.I'R Cnn•tll'l. 'l'ht• Kln!('q Consort. Dit·.: Hnlll't'l Kin¡¡. (5m). O pmiw tlw Lonl, all )'l' heothen, Z 43. Soli•h·• \itrnk Cor dd King'R Cnnhurt. Tlw King's Con•ort. Dir·. : Robt•rt King. (3m). l wu• ~nd "lwn thcy -uid untn mt•. qoÜ•tl'' vor~l,;. Cor dl'l Kin¡!'s C.un•ort. Cor del '\cw Cnllt•¡.~t•, o..rord. TIH' King'k ConAort. Dir.: Roh(•rt King. Om). Cnn~m·t. 11.00 T itA.\S:\OSSIÓ El\ D IHECTE OE LA l\OSSA COl'IVEt\TLAL DES DEL )fO~ES­ T IH DE ~lONTSERRAT 12.30 D IVERTmtE!\T Un migdiu musicnl nmh Mnriuna Sorria8 on 1'8 eomhinn Iu m(tsicu umh In infonnut·ió i lo pnrlicipució dds noslrrs oients. BLOC DE NOTES. E L TllF:NC .\CLOSQUES. SAC DE DUUTES. 15.00 "A LA MANERA DE ...." Rt·petició del programo emès el dijous al Ycspre. 11 17.00 TEM PORADA D'ÒI'EltA IJ E CATAU IN\A MÚSICA DO...,IZETTI : I.m·m dt Lnm llwr·mc.,>r. .loun Sulherlurul. Lul'iunn Pu, u mtti. Sh••rrill \ l ilm••. Nicolui Ghiauro,, Cor i OrlJUC'•tru dc• Iu Ro} al Opt•ra ll ull M' Con• ni f.¡u·drn. llu·.: lli•·hunl Rurr) n¡:c•. (141m). 19.15 REPERTOR I DE (:01\CERT RI\1SI-.1-l\.OHSAK0\': Quinh•t pc•r n piano i wnt. Caprkurn. (30m). BEETHO\ E\: Simfonia o. 6, op. 68 "'Pn,turnl". Or'l'"'"tra Ht••n lucioniu·iu i Romàntica. llir.: John Eliot Gnrdmt'r. (41m). .\10'\TS \L\ \T(,E: Tn·' pc¡,¡ab il.luminudt·•· On¡uc·~lr·a •lr Camhi'U .It• I'J<:mponlà. flir.: Curlt•s Cull. (10m). ROSSI'\1: Sonatn ¡wr a •·nnln n. k t·n Si b :\1. Cnmt•r·ula RPI'Il. Dir: Thomuh Füri. (I lm). HAC!i: Tocl'nln i Fuga Pll l'l' m, BWY 565. J••un Guillou. m·¡:uc·. (llm). ELG.\H: C.unrl'rl pt·r a 'iulmwd i onpw,lra. op. US. YuYo Ma. ÜnJIII'Sir·n Simfònic·a ,¡,.Londres. Dir.: Andrf Pn•> in. 00\\LA.'W. TELE\!\'\\. SORS. STH \\ ll\SKl. \10HE. NO TOH IWBA. ALHENIZ i F'\.LL\. Quarlrl dc Guitnrrc,de (29m). Bnrrl.'lona. (:ilm). 22.00 ELS NOSTRES CERTS CO~­ (.0'\CERT rnrt>gi>tral per Cntulunyn MúHio·n els dil·M 20 i 21 ,¡,. novcmhr·c· u l'estudi 6 •le Cu1ulunya Hiulio. ()¡,,.,., dr 2:!.00 PROGilA.\1A ESI'J.:CIAI, UE CAP D'A" Y 03.00 REPEilTOR I DE NIT CONC ERTS 1 DESEMBRE 2 DESEMBRE íiOl .... = ·;] e ~' ¡¡· 3 DESEMBRE Pnlnu Güell Palau L"E'iJHli Restllut·lmt Madl'id Bnrrt•lonn Cumí. 19 h. 19, 30 h. Palau Casa Elizalde OBC. (Segonn nudirió). Stnni• Stephiinrl', \'Í.ulí. Chedi HtHií•s, piano. Vitali, BUI'túk, 20,30 h. 22 h. Orfei'1 Graciem· Padjiev. Orqm·•tra d., r \t·t·adl'mia tlt• Ban·t"lnna. (•'u<•O<·inl'ió Abet·a•ttlr) 1. La I.Au·omotorn "',e¡,rra. L'Espai 11 h. Pnla11 L"E~ pui 21 h. Palau 21 h. Con.,t•nator i :\lunic•ipal 5 DESEMBRE 19,30 h. Sala t•ultural Cajn tlt• :\ladt-icl Tht•obald EnM·mblr. Mozart, Bet•thovt•n, vau CilHe. 6 DESEMBRE 19 h. Palau Pinc•hno Zuknmnn, violí. Marc 1\t•ikrug, piano, Schulwrt, Bnrt6k, Franck. (fhcrram••t·u ). 9 DESEMBRE 19,30 h. Ca~u Adolf Hosta. J>o¡•;,iu troHulon·.c a delb st•gll's \.11 i 10 DESEMBRE 19 h. Palau 4 DESEMBRE .... e ;;:::;· e¡ ¡:¡· ~ Qunt·tt'l Cala. Mozart. llayún. OBC. Jo>ep \1. Colom. piano. Dir: Antoni Ros 'lnrbà. Bt•t•thoH•n. La Locomotora ~rgra. Allll'r'l Cunú, ¡•Jnl"inet. Qut•t·nlt Roca, tlnt·inct. Moznr·t, Ct'IIHM•II, 19 h. 1 134 ~ 20, 30 h. 21 h. 22 h. 23 h. E Elizalde OBC. (Ter·rcrn uudirió). La Lorornotoru '\rgra. N111·riso Yrpt·~. guit:u·ru. Concert n henefil'i tic la Fuutlnl'iÓ EM·It•rosi :\<Iúltiplc. Edith Fi>lebrr. piano. Bl't'lhown. \lli. Ot·t¡uestrn Simf?1nira ri l'I Vulli·s. Dit·: Jonli J\.Iol'a. Festival dt• vnl· i danses. bO' 12 DESEMBRE 13 DESEMBRE 14 DESEMBRE 1 12 15 DESEMBRE 19,30 h. Sala t·ultur·al 21 h. Caju ell· Madrid Oratori St. Felip Neri 19, 30 h. Const•valori :\luniripal 20 h. Purtrninf Univt•t·silllt 21 h. de Barcelona Ca~a Elizalde Frt>drric Giht•r·ga, \Ílu·Ufon, marimha. Jordi Mas~;ó, piuno. Palomar. Tanrwr, Smaclht•t'k, Get·shwin, Grrcn. Cn¡wlln de Mú~ira de Santa \laria d<·l \far. Jonli Rt•guart. ot·gm•. Laut·a Folrh, 'ioloncl'l. Dir.: .lo~•·p Prat-. l'ulifunia unglt•,a, Purrcll. Joan Giral. t••nor. Jen Clll'n Pon. 'opruno. '\u\it•r Comor·cra. baríton. :\famll'l Carda \1orantt•. piano. Mozart, Doni¡;t•tti. (Prt•mis de Cant del Con~et·vatot-i). Àngt•l Òdena, har·íton. J oan Munun, piano. Toldrà, To~ti. Ro~'ini, \Iozat·t, \erdi. (l'\ Cicle dc 'ltíriÏra u la Univet·~itat). Joan Orpella. piano. \toznrt, Bach. FuUa, Debus.y. Paganini. 19 h. Salu d'netes Hospital St. Pau 21 h. Palau 23 h. Ila~elbük. Bnch. (Eut·ocono·cr ·t). Restnln·ant Madrid Bat·celono Rl~~Cr\'llta du Bnreclono. Madrigal¡; guerrer s i unwr osos. 21 h. Palnu OBC. Dir: Edmon Colomt•r·. Falla, Pedrell. Stravinsky. Cot· dd Tallt•r· d'Estudis Mctlievals. Dir: Monlst'tTal Oliverus. Conrt•t·t dt• Nadal. Wit•nl'r Akadt•mie. Dl·horah Yot·k, soprano. Dir: )lnrtin CONCERTS de d· ¡E- '• .I 16 DESEMBRE dr :\lutlri¡tal~ ¡nwt·t·t'r~ 23 h. Rt'sluurunt .\ladritl Ban·rlona Rt••t>natu dt• Bun·t·lona . 19 h. 19,30 h. Palau Casa Elizalde UBL. (St·~:unu amlit·iú ). Pt'p \liru. t•larinl'l. l.(lrt•tt• Pt•dn•it·a, piano. Ro,sini, "•·lwt·, 21 h. Panòquiu del Ro,¡·r 21,30 h. E~>¡;lésiu de Pompt>iu Cor Jow dr J'Orft•tÍ Catulit. Dir: Con'\.ita Gat·ciu. '\utlales trntliI'Ïonal,. Cantturt•, \luntun}•'nt'• tlt•l C.~•. dt• Gn!rin. Or·questru i ror. Holwt·t dt' Iu Hihu. or¡;ttt•. l'I pe.~sPbn• (Ib t•unçuns populat·s). 11 h. Palau .\tt•ueu Ban:t'loni-h i amorosos. o;aint-~ut'm. 17 DESEMBRE 18,30 h. OBC. (Tet•t•t•t•u nudit·iu). Chn·u Sunnht·u~. HOJII'UIIU. ·\11nu 1\lmllfm·t. piuno. FuurÍ>, Dupm·r. Dt•huHH)'. Mus~in. Llongut•reH, ~l mll~ulvatgt•, MttmJHlll, Toldt·u. { \H~tll'Ïnt·iú .MnHsiil Cnt·bmll'll). 18 DESEMBRE 18 h. 21 h. Coral Sunt .lonli. D it·: '\uvit•t• SuuH. Cnnc·t•t·t dt· Nudal. l'alau l lt•lt•nu Bu~n. piunn. TruuM•t·i¡wions Jlt'l' n piano d'obres tlt• Sala actes Consrt-vatori del Li!'eu \\u¡pwt· t·rnlitzudt·~ pt·r· Fnllt1 LiH7l. ( \sH()(•ial'ió \Vagnel'inna). 19 DESEMBRE 19,30 h. Sala euhural Caja de .\1adrid Consenatori 'lunicipal 20 h. 20 DESEMBRE 20 h. Puraninf Lnhet·oitat dc Bur·n·lona Laura Simú. vt•u . .lunn \ïnyolk, ¡ruitutTn. El juzz nl cinemn. Da\ id Olnwdo. \Íulí. (;ut•huw Ou) nslnt':.tl'r. \iuloot•t•l. Bat•h, 'lartinu. h.utlitl~ . (Cotlt't't'l Catalana ¡lf'r al Pot·kin,un). t' li l'lll·lahm·m·íó amb I'A~~ot·iuc·iú OrtiUI''tr·a dt• ( .nmht·o dt• lo Ftll'ultnt tic• \ledit•in:t. Cor dt• Iu Lnhet·,ítnt dr Burrt•lonu. Curul ( níwr·~<ituriu dt• Cièncit•;, de I'Etlut•at·io. Cm·nl clt· In F111•uhut dt• Formitcia. Coral dt• Biologia. Coral \uJ,., do• Gc•nt (,r·an. (I~ Cu·lt· cic• \lthíru u Iu l nh et·~itnt). Cot·al \.J1tit·h Est·ulank dt• \lnnt•t·rr·ut . .loun Ca~nJ,. orgut·. Cant gt·rguriu i polifcunu n·li~n,u. (l.'m·¡tut• u la \.ntt'dr·nl di! Barcelona. Eurot•ntH't't'l). OllC. Coral Contigu. Ctll'ul Curminu. Or-fetÍ Català. Polifiinit•n clt' Puig-rrig. SoJi,tc·• 'oc·ulw. Dit·: Etlmuu Colomer. El Messies. dt• lliindt•l. (Fundnt•itÍ "In Cni,u"). Gl'llp Amoti. Dt•ni~ Nuvnl't'!l i \1nntnt•t-rul Bioscu. violoncl'ln. Offenhnch, lliintlt•l, Mo:r.n t•l. Duet Piuuu Vnit•t•. Mi ll t·t", Pt·c•Hit•y. 20 h. Catedral 21 h. Palau 2 1 h. Casa Elizaldc 23 h. Reslnunml 'VIadt·id Barcelona 21 DESEMBRE 23 h. Hcstuurunt Madrid Barrt•lonu Durt Piunn Vuit·c·. \1illt•t·. Pn•Hit•y. 22 DESEMBRE 19,30 h. Cunsrrvatot·i l\ftmicipal 20,30 h. 21 h. Palau Güell Palau Joan Bnrt·onh. ohui· d'amor. Cm· dt• noíe,. Scct•ió de cordi'~ dr I'OrqueKtro Simft'míc•n tlt·l Cnmt•rvutm·i. Dir: All)l'rt Arb'Udo. Bach. \1. Iloydn, Txuiko,~ki. (Conct•rt de ~odal). Quartl't Guia. Concert dt• \udul. Alkia d!' Lurrocha, ptunn. Solt•r. Gt·anudos. Sc·humann. (PaluulOO). 19 h. Palau I, 1- 26 DESEMBRE 26 a 31 DESEMBRE 22 i 19 h. L'Espai Cor ]O\ I" dt• I'Orft•ÍI Cutnlu (dir·: Conxita Gar·ciu) i Cor;; lnfantib;, Tradicionals nudult•nt[lll''· Orft•ó Català. Orque,.tru de Cambr a Gonçal Conwllu•. Dit·: J ordi Ca~nll. Fragments t'oral. de El .lles3Íe3 dt• Hüntlel. (Conct•r dc• Sant Est!'\ e). BaUet Contt•mpm·urti 1h• Bm·•·••lnna. 21 h. Casa Elizaldc Mú~icu 23 h. R estaurant Mudrid Burcrlonu Quintrl dr 28 DESEMBRE 23 h. R edtam·aul Madrid Bar celona Quintrt clt• t•m·d;•H Wi lfnl. Rt•n tlt:s, G¡u·del. 15 DESEMBRE 22 h. La Lira Ampostina Cor .Ion• dt• I'Orft'IÍ Catrilit. Dir·: Conxi ta Garcia . .'l'adules tradicionals, \ fendel!..-.ohn, Nit•ulou, Pilkinf,rton. 27 DESEMBRE i porMilt. Coru•t•t'l dt• \ndul. t'onlt~H Wi lful. Beatles, Gunlel. 13 CONCE RTS 134 14 26 DESEMBRE 1 2 h. Esglé,ilt do· St. Fru nc·c·Kc· Cr·u¡" i 8 DESEMBRE 1 8 , 30 h. Es~li-~in JHIIToquial Cor .Jmenil Anli~tiuna. Camt•J·atu cic• lt~·a. Ar·nau Farré, Ol'~llt'. 10 DESEMBRE 1 8,30 h. E•:¡;lè•iu pa1·roquial \hu·ia J psús l'clinn. nauta dr bc·c·. B,·rnat Bailhí·. n1·gu1'. Cowlr). orgur. 30 DESEMBRE 22 h. Papt•r· dc• \1 ú~iea l suhl'l Soriano. t•ant. \1ar·ia Rodt·ígm•z. piano. ;\lúRil'u dc• cint•ma. 3 DESEMBRE 18 h. Ahaclia dt' \iluhe1·tr·an CJmu·tt•l Guliunl. Mnznt·t. (J.Ii\IM dt• Catalunya). 15 DESEMBRE 20 h. Auclitm·i 3 DESEMBRE 19 h. Cer·dt• Cultural Fundat•ió "la Caixa" Solu1·c• Str·ing Tl'io. Kyoko Hashinwto. piano. Hc•bt•c•t•n Clu1·k, Clam Sehumann, Funn} \1endelssohn. 10 DESEMBRE 19 h. Cerclc• Cultu1·al Funda1·ií• "la Caixa- Quatuor \lanfrt>d. Gnmaine Taillt·fc•n·!'. ~licht·Ut' Rc•wrdy. Solia Guhaitlulina. 9 DESEMBRE 20 h. E"glé•ia parroquial Bur¡•¡•lona Bra,, Quinlrl. :\Ioun·t. l'aehelbel. Famah~. Barh. Biihnw, l\IacDonnlcl, SroH-Joplin . 17 DESEMBRE 17 h. Esglé~iu Cohla Ciutat de Git·c•na. SardanPs dc• c·oncet·t. 23 DESEMBRE 20 h. EsgJé,ia purruquial EHt L·ón. \iolí. Da~o'lnar \luñiz. piano. Tartini. Crit•¡:. Toldrà, Snrasate. 25 DESEMBRE 20 h. Esglf!iiu pm·•·oquiul Polif¡)ni<·a dc Puig-n·ig. Orqucstrn Filhn•·mònica Cutulnnu. Dit-: Hnmon Noguc•·a. i':l Messies, dc llümll'l. 3 DESEMBRE 22 h. Ecüfic·i Cu ltu•·al Murio Rosa Tamtll·it, sop•·ano. Alfnns Escué, piuno. Toldrà, Mompou. Get·shwin, '\1oasl'nel, Pul'dni, Hossini. J. Viade1· JHIIToquial fom1aeíon~ dt• L'Espill. Conc·t·r·t dt• \'ada!. Sit~c·s. ÜI'CJIII'~II'Il dl' carn- ~eil Claudi Ar·imlln). nuuta. Chantul llotu1wh. sop1·uno. Carlc•s Lama, piano. Sc•hulwrl, Schumann. (.J.Jl\f\:1 dc Catulunya). CONCERTS Jordi Codina, ¡::uitutTu. Jo"'!' M. l\1nu~l uclo, !(llitut·t·u. Ft•rn•t-, Tm·t·••ut, Sun•. At·ous. (.l.f'Hl tlt• Cn tuluuyn). 15 DESEMBRE 22 h. Tt•atr!' FortUD) Oruturi dramàtic Cançó dP la t1•rrt1. tk Jut·int \t>rdnglll'l', R nfat•l Suhirut~. mú~icu. Em-i!' \lnjt1, nur¡·;ulur. \1am•l Cump i FrunCt''" l.lun¡::ut•rt•,, dtr,. mu~iral-. 17 DESEMBRE 22 h. Es¡:lí·siu Prioral dl' St. Pen• Ort¡tll'~trn dt• Cambra ri!' \ïlu St•t•n. J.M. Pt•drt·ro. o1·guc. Dit·: E. Tit•lt•s. lliiudt·l. \lozurt, lkillo•n, Put•yn. 28 DESEMBRE 22 h. Tt·utt·<· Fortuny Collt't't'l t'Xlt'Ut)l·dinu.-i tlt• Cup d'Any. 1 DESEMBRE 21 h. La Faràndula llrrsl(', dt• Gluck. Dil·: .ltN'p Ft'l'rt' (\.1\ Fe~Ú\Itl ti'Ò¡ll'rn dt• Suhudt•ll). 3 DESEMBRE 18 h. La Faràndula 1/r¡•.~ll', dl' Glurk. Dir: Jm•t'fJ l't'l'l't' (\.1\ Ft•,lÍ\'UI ti'Òpt·t·u dt· Suhuth•ll). 14 DESEMBRE 21 , 30 h. Ln Fn1·àndula 01·t¡ut•stna Simfònica dt•l Vnlll'A. Cm· dt· Curtthru del Pulnu do· Iu \1ía~it·u Cutulunu (putrodntal ¡u·•· Fuuclnt•ill \.nixu de Cutulunyn). Di1·: .I ordi \1ot·o. OrcJLori de •\ w/al, t'tlltlutt•s númR. l, 2 i :~, dc• lla dJ. 18 DESEMBRE 21 ,30 h. \utütot·i Caixa de Sabadell Tt'in \\ t'l'lht·r. \Iendl'l~sohn. Glinkn, Bt·ml. D\ orú.k, \fnrlt. (JJ \l\1 dt• Catalunya). 3 DESEMBRE 1 9 h. Crntre Cívic S. Espt·iu Grup lmtnuncotal dt• Barrc·lonu. ~uix, Gt•rshwin. flindt·auith, Stcwkhuubsco. Bcncjam. (J.I MM dt• Cutulunyu). 17 DESEMBRE 19 h. Cl•nln' Cívie S. E&priu 211 J Cótie Hrass. Katxalui'Ïan, Adlllu, Hnl'l>c l', Albéniz, Oh1·u, Fullu. Gimrncz. (JJ.I\1M de Cntnlunyu). 21 DESEMBRE 21 h. Ct>otrc Cultural Cuixa de Terra•sa On¡uc~trn dc Camhra ri<' Bu~icra. \1urthn Ca r iï, violí. Dir. i noli,tu: Luis Micbal. Manfrl.'dini. Mt•ndt>l~sohn. Diurr:.dorf, Cnrli/Pianolu, Surasute. 3 DESEMBR.E 19 h. Cine Petit Trio Wntlwr. .Mendelssohn, Glinko, Brod, Dvorak, \ t urh. (JJ\f\1 dt• Catalunyu). 10 DESEMBRE 19 h. Cinc Petit Qunrtt'l dc cordes de Barrelona. <;,·huhc1·t. Toldrà. Ra~el. (JJ\1'\l dt> Catalunya). CONCERT S 17 DESEMBRE 19 h. 26 DESEMBRE 1 8 h. Cine l't•tit Orfeó Munrl'sà. Dir: Joaquim Piqué. Fatll'l', Tnltohull, Banehi.. l'i. (.JJI\JM cie Catalun )a). Esgl¡.sia dt• St. Gt·nÍK C01·al \n~o~•lm \iola. Oir: Jo-.·p Lluí' Raba;;só. Can~·ons t•utulane' i d' arn• u cid món. (JJ)L'I dc• Cutalunya). 10 DESEMBRE 1 2 h. Auditori Puu Castds Fr·tuwist·n Luín clt• Santiago, piuno. Fullo. 17 DESEMBRE 1 2 h. Auditori Pau Cusnln Nabí Calwstun}, violoncel. Eladi Dulmau, piano. Bt·uhm~. Bach, Cassadó. (Cont•t•rt !'onunemorutiu dl' Iu data dc nah.t•nwnt de Pau Ca•nl,). 29 DESEMBRE 22 h. Auditot·i Pa u Casals Cor-Orft•Ó Parroquial del \t•nòn·ll. A pt·op de El Pessl'be de Pau Casals. 17 DESEMBRE 19 h. Teatre Prinl'ipul Or·questt·u de Carnbr·a d!'l Gal'l'af. Dir: J oan Lluh 'lor·ult•du. NOVETAT S DISCOGR ÀFIQUES Centre Comercial Marina Village Carrer de la Marina, 19-21 • Vila Olímpica • 08005 Barcelona 16 Tel.: 225 50 66 • Fax: 225 50 67 -- TEM A no as<~olt>ixen un nomlwc de versiom. diferents com els pof'mt"s acabats (J'<'stnentar. tu <·ol·lecció d<' poesies que ha estat m<-s musicada són Les Flors de Maria, s<•guides dd recull Montserrat , i els Càntics. Els Idil·lis i Cants Místics publica ls l'any 1879. després del triomf de L'Atlàntida serien el~ primer s versos que captivaren el compo!iitors. El mateix poeta, en el pròleg a la segona edició l'any 1882 , va r ecollir les composicions de Josep Rodot·eda , Felip Pirozzuú i Eusebi Bertran, cnm de les prime r es inspiradt"s en la se\ u obra. Malgrat l'èxit <'nfervoridor del primet· poema ~pic. L'Atlàntida, només coneixem un<'s il ·lustracions musicals d e Gayetà Casadevall qll(• t'S compongtwren quasi contempor à niament. Serà l'altra gran Hegenda verdagueriana . Canigó (1886) la quE' assolirà un nombre més crescut de composicions. Aquest so lc insis tent en un quants títols va començat· a diversiJicar-se vers els anys trenta. I.A's darrers composicions que s 'han esct·it des dc 1970 fms avui mateix mos tt·cn, però. l 'i nterès per aquelles poesies encar·a inècütes en música, espedalruent les relacionades amb l a crisi personal dc•l poeta, les Flors del Ca./ vari. Elt·epertm·i religiós és el més nombrós en obres musicades, amh unes 536 composicions. El VE':-sant de música profana és t·eprescntat per més dc· 170 obres per a ven i piano, juntament amb més de 100 obres corals, 4 òper·es, I d r ama Jíric, 1 poema nústic, entt·c 4 i 11 il·lus lracions esc·èniqut"s, 4 poemes s imfònics, l cantata escènica i 1 quintE't de cambra. E l moment en què J aci.nt Vcr·dugue r esdevé t' I símbol viu de la Renaixença eutalana -amb el triomf als Jocs Flm·als de Barcelona l 'any 1877 amh L'Atlàntid.a-, coincideix amb rinici de l'att•nció dels compositors v<'rs la seva obra. 1 El punt culminant del vrocés arr·ihà l'any 1880, amb motiu dc· la partieipació del porta en els acl('S que envoltaren la celebr ació del mil·lenari d(' ·'Ja invenció dt" la Ver·ge de Montsen·at". A les datTeries de ran} 1879 es rt>uniren a Montserr-at mossèn Colldl. Fèlix Sar·dà, el bisbe de Barcelona i Jacint Verdagut'r pet· organitzar els actes ct(·( Mil·lenari. ~ Es proposà que el pot'ta t·edactés un himne pt•t· doar volada populat· als a ctes. segons Sardà • que, sin dejar de ser popular y cantable por el pueblo. podría quiza tener una entonación alga mú.s elevada que Las cansons propiamente dichas ».'' Aquest fou el text dc l'hianne Al milenar de la invenció de la Verge de Montserrat. publicat a la ''Revista Popular'' <'I 4.XJI.l879. i musicat Jw•· Càndid Candi, editada la vet·sió amh música t•l 25.ll.1880 a la malf'ixa revista. En la matt·ÍÀu data, des de la revista La l'eu de Montserrat s'adreçava una nova cr·ida: la df'l Ct•rtameu Lit('rari del Mil·le nar, un rartdl anunci on, ultra composicions poètiques i nan acions, s'oft•ria un pn•mi u <<una mdoclia popula r Ú tU1a soJa \l'U, que puga ésser cantada pels r omeus que , ajan ú \i~itar a In Santí-.,ima Yergc l'n soll poélirh Santuari». 't•nst' consi~Hu· l'l nom dt· l'untor, t'S p u blit·a' a clte\.l dt•l "Biroltty». 7 Verdngtw1·, aconsellat ind u btu h lt•mt•n t per JUll lli(' Colleli, r•·c•t('tlia (' l .l'lll" ll llH nova ('O IIlJIO sició poi-Liea amb afan)" d ' hic;tot·ic-it ul , i st>~u in t•l model hipotèlicanwul medieval dd Rosa plose11t: el Le\.t, qut> no Í's <·up virelai t•st ric•tt•. pt·o, t'nia dt• l"obra eh• JuutlH' Villanueva, lÏajC' fiterarÍO ll fas Iglesias de España." Al couc·ut·s os p t·es(mla n •u 1111 total de 67 composic·ions, amb tn•s obn•s ¡u·m inenb dl' terres frane('IWS. una tl't•llt's escdta t'li proH•nt;al, clos<•s umh visq uc:. a Catalu n}a i ui Felilu·iLg<>¡ ignorem t•l nom dc h.t ntajo•·ia d1• c·IHIIposilors, t·ar les ohn•s P S pr<'st•lfl tll·en a nò nimt•s i soLa un lema. L\•studi de lc>s c·omposieiou s qm· s'ban st•t·, al, dis tingt•Ï\. l'existt~ndu tlt• tr·es tipus de ",irolaib'': un amb Lrt•ts rítmics dt· mm·xa, u n all1·t· guiat p<'r l'estru<·tunt m(·tt·ica dt'l pcwunt vcn lagllerià - t•n atptest gr·u p es trolnt t•l Virol<1y de Rodon·da-. i un lcn·ct· esrriL t•n t·ompàs compost i amb caructer·ístiquc -; mdòdiqut•s pt·bpit•s dc l'(ipt•ra fnmc·csa. La majot"ia dc melodit•s són molt st•lfzilles, d'harmonies s imples, sitn ilar·s a tots t>if; him1 nc>s cscdts per cantat· en rom erit~s popu la t·s.' 1~ 1 jurat qu<' adjudicà t•l pn•mi a Rodon•da esta' a for mal ¡wr ~larià Ohiols - din•t· tot· del Tcutrt• Principal de Barcelona-, Josep \1u!Taro i F<'rrt•r· -mestre dc capellu de la catedr·a l tlt• bat·cclorllt- i Joan Cusamitjana - fu ndador clt' la so<'Ïclnl <lc Concerts Clàssics. L'ucoWment fou negatiu : t•l mateix \ crda.:,"Uer fou testimoni dt• la fl·edor· amb què el pí1hlic rebé l't•s trena de r obnt d<' Rodol"f•da el 25 tl'dn·il de 1880; al cap cie poc- apareguÍ' 1111 fulletó , /~cos del Milenario , en el qual es constr·uata\a l'obr a de Rodoreda amL la de Nicola u l\Ianenl' que ha,;a asaolit r acc(osit. i dos virolais més. L"t>Rrrit pretE'nia la bonesa d(• qualsevol dels altres sohre el de Rodor·eda. Elu HLI (~ix any s't•d itareu t ret! versions m éH del "Biroluy" verdagut•t·ià, la de Man.-nl. la de Porta s i la part• Hafael Palau. El cas fou que l'obt·a gan) adora no <'S difongué a habtament, malbrrat que s "hagi produït un proc·{•s d4• decan tació en fa vot· dc Ja composici6 de Rodo r C'da. Dc tols, Ja seva ver sió t-s, de bon tr·os. la més t n·ballada ha t·mònicanwnt , i també la menys apta 1-Wt" ésser cantada pels •·omeus. o. en tol cas, la nwnys similar a !"es tètica dels lúmnes populars d'at¡uell temps. A part de la qüt•st ió dels "Viroluis", la p uhlic·ació dels diferents pot-nws que integt·aricn t•l t·ecull poètic Jlontserrat va captivar d'a1tn•q compositor;,. Verdaguer mateix va r·E'eollir en un manuscrit les diferents <·dicions d'obres musit·als inspirades e n poesies de Montserrat, amb els noms deM. Pagés, J. Por·tas, Francese Alió, Ventura Casanovaa. Joan Carn•ras, García Rohles, Gayetà Casade\ all. i <'1 primer n~eull sistemàtic de divuit melodies per a cant i piano, inspit·ades en Ics "Cansem~ rle Mon! senal", de Llllís Ginestà. 111 Només eu l'any 1880 es van r·egistrat· tm total de 58 peces musica- 31 631 TEM A ;;J S" -= a 3 el' ï;f 134 32 des, o " posades en solfa'\ com es deia llavors. S'ini eia\a amb força l'apropiació d e Verdaguer a la m(•sica catalaa, alhor a que la seva poesia s'impJieava c•n lï nit i del conr·eu d el lied a casa nostra. Aquell mateix any 1880 e] poeta assolí l'englantina dels J ors Florals dC' Barcel ona amb una obra posscïdorn d'una brt·a n càn·e~a nacionalis ta: La barretifl(l. lmmcdiatament, robra va trobar el c·orresponent 1'11 f'l món musical, Jnercès a la vet·sió que Càndid Can di havia enllestit pel m es de juny. Ll's c-ròniques dC' l'è·por.a •·cco1Jien com «La barretina mnAÍ<'al sr1·à sens duple considerada per los m{Jsic:h s, y p articul arment p er los catalanistas, c•om u na dc las millo•·s, sinó la millor, de quantas composif'ious d 'aques ta ela se s 'han publicat» . 11 La composil'i ó de Candi , arranjada en versió coral, sovintejà en els repertoris de l'època. Existeixen quatt·es Vl'l·sions més del mateix poema: una de Joan Baptista Lambert. una altra de Francesc Lapo•·ta i ducs dr Josep Sancho Man-aco. Em· ara dins de les obt·es inspirades en les poesies mont r n ·atines, s 'ha de fer esment del Cicle Montserattí d'Antoni icolau. Fer vent wagnerista i activado•· del simfonisme a Barcelona. Nicolau està íntimament lligat amb els primers passos de rOr-feó Català, al qual va fornir un esplet a· obres p ensadN! amb criteris nacionalistes, escrites sota l'ideal cobejat dc '"l'C'ss~ncia de la terra catalana·' . Lluís M Wet, en Pl discurs que llegí en la Festa de la Músiea Catalana de l'any 1917, va definir amb paraules j us tes el valor de l' obra de Nicolau, i de Verdaguer alhora, en el panoxama coral ca talà: «En aquesta obn1 co•·al del Mestre bi ha tota La st'va noble esJJiritualitat, tota la tendresa que tant por·Lava amagada en aquella còrpora majestuosa. [ . .. ] La poesia de mossèn Cinto no ha trobat a1tr·e músic que tan dihrnament i bellament la interpretés. Perquè, si la forma del poeta és tan perfecta i excelsa . perferla i bella és la forma de r art que ]a pren i li dóna ,;da musical, i que encara sembla que la penetri enclins del sentit de la lletra per aquella virtut que té la músi ca d'arrapat·-se als sen tits" . 1: La al ve montserratina, la Cançó de la moreneta. Ja Cançó de la rosa. La mort de l'escolà són alguns d els títols que estaran lligats al r eperto6 del naixent mo\ imenl orfeonista ca talà, vinculat també ara a Verdaguer. En les festes jubilars celebrades a Mont serrat rany 1931, es reté un homenatge a Nicolau pel seu cicle de cançons montserr·atines. L'emigrant , d ' Amadeu Vives, ha tingut un pa}Jet· S<'mblant c·n la concr·eció del repertori coral. Vives conegu é i tr·actà personalmenle el poeta; Vives compongué la p•·imera obra coral amb text d e Verdagu<'r, /.:emigrant, L'any 1893. Abans que l 'oLra fos publicada, el compositor visità e] poeta per fer-li sentir L'obnt i Li donés l'aprovacióY L'Od'eó Cata là l 'rstrenà rabril de l'any següent. En aquells momf'nts Verdagu er començava a paLir el qut> fou el cah a l'i més p regon de l a seva vida: el mateix any 1893 el bisbe de Vic i el mat·qu.ès de Cornill a~ 1i comunicaren que havia d 'abandonat Barcelona pe•· traslladar-se a Vic, amb el prett>xt de vetllat· JHH' la seva salut. u La crisi esclataria públicament l'any 1895, amb r enfron tament obert entre Vet·dagu et· i el bisbe Morgades i el marquès de Comillas.'' Malgrat el procés amarg i vergonyó¡,. les obres musicad es amb text de Verdaguer esde' 'inguer en molt més que un símbol, i L'emigrant assolí' la catt>goria quasi d ' himne n.acionalista . La seva pO('sia coll tinuà present als r epertoris de concert, i homes com Sancho Marraco en feren , dc la poesia verdagueriana, quasi l'exclusiva, precisament d urant els anys cle Unita del poeta amb la jeran¡u ia cclesiàst ica . I..ct m eua clnima està trista Catalunya clel meu cor, tants dies que 110 t 'he vista! tants m esos ha que t 'enyor! (" Lluny dc ma ten·a'', a Pàtria) L'obr·a poètica de Ver·daguer es vinculà amb el nacionalisme català de les daiTeries de segle i esde,ingué el sú11hol més pregon i representatiu d'tma nacionalitat catalana.lla\ors anomenada regionalista. vinculada amb el fet religiós. L'any 1880 hem vist com el~ textos vet·dague•·ians -L'himne a la Coronació i el Virolai-- for·en el fonament de l es celebracions drl Mil·lenal'i dc Montsen·at. L'any 1888, enmig de l'eufòria dels arlt'S d<' l'Exposició Universal, s'emprengué la corona<·ió canònica de la verge de la Mercè de Barcelona com la nova manifestació del fet diferencial; una po<•sia dc Verdaguer es transformà en els Goigs de Nostra Senyora de la Mercè, als quals posà músif'a Lluís Mi llet. Una altt·a fita important del catalanisme r·cnaixent fou la restauració de Santa Maria de RipoU, i cir not• la seva poesia l'encimbellà: Morgades el coronà amb llorer com a "poeta dt> Catalunya'\ i els seus Goigs a Santa Maria de Ripoll amb música dC' Francesc Alió en serien el punt crntral. D'altr·es obr·es, com La cançó del raier, o Lluny de ma pàtria, foren musicades per diíerents compositot·:;. cosa que palesa el contingut nacionalista dc La seva ohra. En un sentit semblant caldrà copsar el futur descnvolupam<'nl de les diferents temptatives de tram;fomtar el poema èpic Canigo en òper·a. Dc n•top, Verdaguer es veia associat amb l'ideari del catalanisme conser·vador de Torras i Bages -"Catalunya SC'rà cdstiana, o no serà·'. El Lo melangiós de Jes seves poesies que foren adoptades en música ert>n adit'nts amb un dete11ninat p ensament i aruh nna tlcLct·minada estètica musical: la renaixent i e1 nacionalisme tardoromàntic. El tombar de segle veié perviur·r encara la simbologia personal del poeta; pcr·ò l'idt'ari n ostàlgic que LTaspuen obres cmn L'emigrant topava frontalment amb el vitalisme que expr·essava l'I nou corrent cultural català, el n oucentisme. Manuel dl' Montoliu, un dels primers noucentistes, mantingué una encesa polèmica amb Mitlet al voltant dt• l'obt·a d'Amadeu Vives: es contraposaven ducs conc-epcions difer·ents d'entendre la manifestació n acionalista, i dr r·ctop es qüestionava una poesia que e {'I " li g cl r q t ~ s f' TEM A .. dels músics més destabaix, dreta) amb ''Aflànflda sòn amb ''emlgranf I Falla cats que han pouat en l'obra poètica de Ve rdaguer (esquerra) era aliena a Ics categol'ics noucentistes. Tot i així, la poesia vcrdagucl'iana ha experimental el trànsit a través de repertoris musicals diversos i allunyats estèticament entre si: des de les peces que cantaven les "estndianlincs" a l<~s JWimercs manifestacions dellied català, d<'s d ' il·lustracions musicals a òper es, des de Ics cançons de Candi a les creacions de Xavier Montsalvatge. Lo cel estava boirós mes, ai!, com l'lwima mia: cap b1i de llwn en los dos les tenebres esbargia (''Tl'istor'' , a Flors del Calvari) Un vessant molt important de l'obra musical amb text de Verdaguer està integrada p el repertori religiós. La seva poesia mística i pie tosa fou tm doll d'inspiració en la ren ovació de la música t·eligiosa. Si els ldil·lis i Cants m ístics apot·ta t·en fot·ça obres d ' acruest gèncr<', el plant<'jamcnl del s Càntics pm· v art del poeta és del tol' difen•nt. El sabadellenc FèlL"' Sanlà suggci'Í al poeln que eserigués càn tics r eligiosos que substituïssin el repet·tori antic cantat pel poble. Venlagw.' t' t'Hmençà la r edacció dc la nova col·lecció de poemus, i ho féu e-n estTeta col-lahoració amb Cà ndid Ca ndi , t¡nc seria autor de la músiea;poesia i músita naixt'ren al matei.x temps. Els Càntics s'editaren al p •·inc·ipi en fulls vola nders, sortits de la T ipografia Catòlica; f any 1889 es recolliren en nn ii llwn edit at per· Bafael Cuànlia. E l tipus dc melodia emprada ~;' apropa t1 la •·eeea·ca vo.lguda del cant popular·, al qual Candi •~s la va prou avesa t, ~unb m l for·t sil ·labisme, l't>trut:Lura melòdica simple. La difusió d 'aqtwsla oh ra fou aclararadora, alguns càntirs oh lin g~u·r·<'n fin s i t ot indulgènc:ia pel fet d 'interpretar-sc•. Es prou possible que la p opularita t que assolir·cn condic·ion{•s, fin s i lol, la forma d 'ente ndre la poesia dc Vcrdaguet· a l'hot·a de compondre noves músiqu<'S. \Jtr·es llibres d el pot'ta han e-stat molt conr·eats en músic·a n·libriosa. Acruest és el cas de les Flors a Maria , d'on h a n sorgit noml)[·oses composicions destinades al mes dc Maria , també amh u:na especial pr<'dilccció per· un-; poes títols de poesies. També s ' ha d'esmentat· la p•·odurció musical religiosa declicada al mes de juny. Divenlcs iniciatives de les dat·et·ies del segle ~J\ vau t>slc ntlrc a Catalunya la de voció pel mes del Sag1·aL Co1·. E ls reculls dc les Veus del Bon Pastor, Eu carí.~ tiqu es, Flors del Calvari, clonaren l~xt a un hnn nomh n· dt• t:OtnjiOSicions, moltes d'elles compostes dcspr·Í's de la mor·t del poeta. La poc:sia èpic·a dt: Verdaguer sorgeix en elmomt' tlt en què s'rstà congriant l' òvct·a nacional a Catalunya de la mà el<~ PedreU. Però, conlràriamenl al que semblaria lò¡;ic, L'Atlàntida no va <'ngrescar els composi~ Lot·s catalans del moment. Només Cayetà Casadevall hi bastí une~> il·lustracions musicals, i Enric Morer a endegà un poema sin1fònic. lntroducció a l'Atlàntida TEM A 134 amb Vrrd a~:,'tlt'r c·om a t·efct·ència. rany 1899, un any cle'iprés lJUC' d po<'la fos r·eh abilitat canònicament. Dos unys rle!lprí·s Morera soi· Licità la participació del seu amic sat·c•rdot-poeta en un encàrrec teatral: L'adoració dels pastors. L'obra s'estrenà l'any 1901 cm el context del Tc•utre Lh;c Català. L'obra no és t·cs més que· unc·s il·lustl'acions escèniques. les quah no aconsc·gueixen un r itme dramàtic adient. El bon acollimt>nl que obtingué s'ba d 'interpretar més com w1 homenatge a l poeta, que no una aprovació al conjunt rl'obri:J tt•att·al, tal i com el mateix Rusiñol rd'erí a mh pat·anlcs vagues en pr·esentar l 'obra el dia dc· l'esta·<'na. 11' L'any 1926 Mnnucl dc Falla endegava la composició dt• la seva t•antata escènica L'Atlàntúla. L'obra s'ha ò 'rntcnclrc com ('] desig sempre cobejat de Falla per cn•ar uua inuncnsa obra èpica -idea heretada directam<>nt de Felip Pedrcll- que fos alhora m1 cant d'exaltació n·L4,riós, am connexió amb les obres de gran format que en aquells moments s'estaven component a Europa. t•om l'OecliptLS Rex de Stravinsky. L'impuls que dericü Falla per· enfrontar-se a la magna obra de Vet·dagucr sor·gí de J oan Gisbert i Padró, que fou marmessor de Pcdrell, i conseller infatigable de Falla: seria ell qui lliuraria a1 compositor gadità l'exemplm· de L',trllmtida. De l'altre gt·an poema èpic. Canigó, n 'han perviubrut unes trenta versions diferents, entre òperes. lied. cora1 i r ecc>ntruc>nt versions de cantautors. L'any se{,rüent a la puhlkt.ció del poema, Claudi Martínezlmbert eslava treballant en la composició d' ua òpera basada en la traducció al castellà que realitzava Constantí Llomhart. Tots els indicis indiquen que l'obra no s'en1lrsri. Poster;orment, Amadeu Vives es proposà la composició d'una nova versió operística, de la qua1 sembla, però, que s'enllestí un fragment. Jaume Pahissa va compondre l'any 1910 unes il-lustr·acions escèniques. sobre un text revisat per Josep Camcr. S' estrenà de primer a Figueres, i posterior ment a Bat·celona. El pare Antoni Massana va forjat· la seva versió rtE'I mateix poema, també sobre un llibret de Jo ep Carner; l'obra s'estrenà al Liceu l'any 1953 amb un bon acolliment. Finalment. Josep Civil r·ealitzà també una altra Yet·sió de Canigó. Verdaguer interessà també Joaquín Rodrigo. el qual ens ha deixat l'intct·f'Ssant Tríptic verdaguerià, .eer a soprano i orquestra, estTenada per Victòr-ia dels Ang(•ls l'any 1946 a Barcelona. La visió de Rodrigo és prcgonamt>nt poètica. i aportà una nova manera d 'apropat·-se a la poesia verdagueriana , la qual semblava que hHJ'ia dc supera e els condicionants del naciona1isme finiscr.ulu. Així ho confinnà anys més tard l'obra Sum uertnÍ$ (1973) dc Xavier Montsalvatge; amb eUa s'ol.lt'e el clesig d'adaptar a1n·es textos, aliens als plantc>jaments d('ls compositors de finals de segle XIX i pt·incipis dl"l XX, més compromesos a expressa¡· una visió poc afalagadora de l'home, ratllant amb sentiments pun yenls, cut·ulls del desengany que sentia el poeta en ('[s moments difícils. Abó ho confirmen les obt·es que dat·ctTament ba estrenat Josep Maria Pladl'vall. i altres versions de cantautors, ]es quals ccr·quen inspiració en poesies que encar·a estaven per musicar. La tasca dc recollida de les obres mnsica1s amb text de Verdaguer· és la que ens ha endinsat a un nou vessa nt de l'obr·a poètica. Es poden documentar la xifra dc J.080 obres, de moment, car la recet·ca pot fet· sorgir composicions que no es troben en arxius públics. M<'rcès a la iniciativa de la Casa-Museu V••rdaguer fil' Folgueroles, la Diputació de Barcelona i l'Ajuntanwnt de Folgueroles s ' ha 1·ealitzat un catàleg infonnàtie l'n el qual es eecullen totes les formes conegudt•s fïn s ant, amh diverses entrades, com pot ési:!Ct.· incipit litera l'i i musical, gènere, any de composició, disposirió i (l'altr es. A<rucsta base de ciades ba de sN·vit· per a un tnillor coneixement de la música catalana j fa cilitar-ne la difusió; alhora, també preveu que es completi mitjançant les aportacions de rtovcs composicions. Com podria dir Herdcr, la música i la poesia de Verda~;uer s'agermanareu en rl renaixement de la música catalana. El ~: lc a Lc NOTES: 1. Bnldt>IIÍ>. F. Hn Cinto i la música. Barcelona. Fidel Rodríguez, 1953, p. 64. 2. Comunir¡u·ió fm·ilitada pet· Enric )fañosas. a par·tir cld forts documt•utnl ptu·tit·ular·. 3. El monument o In cr·uïlla del passeig de Sant J oan amb la Dingonn I ~'i na llb'lii'U I' auy ] 924: obr·a de l'arquitecte Josep Maria Pt•t•it·us i drls t'SI'Uhor·s o~lí-, i Bor..-rll icolau. La prunera pedra es t'ol·lodt l'any 1914 , suto la presidència de Pt·at de la Riba i d Lisbt· Ton·nK i Bugt'R. 4. Cul r·N·ot·dur• c¡uc ela primers guardons obtinguts prr Vet·dagucr· f'or·pn lllll dt•l'uny 1865, amb el poema "Dos mòr·tir.<de ma p(rtría o siga Uurir1 i Marcul." 5. CnHnru hcrln , .J .M.; Ton·cnt, J. Epistolari de Jad11t Verdaf{llf'l'. vol. li I. 6. Curin dc Fèlix San i Snlvany a Jacint Verda.,uuer·. Sabadell. 9.X l.l 879. Casneubrr·tn, J.M.; Tonrnt. J. Op. cit. p. 73. i. 13oudn. A. Verdaguer i l'abat Munt(rdas. Capellades, 1967. 8. Boix. Maur. El t'irolai de Verdaguer. a "Serra d'Or", Bll) \.\111, núm. 267. d<·hembr·e 1981. p. 775-780. 9. A l'<u·~u òe mírsicn del Moncotir dc Montserrat se sencu el· <II'Íb..¡nals d'aqurll certamen. No hi ha totrs lrs obre.; que s'hi prrSl'ntaren. "inó nomé, unes 4-1. ni tampoc es eon-enen els or~.¡­ nals ric Rodort·da. 10. • Compo,icione, po~tica, de mo~st!n Jacinto Verdnt.'llet' cu mÚSi<·a ) lo~ nombres dr los compositores• . Biblioteca dr Cutulun)ll, ms. 1809. núm. 33-35. ll. \ldul. Modt·~L. u "La./lu<;tració Catalana". 30.X.l880. 12. Superu~. Miquel. Cinc compositors catalans. tlntolli Nicolau, :lmudPII l'ives, Lluís Romeu. Joan Lamote de Grignon, Isaac Albéniz. Rat·r¡·Jonu, Josep Pot·ter· ed., 1975. p. 27. 13. Lu par·tilur·a es publicà o La tradició catalana. el 15 J'ngosl Iu de 1893. 14,. La vt·r·itubh• r·uó l'ou l'iJtlrnt de separat· Verdaguer dt· h·~ priir·lit¡ucij d'cxoH'ci¡¡mc¡; que hu via iniPiuta.mh d J>IU'O Piñol, en una coRn rll P<•nitrnLH, i ulhonr pretenien tnllar lo viuculuci6 runh Iu fnnrílin dc l)¡•spucJo 1\'lnr·tíuez. Vegeu: Torrent~, Ricard. Verdaguf'r. Un Jlllf'tn Jlf'l' a nn poble. Vir. Eumo-r<litoriol. 1995. 15. L'any IR95 Verflagtll'r puhlicii la sèt;e d'articles En defensa pròpin. ui~ diur·is ''El Noticieru" i d scnsacionuli~ta "La Pttblicidad". 16. Adiimr. \o~r. La 1111ÍSica i el rnockrni,,me. BarcPiona. Curin!. 1985. p. 29:J-291·. ,. j d s fr Ct v. MUSICALIA RETRAT ~ ANDRAS SCHIFF El passat mes d'octubre, el jove pianista hongarès Andrós Schiff va obrir la V Temporada de Concerts Palau 100 de manera espectacular: ni més ni menys que amb la interpretació, al costat de la Philarmonia Orchestra de Londres i de l'eminent director George Cleve, Beethoven en colors per CARME MARTINEZ t J tt·eure. Despr és d ' uns minuts amb la televisió. l'àngd guar·clià e .i de la integral dels Concerts _per a piano i orquestra de Beethoven. Schift va afrontar el repte -com en dirien, si no?- en dues maratonianes sessions: a la primera, el Segon, Tercer i Quart concerts; a la segona, el Primer i el Cinquè, l'arxi famós "Emperador". L a ver·ital (·s qur acruesta, també maratoniana conversa no vu cotn Cil \'H t' amb ga ire bon peu. El divenclr·cs 14 a l matí, Andrús Schiff va rompar·t:ixer a Iu conferència de pr·omsa con vocada per Warnor Classics - dis tribu1·dora d<: la nova eaHa discogràfica, Teldec- bas tant engripat i lle ugerament ensopit, estat del qualla tediosa mitja hora dr contartc amh e ls pe•·iodistrs no va contribuir, prccisu nwnt, a de Schiff. una relacions públicrut·s de Warncr· -a Ja pohr·a, li va tocar el paper· dc clol<•nta-, em va concedir un qnal'l d'horu, compartit, però. amb un nltr·(• company do la pr·cmsa esp<wiulitzadn. En aquc!sl umlJicnl més íntin:t, i pr·enent ja la eonvliJ'fiH LU1 1J allres camin s, Schiff vu c·ome nça1· a animar-se, i q uan Ja cosa s'a nava escalfant. ... 1w'n s va ueab¡u· el Lemp~< . Al pianista, l'esperaven per dina•-. i ja feia Llu·cl. Tot i sa ll<'nt que lt's possi- bilitnt~ de t·ebre un "no., per t·esposta - tenint en compte les du c jol'l1adcs apoteòsiques que l'espt•t·a vc•n- et·en considerables, da vu nt la cordialitat d el " n o u" Sehiff, em va ig animar a sol·licitat·- li una segona c.ila, i ... Sor·presu! Vaig t·ebre un ''sí" inunPtliat; amb la major naturalitat, Sc lriff em va resp011dre que li agnularia mo1t continnar la c ~o nvet·sa s i jo podia tomal' l'endemà cap a les dotze del migdia , ja que tenia pensat estudiar sol un parell d ' hot·es. El que Uegü·an tot seguit és, MUSI CALIA RETRAT doncs, el •·csultal d'ambdues st•ssions. Lu el<' dissahtP ' ' a resulta•· t• ¡wria lnwnl fecunda: Schiff scmhla' a troba•·-se millor. estava s u 1is f 1-'l cid s resulta ls de] pdIIH' t' <·onrcr·t i <'S va prestar al diàleg amb la millot· disposició. Asseguts rn una de les llotges latera ls cic la platea del Palau, t>nvoltals dr quietud i silenci absolut s, vam l'CJH'endrc la conversa, u na de les més agradahlc's, pt••· c·c:t·L, que sóc capaç de I'('COt'dU 1'. -Com va SCJ' la seva forma ció mus iea I a Hongria? 36 -Molt bona. Estic realment satisfet de l'ensenyament musical que vaig rebre ctl meu país. Hongria vivia ja la setm època comunista, els anys estalinisLes ... Va ser u11 període polfticament molt gris. però molt t•iu culturalment. Zoluín Kodcíly va posar un gran èmfasi en reducació musical dels nens. així que vam gcwdir d'u11 sistenlCL molt bo que, infortwmdament, ja no ho és ta11t avui dia. L'ensenyament musical estava organitzat en tres nivells: quan jo vaig començar, amb cinc o sis anys, s 'anava a l'escola de IIHÍsica; després venia el Conservatori, dels catorze als divuit anys, i, finalment, l'Acadèmia Fran: LiszL, al top level. Jo no era cap nen prodigi, però vaig t.enir l'oportunitat de saltarme els anys de Conservatori; així que als catorze anys vaig ingressar directament a l'Acadèmia. La meua educació musical no es va limitar a l'aprenentatge de lïnstrument, sinó que implicava una sòlida formació teòrica: Leoria, harmoni(l, formes, tèmfasi en el folklore, en la música popular... I també mLÍ.sica de cambra, des de molt aviat. Tot era integrat. Pel que fa als estudis general.s, estaven també molt ben organitzats, perquè durant l'adolescència necessites practicar moltíssim ; però, si a més has d'aprendre història, matemàtiques, llengua... , no tens proLL temps. Així, que van fer-nos els estudi.s generals una mica més lleugers, perquè 110 ens prenguessin tant de temps. sap? És clar, l'altre perill és passar-se tot el dia amb la música i arribar als divuit o vint anys mnb una feble cultura general. I això 110 pot ser. La cultura és fonamental; perfer música bé, no n'hi ha pron, de saber música ... És un equilibri dificil. -Vostè va esturliat· amh grans músics hon garesos: P ali adosa, Gyorgy Kut·tag, Fat·enc Rados ... Què va aprendre dc rada nn d'e11s? -Efectivament, ua ig tenir tres dels millors professors cl'llongria. Érem un bon grup de pianistes: Zoluín Kof·si.~, Deszo Ranki i jo nwteix érem a la matei_·w classe, Una coillcidència? No completament; tots teníem talent. així que ens van posar a la classe del professor Kadosa, que era el cap del de- parLament de piano a l'Acadèmia. Kadosa era un molt bon compositor. i un pianista excellent que, en aquells dies, ja no tocava. perquè tenia problemes amb les seves ma11s. Ell va ser el nostre principal professor: anàvem a la seva classe un rop per setmana, i trebollàvem una aproximació global a cada obra. Ka dosa eret molt culte, 1111 autèntic prototip d'lwme europeu del Renaixement. Torà uem sempre grans programes per a ell, Sonates de Beethoven, Fugues de Bach, Chopin , lJartók ... Ell només eus en feia comentnris ge11t?rals, 110 entrava en massa detctlls; tractàvem les obres des del punt clc t,ista del gust musical. de la forma: era una visió de compositor. Beethoven era el seu favorit; era interessantíssim fer amb ell una classe sobre una Sonata de Beethoven. I per al.s detall.s hi haui""- els seus assistents. Quan jo vaig ingressar a l 'Escola , Kurtcíg acomplia aquesta funció. Era realment increïbl.e per o tul nen que no tenia gran idea de música trobar-se davant d'aquell home fantà stic... En aquells dies, nosaltres jet vam venre immediatament que Knrtcíg era tul mÍLsic extraordinari, però no teníem idea que era tan enorme compositor, perquè ell mai no en parlava, era un honre molt tímid. Mai no parlaua sobre ell mateix o sobre la seua pròpia música. Cosa increïble, perquè ara estic convençut que Kurtcíg és probablement el compositor viu més important. almenys per a mi. Kurtcíg treballava tots els detalls. Podia passar dies, setmanes, sobre els tres prhners compassos d'una Invenció a tres veus de Bach. S 'entretenia sobre cada nota, sobre la qualitat del so; tenia ww imaginació fa.ntàstica, podia obrirte mons amb els qua ls mai no havies somiat. Només va ser assistent un an)', però jo vaig continuar, durant vuit o non anys. fent classes de música de cambra amb ell. També m'agra· davct passar amb ell el meu repertori de piano sol. La seua plaça d'assistent va ser ocupada per Ferenc Rados, un fantàstic pianista i professor. Dissortadament, ja no tocava en públic... Va continuar la línia de Kurtóg. era molt detallista. Jo ana t'a amb ell dues vegades per setmana, i cada lliçó durava tres, o quatre hores. ]a veu que l'educació musical que vaig rebre no és gens habitual ... A més. els meu.s mestres eren molt exigents, amb mi. Mai no deien: bona feina! Bé, el professor Kadosa sí, però el professor Raclos, mai. Mai no estava bé. Tot era terrible! Sempre sortia plorant de la seva classe, però no vaig abandonar. Era molt crític amb mi, però jo sentia que ell er cu¡ ta ell Cil tro dE tic n1 fe, ca Li< aJ m gi gE Lo se to ai t.a es lu ce a ci. to MUSICALIA RETRAT ·era la :!e hi lli a. n·a :fe a- .m .r- -L, lli ~u t~e Ja 70 :e, !Le n:t, a- ;s- es 11- n- re a- :r- 10 et ig )lL :le a- Ja la i.c atí.- ie 1o ;a .Le ig A olt n.: )f' )l' é. ta -ò olt te ell tenict raó. Era especialment crític pel que fa a la tècnicct. En aqueUs dies, jo realment necessitava molta cliscíplína, uixí que ell va pensur totu mena d 'exercicis pe1· a mi. Aquesta mena de trebull mai no eret independent del 'expressió musicul; el seu criticisme anava dirigit, majoritàriament, a la proclncció del so, a fer-me aconsegtLir ttn autèntic so ca ntabi le ert el piano, un utttèn tic legato, i u escoltar-me a. mi ma.teix. Aquest és un gran art: arribar a escoltar a.llò que realment estàs fent, i no rwmés imaginar-ho en el teu cap. Molta gent canta en veu alta mentre toca; d 'aquesta manera , es pen sen que toquen el que volen tocar, però no poden sentir si és així rea.lmet~t, per·què el cant ho Utpa, tot. És totalment necessari escoltar-se nn mateix, i desen volupar una tercera orel/.a: In tercera orell<1 és allà -assenyala-. a l'amfiteatre . Tornant als exercicis tècnics , jo vaig haver de tocar moltes escales i estudis i tot això, i vaig d esen volupnr lu rnanera cle no n ecessitar-los mai més. Quan jo era tur nen, vaig tenir una molt bona prof essora, una. senyora gran que es deia Elizabeth Vada sz. Ella va decidir deixur que manés el meu instint musical, així que. encara que jo no seia bé al pia no i sempre tenia el nas ficat al teclat, ella. mai no em va empènyer a corregir-ho. I vaig haver de troba,r, amb els anys, la solució a aquest gran problema; perquè si no sens bé, no respires correctament , cosa que et portarà molts problemes m és tard. Mentre ets Wl nen, pots passar p er sobre de tot , però més tard ... - Ara que ha toca t el !t'ma d e la tècnica , t·ecordo quc .José l turbi In compara n uJs ditwt·s t>n la vida. Ell deia que si tt•n s diners, pots comprar tot allò qu<> vul guis . i tens bon gu¡;t_ compt·at·às cosc:: boniqut•s; ' i tens mal gn t. l'tlmpt'tll'à¡, <·ost•s lle tgt!s ... O s igui. qut• la tècnica et dóna les possibilitats, i allà tu amb el qu«~ cn f'u cis .. . -Molt bo, això ... (t·iu). Una ntanera divertiria cie cont.inuar la conversa. Crec que la puraula " tècnica" és pe rillosa , p erquè la gent la utilit;;a de manera equi uocada , em sem bla. Si hom diu que ulgú té tècnica volent dir que pot tocar el pia.no de pressa i sense notes .fa.lses , haig cir' dir que aquesta és u na man prcJ. molt primitiva de p en sar en la tècnica. " T ècnica" sig nifica , per a mi. capacitat per expressar-te 111 mateix: això és la tècnica. La m ena de qualitat de so, els colors que produeixes en l 'in strument , això és la tècnica, també. Aquest em sembla un tema. tan important cont neg lig it; sP,'II pcu·la. molt poc, cwui dia. Es qüestió d 'imaginació, de.fanta sia ... Aquestes coses no poden ser sep cu·ades d e la tècnica. Allò que amb tota segllretal la tècnica no és, per a mi, és el soroll, la velocitat, etc. 37 MUSI CALIA RETRAT 134 38 -0 sigui, que , per tol el que m' ha di I. VOl> li' <"r<'u CJU<' la tècniN I no t'"' pol Lrt'ba llat· ni assolir en ahslnu·t<·, deslligada de cada obra C'Oncn·ta ... -Efectiuamen t. No pot ser separada. 110 hi hatècnica,fora. de la música. Escolto sovint la gent pmct i('ant la tècnica separadament , i crec que és realIIWIII u11a terrible pèrrlua de temps, una actiuitat. negativa. Als conservatoris no s'explica prot.L l'Om treballar bé, intelligentment , econòmicament .. . No ca.l seure al piano durant dotze o catorze hores al dia; si treballes dues o tres hores concentrat, sabent el que Jas, economitzant temps i esforç, Ta feina serà efectiva. -Pet·ò, i el •·ègim d ·exercicis de què 1'111 pad ava abans? Es nec·t•ssila un c·et·L '·en trenamenL.,. . no.''} - í, sí, sobretot quan ets jot·e. quan e.~tcl.s creixent i el ten cos. els teus m!Ísculs, s 'estan desenuolupallt ... Però més tard ... , bé, depèn de les teues necessitats; però jo vaig parar de fer exercicis a una certa edat. El que jo necessito, fins i tot físicament , m 'ho clonen els Preludis i les Fugm·s de Bach. Jo començo cada dia tocant Bach, perquè Bach integm físic, intel·lecte i emocions. I en els exercicis com, per exemple, Czerny, hi ha solament l 'element físic; no hi ha res d'emocio11al ni cl'intel·lectual. Trobo que fer-los és una estúpida manera de passar el temps. Qnan els nens són musicals. si se'l:;força afer massa d'això, el resultat és que deixen d'estimar la música. EL~ nanos només s'estimen la mlÍsica si es tracta de gran música; ells ho detecten immediatament . Als nens que esturlien piano, se'ls pot, donar de segnida. RClch, Mozart , Schuma nn , música.Jormosa i ... i Bartól.:, és ela r. - Tornat al tema d ' H ongr·ia: pensa que, pel fet de ser hongarès, pol inLC"q.m:-Lat· dc manera m és na tu ral com positot·s com Koda.ly o Bar·tók, l'obra dels quals presenta una forta càrrega nacional? "Crec molt en la connexió entre música i llenguatge" - Jo no ho crec absolutament necessari, però potser hi ajuda. Jo crec molt en la connexió entre nuísica i llengnatge, així que no has cle ser alemany per tocar bé Beethoven, però sí que has de saber algurw cosa sobre l'idioma a.lemany... -En realita t. vo li a anibar aquí. .. P e t· cxernplt', m ' han dit que, en h ongarès, s'accen tua sempre la primen1 síl·l aba dc cada pat·aula ... -És correcte. - 1-Ü XÍ que. fent la cot'l'espondència musical, la primera nota de combinacions l'ÍLmiyucs comara n, típiques d1• lt'S fra S('S parlando d e Bartók i Kodaly, haul'ia d'ésser st>mpr<• accentuada ... -Efectivament, seria uí-tam. -Doncs ai.'<Ò, jo ho he a prèa, p erò vostè ho sav de tota la vida ... -Sí, però passn. elm(tteix amb la música espctnyola, amb la música francesct ... , hi ha sempre referències ling üístiques. Personalment, ILO estic massa interessat en la mustcu de Kodcíly; però adoro Bartól.:. É.~ un grcm, gran geni del nostre segle, 1, afortunuclament, tenim una magnífica •·escola viva" d'interpretació rle les seves obres: les gravacions fetes pel mateix Bartók tocant la .seva música. Quan vostè compari la manera de tocar de Bartók amb la notació musical, comprenc/nJ. que la notació musical110 és una manera massrt reji.nculct de . .. l el cas és que no coneixent res de millot~ però aquest sistema és lluny de la veritat. Perquè la notació musical consi.steix en unitats matemàtiques: quarts, meitcLts.. . Però quan R artók toca, el seu discnrs és ltumà , no hi ha mai dues síl·labes de la mateixa durada. Ell manté u11 pols, però fa un parlando ... Estic molt segur que Schubert, Beethoven, Mozart, Bach, tots ells tocaven d'aquesta manera, c¡ue neix del discurs humà. de la retòrica. Vostè no pot recitar unitats matemàtiques, com .si es tractés d'un missatge telegràfic: ti-ti-ti-ti-ti-t.i-ta-ta-ta ... Això no seria música. Així que Bartók va. ser... .To mai no vaig est.ttdior amb ell, malauradament, però de manera indirecta ell ha estat un gran professor, per a mi. - Altt·es compositor s als quaJs vostè ba decücat especial a tenció són Bach, Haydn, Mozart, Bccl11oven , Schubert ... He vist que cnt•·c els seu s projectes té la gravació dels Trios de Mozart amb instt·uments originals. No pensa tocat· t ambé Beethoven o Schubert enfortepiano? -Vaig tocar Beethoven al forLepiano, quan vivia a Hongria; al MuseLL Nacional es conserva un fortepíano Broadwood que tJa pertànyer a Beethoven, i que jo va ig utilitzar perfer una gravació, l'any 1977, cl'algtmes peces curtes, bagatel·les, etr. Però l'instrument no eret en ga.ire bones condicions. En canvi, el piano de Mozct.rl est.èt en un estat excel·len t ... Lo diferència entre Mozart i Beethoven és enorme: Mozart ua escriure exactament per als instruments que tenia a l'abast, i mai no va anar més enllà dels seus límits , quant a l'expressió. a les dinàmiques .. . Però Beethoven era un boig! Quan aquest piano del qualli parlava va ser trobat, tenia totes les cordes trencades; Beethoven el va destrossar! Ell era ja sord, i potser per a.ixò escoltava sons clins el seu cap que no ten ien res a veure amb les limitacions d'alJILell~~ instruments. La. mlÍsico de Beetho ven demana. mw. escala. de dinàmiques molt més à mplia. f això també passava amb l 'expres.5ió, el cantabile ... Beethoven n 'estava sempre decebut; qucm encara hi sentia una mica, es queixav a que els instrument s eren miserables, qu set pe. .li< pe int o tip Sl'I lat It'S Si• Lr< SOl ses tet, clic qu en. set IlO mc al~ COl pil co. ca do els XCL set eo. ba pe mi les mi za t l se~ IOl ce, S(J /r( pe cir cic di. //'( su, clr (lg lLI/ CI th. lli/ 1 t 5 ) l ) l e s ~ 1, l J l s r s r !l a a s a ., MUSICALIA RETRAT a a c¡m·sL tompos iLot·. un deia fn, ot·its. Vos tè toca , e n lHJIH.':.t C D . o bt·es q u e existeixeu t• n mt-,. d ' u11u H' t·sió : e ls Estudis .,imfo nics i lt•s Dal'idsbiindler- 'Xo fa gaire que h a ~o t· til a l tiin :<• ... '1usicològicamenL, s' amer cat una de les S t' H ':l prim<·n·~ ros tumn n cons ide t·at· Iu d u t't' l' t' u ' t>r sió con ser Andrós Schiff ha fet molt més que tocar vada eom a test am en t d!'l els Concerts de Beethoven: els ha " res- <·o mpos il<>t'; i vos tè tl'in. taurat''. Recentment, el minuciós treball {'fe ('l iva nwn t , Ja s l'go n u - del ] 852- dels d'un grup d'especialistes va posar al Vt' r s i6 Estudis, però e n c anvi descobert els magpífics colors originals la Jll'imt•ra de Ics Dnamb què Miquel Angel havia decorat, uidsbiindlertiin ze ... P e t· que no podien expressar les seves emocions . ,1ixí, clones, penso que està molt bé tocar J1ozart en els pianos antics, però no trobo que hi hagi cap interès a interpretar Beethoven o Schubert en aquest tipns d 'instruments. -Vostè a costu ma a presentar les obn•s t•n cidf•s, tant a ls concer ts <·om en les gra vacions . Per què? Simplement pc t:quf. h i troba una satisfa cc·ió personal? O ho fa a mh una certa intenció ped agòbrica'? grames. tindràs una audiència "amanida mu:ta ". tambt>. lli hcwrà menys atenció i menys concentració. >-<· u~ gairebé cinc segles enrera, la Capella Sixtina; i, de pas, van despullar novament els personatges nus amb què havia poblat els seus frescos de les ridícules calcetes afegides a posteriori - seguint les instruccions d'un papa, pel que sembla, bastant més purità que Juli 11- per un pintor de quarta categoria que ha merescut el dubtós honor de passar a la posteritat sota el pseudònim -prou expressiu- de " 11 Bragantino" ... Andrós Schiff no tan sols ha netejat la música de Beethoven de la gruixuda capa de pols i brutícia acumulada per una "tradició" massa vegades poc fidel a la voluntat real del compositor, sinó que, a més, ha despullat el personatge de les cotilles amb què estúpids clixés i anècdotes pseudohistòriques havien anat ofegant el seu autèntic esperit. A partir d'ara, i gràcies a Schiff, ens costarà tornar a imaginar Beethoven com l'ésser sempre amargat, sorrut i ressentit que ens presentaven les polsegoses pàgines en blanc i negre de velles i desfasades enciclopèdies ... I és que el jove pianista hongarès ha aconseguit, amb la seva acurada i pacient feina de restauració musical, fer tornar els colors a les galtes de Beethoven. El Beethoven de Schiff és capaç de cantar, de ballar, de riure, i de, fins i tot, fer-nos l'ullet amb malícia ... - Potser totes du es coses ... Hi lla una mica d 'intenció pedagògica , que no didàctica... No m'agrada qne el concert sig ui WL entreteniment i prou. Pot ser un entreteniment. però 110 només un ent reteniment. Penso que. així com als museus és agradable contemplar, a cada sala, pintures d 'un únic mestre, com és normalment el cas ... ; si vostè va al Prado , no trobarà eL~ Grecos i els Pica.ssos en una mateixa sala. Per què hauria de ser així? En can:vi, als concerts semp re es fan barreges. És interessant, però, poder tenir l/ llU vi.sió més concent rada... Miri les Son a tes de Schubert, miri els Concet·Ls de Mozart, prengui'ls com un tot i podrà, més o menys, seguir la vida del compositor. Aquest tipus de concerts en cicle són molt satisfactoris . per a mi. i trobo que també Ito són per al ptí.blic. /.:experiència em diu que. qtULII faig cicles, aplego millor·s aLLdiències; perquè si toco t-res Sonates de Schubert, suposo que vosti> no vindrà al concert si no li agrada Sclwbert ... Si .faig rm programa amb una micet d,e Clropin , ww mica, de Beethoven ... Jo ho anomeno, això, un programa "amanida mixta". 1 si fas aquesta mena de pro- gravacions per a Ja seva nova casa discogràfica , T eldec: un CD amb obres de Schumann que serà , tinc en lès, el pl'ime1· volum de la integral que p en a dedicar qu ~'? - Bé, l'intèrpret lw de prendrP el risc de decidir per ell mateix, Pll aquests casos ... ./o trobo que, pel t¡ue fa a moltes obres de 'chumruw , la primera t•ersió és plena de geni. mentre que la segona és més cont•encional. 'o sé què ho t·a portar. això; potser l'opinió de Clara lfliPck. potser altres consideracions. El cas és que, normalment , pref ereixo les primeres versions. Les Du vichiLii ndJe rtanze eu són WL bon exemple: wn1 r:òpia rle la ·primera edició, r¡ue por ta, les correccions de la mà de . cluunann , most-ra amb quina cura l'autor va ratllor les ref erències literàries, és a dir; les inicials E . i F. al f inal dP cada peça -que corresponen a Eusebius i Florest 6n , le.s dues "disfresses., literàries del mateix Schumann- . així rom tnmbé el "programa poètic ., del.s números 9 i 18. A més, la darrera versió és plena de signes de repetició afegits; això fa qne els elements cale icloscòpics i caprit xosos. que canvien com LUI camaleó d'un caràcter a, l'ctlu·e, esdeving uin p revisibles. En can vi, la versió dels I~A lu dis sinúòn:ics del 1852 em sembla més compacta, més conc-ent rada. -No pensa que Sch umann és MUSICALIA RETRAT r nca •·a mal conegut i infravalorat pel gran públic? Molta gent ell roba, fins i tot, uVCIITil. .. :;¡ ¡¡¡;= -~ 5I ~- ;;i' 134 - De veritat? - Doncs sí. E m se mbla que Schumann és, amh BraiJms, la gran assignatura p rndenl de l púhUc, pel que fa als composilors r om àntics ... - Brahms, puc comprendre-ho, però Schumann ... Avorrit - rep etrix, meditatiu- ... Crec que vostè té raó quant al .fet que l'andiència té un problema, amb Schumann: no és capaç de seguir la seva imaginació. És massct vívida i els fa por... lli ha quelcom de boig, en Sclwmuun, sota laforma més genial, és clar. EU passa d'un caràcter a l 'altre tan ràpidament, de color, d 'expressió, que el públic 110 pot seguir-lo. Crec també que potser l 'audiència. no està proa educada. Per valorar realment Schumann , cal conèixer la Literatura romèw tic a alema.nya, E.T.A. Hoffmann, ) ecw-Patd, aquest era el seu món , absolutament boig ... chumann era una personalitat dual, que s'encarnava alternativament -en les seves obres literàries i. musicals- en Eusebiu.s i Floresta.n , que eren personatges de ÚL seva invenció; però, de fet, cada persona té això. Cada persona té una cara lírica i una altra de dramàtica , una cara masculina i una femenina, independentment del seu sexe. I la manera com Schumann equilibra aquesta dualitat és fascinant. Naturalment, és molt di}teil toca.r Schumann bé. És difícil tocar qualsevol cosa bé, però ... Estic sorprès ... Ara mateix recordo la NOVA eLECCIÓ ••• fUNDACIO • MUSICio CONTUIPOAÀNIA E DITORIAL B oiLEAU To.s.: 2155334 • 4&n456 Sc tn Sc pa /G 1111 de an qu co /lli pr ha pe tu PE re In o, a~ so te, el C1 pr meva darrera Kreisler-iana, fa algun temps, eL Alemanya; vaig parl.ar al públic, i vaig comprendre que la gent no havia entès el perqu.è d'aquesta mustea, per qu.è és tan boja, allò que vol expressar... Em sembla que aquesta incomprensió es dóna especialment entre la gent jove; però potser el temps de Schumann vindrà, perquè crec que es tracta realment d'una mú.sica intemporal. Miri el cas de Schubert; ara és molt més valorat, però no Ja massa temps vostè no podi.a sentir en co1teert les Sonates per a piano, excepte potser una o dues. Però està arribant el temps en què la gent s'adonarà que les Sonates de Schubert són tan grans com les de Beethoven. Perquè ho són! Fa temps, ja, chnabelho va dir, i la gent va riure, "ja, ja, ja." ... Que si són massa lla rgues, que si no són pianístiques... De totes maneres, a qni li importa, això? -Potse1· Schumann temja aquesta incomprensió de la qual vostè parla ... Potser p er això va eliminar les refet·èn cies literàries dels Davidsbündler... P er què, si no? - í, per què? Jo les trobo tan belles ... Però potser ell volia .. . Potser tenia por, vostè té raó .. . Si vostè rep algun ajut del compositor, sempre és benvingu.t; en aquest cas, no cal utilitzar la lliure associació . .. Però la gent disfruta a.mb el Carnaval, oi? - tot·na, encara preocupat- . Clar que això no és difícil. - 1 amb els Estu.d.i.s simfonies ... -Oh, sí, sí. La gent té problemes especialment amb el darrer Schumann, perqu.è la gent creu en el.s clixés, i hi ha tants estúpids clixés sobre Schumann ... Que si no podia. orqtwstrar, que si es va torna,r boig, que si la darrera producció no és bona ... No crec que la música de Schumann s 'hagués deteriorat quan es va fer vell. Crec que la darrera músicct és fascinant. Cada obra de Schumann és fascinant! -Schubert és un altre dels seus compositors més estimats. Cree qu e toca totes les Sonates ... - lJo toco tot, de Schubert! És w1 dels meus déus. -Què en pensa, de les interpretacions schuhertian es del passat. .. , i no tant del passat? Penso, per exemple, en Richter. 1m se tn ta se, he Iu. RI ra ta co va RI m dt tr. dc m 8; ca sa ex d' ci be ca és 01 so d( se MUSICALIA RETRAT - Jo crec que les Sonates de Schubert rto tenen una autèntica tradició interpretativa . fi pa 1·t de Sthnctbel, cap gra n pianista del paswt tLO les v a tocm; realment . 1ara , amb els anys, s 'interpreten més i més ... Ric hter és un arti,stu de gran geni, però fa certes coses amb aquestes Sonates amb les quals Í!' estic en p rofund desacord. Es una visió de Schubert massa subjectiv a; Richter es mira Schubert a trcwés de la seva pròpia vida ... La vida de Richter lrn estctt una vida tu.rmen t(J(Ta., però molt diferent de /.a també turmentada v ida de Schubert. Perquè Schubert no té res a veure amb l 'estalinisme, ni amb altres sofriments d 'aquest tipus ... De totes maneres, Richter toca nquestes Sona tes -estic parlant sobretot de /.es últimes- en 1111 l.empo dues vegades més lent. que el de qtwLsevol altre pia nista. Crec que aix ò és inacceptable, primer p erquè Schubert no podia imaginar d.e cap manera, amb el seu instrument -i conec bé els instruments de l 'època-, wt tempo tan lent com el de Richter, i en segon lloc p er·què aquests te mpi ha esdeving ut objecte cl.e culte, han esde vingut "la norma ". I si Hich ter, amb el seu art , pot enca.ra, persuadir-te, tot intent d 'imitació - 1 molta gent tr·a.cta de copiar l.es seves version.5, provant de tocar tan lentament com Ricltter- esdevé un.a caricatura. - Què en fa , vos tè, dels moviments inacabats de Jes Sonates de Schuhet·t? S' ha dit que es tracta d e música in ferior, aba ndonada p e•· Schuber t p er què ell mateix n 'est ava iu sa Lis fet. .. Badu t·a-S koda h a opla l , en can vi, pe•· complet a t·-los, basant-se en el material temà tic exposat p er· Schuber t a cada un d'aqu ests moviments. -Sí, conec les seves r~con s truc­ cions, que trobo que estan molt bé... Però jo, un moviment inacabat, el deixo inacaba.t , perquè és .formós tal com és. Sap , en les arts visua.ls , anem i veiem esbossos, com aquell tors meravellós de Michelangelo , una de les seues obres més belles, i que és uHo toco tot, de Schubert! És un dels meus déus" uEis Concerts de Beethoven, m'agrado veure'ls com uno unitat, però coda un és clarament diferent, en caràcter, en so ... Mai no és blanc o negre" inacabat. NingiÍ no somiaria a venir amb un martell i IICa.ba.rlo. . . Simplement, tenint obres acabades p er Mi clrelr111gelo , i ta mbé en tenim d 'inacuúades . f les obres inacabades só11 meravelloses, p erquè et permeten encara utilitz ar la teva imaginació. m s mo vim e ut.~ inacabats cle les Sonates de Schubert es trenquen sempre Pn w 1 moment de r eprise; ell escrin exp osició, desenv olttparnent, i s 'atura, p erquè no havia trobat -són obres primerenques- el camí de tornada a la tonalitcLI de la tònica. Normalment , la reexposició té lloc en el to de la subdominant, i això crea lLII JJroblema harmònic i tonal. Més tard , Schu bert va troba.r ln manera, però .. . és fenomenal, és deixa r una Jra.se en T'aire ... Així que jo toco tots els moviments acabats i alg uns del.s no acabats, però mai no somiaritt a acabar-los. B é, hi ha un temps que sí acabo, el de la Sonata en fa nl('nor, perquè allà la finia del sopra no és com pleta ment escrita, .fin s al fi nal, p el mateix Schubert , així que nn sap realment t¡tte a.llò s 'ha de tocar sencer. Però els altres, els deixo tal com estan. -No podem aca ba r· aquesta con ver sa se nse par·la t· dels Concert.s de Beethoven , amb els quals vostè es p t·esenta aquests dil.'s u Bu r <·<•lon n ... Quan d s intt'rp n •ta, c·nm uru, en b loc, e ls veu dl' nuuwra J ift•r ent? Més com una 1111it ut , puls¡·r? - M'ag rada ueure 'ls com 1111 a unitat , però t:orln U ll és clara ment dife rent , en ca ràcter, eu SO • • • /)e ft• t , cada LI/I d 'aquests concerts és, en si, molt complex : m ai no és blan c o uegre. El Qunrt c·u ne¡•rt és . òbv ia ment. una ohm molt lírica , però també té mom ents increïblem ent d rnmàtics . k~ tllt rt obra. g ain>bé ú11icu, que r¡unsi rPcorda Sclutbert . Jo sempre clic que S eh ubert no va escriure un concert per a piano p erqu è <'l Quart de Beeth oven és j a el Com·ert pe t· u pi a no de 'ciiiLÚert. .. 1 altra vegada d s clixés: que si el Beethoven he roic, com 11 /'Empcrud or .. . Però l'Em¡ rN·adm· IP m omr•nt s molt dolços. - Perd o ni , JH' r Ò j us ta m('nl quan ht• ur..-iha t vos tè esta va COJJ1 (' 11 ÇU11 l 11 t'Studim· d l t ' IT (" I " temps d<' l ' gmpera dor. o sé s i estavu o n o Ln ·b a ll a nt en el tempo d t•fi n itiu; en lot c as, m ' h a sorpr·ès el mun·at cat"à ctN· de d a nsu qut• VO!l l fo li imprimeix ... - Bé, 110 esta un tocnnt completament u tc•m po, però aqu.est tnov iment sertr semp re p er et mi una da ns a aleman ya , T'apoteosi de lu dan sa: inc reïblem ent intens, impetuós ... - La seva 11 0 és una visió típica . .. - Per a mi, In dansa és molt importan t. No sóc wt bon ballarí, p erò m 'ag rada f er palès l'element de ln dw tsct en la mú sica , que és present a lo. m ajoria de la música clà ssica. I l 'hum or és l 'altra cosa ... Lu gent p ensa que Beethoven és .. . , miri 's aquell cap que té darrera v ostè - 1 assenyala el lleoní b us t b eethoveni à t¡uc· presideix l 'escen a ri del Pala u-, sem bla molt enfadat , oi? Però aquest home tenia u.n fa ntàst.ic sentit de l'hum or musical. El P r imer· concert és una obra increïblement divertida , realment. em fa nztre. Perquè és p le de sorpreses, amb totes aquelles burles, ironies rítmiques. Però. normalnumt, es 41 6-H MUSICALIA RETRAT toca d'una munerct ben trista. Beethoven es toca sempre d·una manera, tan seriosa ... , e.~pecial­ IIH'nt, a, Alemanya. A Alemw1yct, In gent no ho entén ... El meu llaydn. per exemple, 110 és gaire valorat. a Alema11ya: en canvi, ho és, i molt. a Anglaterrct. 1/aydn és ple de significats duals, d'ambig iiitats, d'ironia, en dP.finitiv a. 1 allà on hi ha wm broma, a Anglaterra Iu gent rüt! Jo vaig tocar l 'alt.re diu el Primca· concert a Londres, amb a.quella cadència iu creïblement, bojament llarga, amb 1111 final increïblement divertit ; i la gent realment va disfrutar, va riure! I vuig tocar aquest mateix Concert a ALemanya, i res, cares llargues. Realment , això m 'enfuri,sma. Ho odio, això! -És q ue jo c r·ec que a Alemanya encat·a p esa molt la tr arüció d ' Arrau .. . -Arrau era un artista meravellós. però ell va dir que no existeix l'humor en La música. I aquesta és una cosa terrible de dir! - De fet, em penso que e U deia , exactament, que l'hnmt•r no té res a veure amb la música , sinó qu e està r elacio nat amb els pcns~rmeo ts i les para ules; ~s a dir, que l ' humor és sempt·c quelcom d e sobrepo a t. d'extra musicat e n definitiva. 42 - Bé, doncs estic completament en desa.cord amb això. Schumunn escriu , a molts dels Dav ids bündler, "amb humor", mü guten h wnor . Aquestct és la instrucció del compositor; com es pot anar contru això? lli ha compositors que no tenen aquesta mena d 'humor. Schubert, p er exemple. Schubert mai no és divertit. Pel que fa a Beethoven , naturalment que no hi hn res de divertit al primer temps de Z'Empet·ador o ul primer temps del Tercer concert; però els primers i tercer moviments del P r imer concer t, o el tercer mouirnent del Segon, són increïblement divertits. I fins i Lot altercer temps del Ter rer <·oncet·t hi ha quelcom d'aquest humor. Só n sempre bromes refinades ... Jo per Po que l'a: detesto -su hratlla especialment la ]Jaraula- l 'humor quan és vulgar; per exemple, a la rnúsica de Portlenc. No puc suporta,r-la , p erquè es tracta de bromes estúpides. Urrct menu de "ja, ja" musical... -Música dc circ ... -Exactament , música de circ. Però l'humor, d'una manera sofisticada, és una cosa molt seriosa. A.ixí que aquest element de B eethoven .. . Nat uraltnent, jo no puc amaga r la meva personalitat, que és m és lleugera que La d'1lrrau. Però, de fet, jo simplement miro el que està escrit a la partitura , el que jo hi veig, en tot cas . Respecto la tradició, però m 'agrada obrir el fruit per veure què hi ha dintre, en realitat. Hi lw obres que tinc ficades a. l 'orella, tan conegudes que les he sentides moltes ·vegades, i quan miro la partitLLra, empregunto: p er què les toquen d 'aquesta manera ? Són coses molt simples, sup ? Vaig tocur amb un director molt famós, no fa massa temps, el P t·ime t· concert de Beethoven. Al començarnent del primer temps , em va parar i em va dir : 1JOstè no està tocant, això de manera correcta, ha de ser pa-para ram-pa. I jo li vaig respondre: No, ho sento, però Beetho ven escriu aquí dues semicorxeres ctmb una lligadura , però la nota segiient és sepa- t·ada, w x 1 que s'ha de fer paparo -pam-prun. . . Si Beethoven ho hagnés volgut eonr. vostè clitt, lwnria f et a rribar la lligadu m fins a la tercera nota ; però el cas és que no ho vu f er. Les coses són molt simples : Beethoven escriu amb molta precisió allò que vol. Va ser, p er exemple, el primer compositor que realment va pensar a codifica r el pedal. Ningtí no ho va fer abans, ni Moznrt. Però Beethoven fou wt fantàsüc inventor d'escriptw·a de p edal. Així que qruw ell escriu llargs compassos i compassos, tots mnb ILn sol pedal, s 'ho de respectar, perquè ell busco va rea Iment aquest efecte de nebulosa. Molts pianistes no es miren aquestes coses acuradament. En general, jo p enso que la gent tocct amb massa, pedal. p erquè 110 dis crimina. Jo no toco Bach amb pedal, p erquè no cal, i Mozart amb molt poc; però Beethoven realment ho volill. així que cul prendre les seves indicacions al p eu de la Lletra. I així vaig decidir posa t· punt i fina l a l'entt·evista: en u n punt on podríem perfectamen t haver cor11f'n ça t una nova i molt p robah lf•nrc n l igual d ' inte ressant ... Esperem que les visites d 'A n· dr·as Schiff a la nos tr a ciu tat sovintegin en el futur. i ens pt'rmetin reprendre ]a convcr·sa allà on la vam deixa t·... Ínll 30( COl Po prc me fm. pai est d'a 1 26 al rei cer gw me 161 an· po tot ms ine To les tar tei ríe l'A fic au ob alt tes te~ ciE (li tac tiu MUSI CALIA PRE-CRITICA CATALUNYA MÚSICA PROPOSA El 300 aniversari de Henry Purcell per VICTÒRIA PALMA I 21_ de novembre de E 1695 moria u la ciu lat de Wcstrninsler el compositor anglès Henry Purcell. E s ben normal, doncs, que dediquem especial atenció a l'aniversa ri d ' un musrc tan importanl. P er commemor ar el 300 aniversari de la mort del compositot· i or ga nis ta H enry Purrell hem elaborat una programació especial d e tres mesos. Des del setembre fins a fmal de desembt·e, difer ents espais de Catalun ya Música ens estan acos taut a la vida i l'obr·a d'aq uest compositor. Des del 9 dc setembre fin s al 26 de d esembr e, cada dimarts, al monogràfic d e Ics 22 h, s'ofereix la integr·al Jc la música d'escena, odes i cançons de benvi nguda, or·d.enada c ron ològicament en quinze espais. Dido and Aeneas, esc- dta el 1689, cru an Purcell tenia lr·enta anys, és l 'única Òper·a del compo itor. Tret d ' aques ta obt·a, Iota la pt·oducció dc Purcell en matèt·ia dramàtica és música incidental p et· a obres dc tcatt·e. Tot amb tot, hi ha cinc obr es en le quals les par·t musicals són tan ex tenses que les convet·teix en allò que avui un omenar·íem una semiòp cr a i que a l'Anglatet-ra del XVII hom qualificava com a òpcr·a . Són d r ames amb diàleg par·lat, per ò arnb obct·tura , en treactes, ballets i altres escenes musicals. Aquestes scmiòpet·es són 'l'he Prophetess , or 'l'he History of Oioclesian (1690) , King Arrlwr (1691 ), Th e Fairy Queen (adaptació dc•l S omni d 'u11a nit d 'estiu , de Sh akespear·e) (1692), The lndian Queen (1695), i The Tempest or The Enchanted l sland (1695) . Totes les hem pogut anar sentint des del 24 dc novembt·e i ho p odt·em fer fins al proper 29 de descmbr·e, els divendres, a l 'espai Grans Obres . La Música R eligiosa d els diumenges a les 10 ens està presentant, des del17 de setembre fins al 31 de desembre, un a mosu ·a prou r epresentativa d els anthems i serveis de Henry Purcd l. El mes de novembre , mes dc l'aniversru:i, li vàrem dedicar el espais de música coral La Cantata del Cafè. que van gir ar en torn de la figtu·a de H enry Purcell i els sens coetanis, i El Grall Segle dels dimecr es, que es va n ccntr·ar en la música ins trumentaL Henry Purcell. uns d els compositor·s anglesos més impor·ta nts de lots els lemps, va morir a l'edat d e 36 an ys. Tot i la seva pr·cmat11n1 desapa d ció, va deixar una extensa producció q ue tots els amants de la seva música poden comp ar tir amb nosaltres 1lur·ant els mesos de tardor. Pm· a la n il de Cap d'Any, Catalu nya Música ens p r oposa en trar en l ' any 1996 amb Alfred Cclaya i els Clàssics habituals de la nostnt emissora. Serà un programa amè i dis tret, sen se sortirse dels límits de l' àmbit que ens car·acterilza. 43 MUSI CALIA PRE-CRITICA la Caixa'' programa un Messies peculiar 11 pal pre la i ma igu gu1 dot l CUl del tat Un Messies de portes obertes. Un total de 200 cantaires de formació musical molt diversa i provinents de tot Catalunya han assajat durant un trimestre l'oratori més popular de Georg Friednch Handel, que serà interpretat juntament amb 5 corals més i l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunxa el dia 20 de desembre al Palau de la Música Catalana, sota la direcció d'Edmon Colomer. 134 614 ('Jl ('Or pet Me se' ri e COl ass C01 L'f ) la la col sió ro1 per MARCEL BARRERA L 44 l'Dl Ga a iniciativa d'oferit· la possibilitat de cantar El Messies de Handel a un ampli ventall de p ersones no necessà riament subjectes a un gran nivell musical sorgeix del Servei d e Mú sica de la Fundació " la Caixa", arran de 1' èxit popular· que s· assolei.'\: cada nadal , des de fa 20 anys, en ciutats com Londres, Praga o Viena. Els cantaires inscrits són majoritàriament doncs. El 41o/o de soprano i el 33% de contr·a]ts contr·asta amb el 13% de tenors i el mateix pet·centatge de baixos. Tothom. això sí, ba hagut d ' assajat· més d e 30 hores en el marge d e poc men ys de tres mesos. En molLs casos també han hagut de fer Íl1gents quilòmetres dUJ·anl ] I setma nes fin s a Sunt Cuga t d el ValJès, ja que alguns rl' ells vénen de llocs com la Sénia, Olot, Espan·eguera, Tortosa, Vilaft·anca d el P enedès o Palafrugell. Des dc l'ot·ganització es constata que aquesta és un a experiència nova i crue com tota ini- ciativa pionera r ebrà cl'Ítiques, però del que es tracta és d ' ofe.-ir una oportunitat úniea u gent que en condicions normals no pod ria cantar· a] Palau. Tot i no tenir· un gran nivell, assagen els n{uncros entre setmana i arriben a l'auditori amb lll1 entusiasme immens. Posada en escena En total hi p articipen 500 persones, entre els inscrits a títol individual , i Ics cot·als Cantiga, Càrmina, Orfeó Cata là j Polifònica de Puig-reig. Ducs d'aquestes corals seran a I' t' cena r·i i acompanya t·an els solistes i l'OBC. Les altres tres fa ran dc suport als 200 canta ires ''amatew·s", CfllC estaran eol·locuts tots ells entr·e el pt·imer pis i les galeries d ' orgue del PuJau. El director Edmon Colomer· ha dit que aq uesta inicia ti va s'hauúa d e repetit· cada an y. És molt lloable i conseqiiencin de la tradició coral de Catalunya, que és la que creu l'hc'tbit de cantar. El cru e p r·etén Colo mc•· és CfUC en vigílies de Nadal, tothom tingui l 'op ció d e ser partícip d'twa obra amb grru1 personalitat i qualitat. Alfred Cañamero, que és director de la Coral Càrmioa i s' ba encan·egat de la posada a punt dels cantaires, ct·eu que el nivell és molt bo, tot i crue cadascú - a l'hora d e cantat·- s'ocupa només d 'ell mateix . Això, assegura, va en contret de l.a pròpia música. Cañamero, que col·labora assíduamen t en programe c ulturals de la fund ació '·Ja Cuixa", cr eu que per sobre de tot el que es pretén és fer un concert entrunyable . Adar.tació a la reahtat catalana A difct·ència del qLl e es fa a l ..ondres, on els cantaires compren les entrades en funció dc la seva cot·da i anihe11 amb la partilura a la mà sense eap assaig pt·cvi, els organitzadors ban prel'edt no arriscar i preparat· un pt·ogt·ama d 'assaigs atapeït per i l me dei am ret teu SÓ I Ed MUSI CALIA PRE·CRIT ICA , u p s i a pal·liar la falta dc costum i el problema d e l'idioma. Tot i que la iniciativa es poa·ta a tet·me de mane1·a modes ta i tímida , és igualment una exp eriència eoor·guJlidora, tant pc a· als organitzadors com per als ca n taires. Un dels protagonis tes de l ' oI'Upació dell9% elf' la capacitat del Palau, r ecorda haver escoltat cantar El Messies pet· part dc l'auditod l 'any 1958 al País dc Gal·les, En aquell a ocasió , diu en Josep Maria, van cantar 4 cors. Aquest baix s'hi ha inscrit perquè creu que cantar El Messies és cabdal pet· r ealitzarse com a cantaire. En Rober·t és t'I seu company de corda i ignora l' Om veurà el d irector: en els assaigs ja el veig de trascant.ó, com si anés a tira.r un córner. L'Elena Foix es desplaça des de Mataró i tampoc no sap com serà la posada en escf'na: potser ens col·locaran pantalles de televisi6. En Pere Dura n té el solfeig rovellat. Fa 8 anys que no canta i té oblidats els seus coneixements elementals, però no podia deixar passat· l' ocasió d 'estar amb directors i corals de tant de renom i interpretar tu1.a obra tan meravellosa. Els últims compassos de l~ obt'a són una mica fo scos, segons Edmond Colomm·, <ruc recrimi- na amb la seva mabr:istral destresa els canta.ia·es en u n assaig. Rep eteixen de r ap i una m.ica més marcat. Tothom llegeix el p enúltim níunCI'O coa·al p en sant en el dia 20 al Palau .i en la necessitat qn<' la tn·opos ta qualli i es p erpet uï. E I passatge L'esa .f'ore·ver or never. Colomer , potser p en sant r n pos teriors edicions, diu als cantaires: una altra vegada si us plau. ·l a V TEMPORADA DE CONCERTS 1995-96 a e Palau de la Música Catalana !I a a 22 DESEJUBRE'95 divendres, 21 h Pt·òx:ims conc:c•·ts: ALÍCIA DE l... lRROCHA. piano. Soler. G•·anudo$ . chumann. EUGENE ISTOMI N, piano. l\loznrt. Becthov..-n , Dutill1•ux, Debussy, Chopin (22 de gene•·'96, 21 h). NORlfiEGIA N CHAMBER ORCll ESTRA. LAR ANDERS TOMTER. viola. Dit·.: lONA BROWX Haydn , Bt'itt('n. Gl'i<'.g, Mozm·t (10 de febret·'96. 22 h). IT " r PITTSB URG • YMPHOI\Y ORCI/ ESTR.-1. Dir.: L ORlN ~1AAZEL. B:H'lók , Beethoven (17 dc f\•bn•t·'96. 22lt). 45 6 15 MUSICA LIA PRE-CR IT I CA OSC. Músi ca a1111J accen t per F. TAVERNA·BECH o dels con certs que. en la pt·ogramaeió, dcfr tig l'ot·todòxia, però sense C'au re en l' incon formisnw , podem trobar-lo en una d c Ics aclua cion dc l ' OBC previstes per aquest mes tic desembre. Així succeeix t~ n el concer t anu nciut pels dies 15, 16 i 17, en els quals podrem escoltar- una obra tan poc prodigada rom els Homenatges de Manuel de F alla - la d arrera pa r titura que estrenà i dirigí el composi tm· {Buenos Air es, 18 de novembr'e de l 939)-, seguir despr és amb El cant de la muntanya dc Felip P edrell, músira avui ben d esconeguda , i aca bat· amb la sempre enriquidOJ'a Consagració cle la primavera d ' Igor· Stravinsky, q ue, als vu itanta anys d e Ja seva estrena, enca ra con stitueix un moclel per a molts joves i no lan joves compositors. Deixant de banda l 'or d re d. aques t p rogra ma dirigit p er E dmon Colomer·, podem informar que E l cant de let muntanya va ésser escl'it a París en l'inter val de pocs dies delmes de juliol de l'any 1877 i que va ésser presentat sense èxit en u n concurs que es feia a Bar·celona per les fes tes de la Mercè; postel'Ïormen t s'inter p r età a Montpeller en les Festes de la P r·imavera i al rap d ' uns anys {1892) P edt·ell tomà a provar sor t en l'esmentat cc•·tameo bar·celoní , on el poema va ésser b en acolli t. P oca cosa es coneix de Ped rcll, compositor del qua] es tenen nomln·oses referències escrites, pc•·ò que a l'hora de voler pr·ofunditzar en la eva música , res ulta difícil d'aconseguir- ho. Molts afirmen que la seva aportaC'ÍÓ com a compositor no assoleix el nivell dels seus treballs musicològics, p erò tampoc no p ot ferse'n gaire cas, ateses les intrigues que, ja en aquella època, existien. En tot cas, aquest poema integrat per· quatre moviments U .l34 46 646 Felip Pe drell podr·à servir com a r efer ència a la pos!lible música r·omàntica qu<' s·intentà escriur'e des del nostre país entre els iLaJia nismes tan e n boga per· influències del bel canto i un~s inquietu ds de tipus nacionalis ta. Què no s'ha dit , de la Consagració? Més amwlt afirma va tJUe enca ra avtri és una ob t·a exHmplar per als compo;¡itors, ja sigui pet· Ja seva formulació rítmica ente a com a motot· del desen vol upam ent de la er·eació , co rn també per la seva estructm·aci6 motívica, així com també pel seu tractament d els matet'ials de pr·ocedència folklò rica. Certament, com tota obra que significa un t·evulsiu als bons <·ostums adquir its, la partitura va ésser r·ebutjada en els primers moments de Ja seva estrena. Tanmateix. un cop s upe1·ad es les d ifi cu.ltats d "u n munta tge coreogr·àfi c que n o n ' havia copsat r·es del contin{,'Ul musical, la Consagració va mer·(·ixer l' acceptació del p(rblic· {músics i crítics inclosos) i , m algrat J'alt niveU instnunental que md gcix de la interpretació. avui form a part del repcr·tori més prodigat de la m úsica de ]a centút·ia present . Amb motiu del 70è aniversari del dit·ector F ern aodez Ar·h ós {1933) es sol·licità a Falla i a altres composit or·s del moment. una peça orquestral per donar· relleu a l'efemhülc·. Basad a en les lletres del nom del conegut dit·ertor, Falla va cscr·im·e durant una estada a Mallorca una breu fanfarra p er a ins truments dc metall (1933-1934); poc després, arran dc la mort dc Paul Dukas (1935), la " Revue Musicale" va demanar-li una p eça per a piano dedicada a la memòria del compositor fr· ancès, circumstància que va s uggeri r-li la creació d ' una suite orquest ral amb la crua! homenatjaria f' ls seus anúcs desaparC'guts, en integrar-hi el Tombea u a Debussy, compost l'any 1920 per suggcr·iment de l 'esmen tada r evista i afegir-hi una pt>ça dedica da a Felip P ed.I·ell, el seu mestr e. El conjwlt 1·esu.lta sorp r enent, j a que Falla sembla manlleva1: traces de Ja perso na li tat de cadascun dels seus amics evocats, sc·nse deixar, p erò, d C' manifestar el seu esperit. Igualment, cal destcar que l'obra , malgrat aquesta actitud de p osar-se en la pell clels altres, posa en n·lleul'excepei onal intuïció ot·qucstral que posseïa el compositot· gadità p er evoca r trets i paisatges estimats pel;¡ quatre músics rcc·ordats. Un altre> concert que s' escapa dels pat'àmetres normals i fressats és el que l ' Orq uestra de Cambr a Teatre Lliure dedica a les obres de Piazzola. Certamen t, som a la d arreria d ' una centúria en la q ual s'han produït evolucions capaces de capgira r· moltes de les lleis estètiques que semblaven immutables. Per altra banda , tamhé hi ha hagut , pcr·ò . una desinhibició de l'interès vers la novcta t. La música s ' h a escindit en mil i una vuieta ts, i moltes , al marge del seu inqües tionable sentit lúdic. han estat t·ehutjades o millor menys tingudes en <'I seu contingut. Segurament, en aqu ests moments (•al una revisió S<'riosa de tots un s lll'oductes musicals realitzats amb veritable ar·tesania però q ue han quedat anacon ats en la líni a anomenad a "gran músjcu". Aquest és el cas de les obres de l' argen tí Piazzola. El con cert d edicat a la IH'oducció cambrística d ' aques t compositor, co ns tituirà p ossi!Jiemeul una sorpresa ... pet i d'e tul ta< esc de llll qu vic da SCI de qu est m: PE sa el qu se· i f pr: ex m ltc té t·e ja ac bt te. pi MUSI CALIA BALLET va IlO m- ·¡a :ió Mir a el Toni. Mira què diu ! la .es el 1St de hi :ip nt Ua ]¡¡ ~l s Que dius que què ? l f. ue Jd :s, ün- ;i re )3 :s:le a ia w le tis. 13 1e Ja el (!. )f o- olc a- Ja ts IU es El ió l- Jt per JOAQUIM VIlÀ i FO LCH la " Revista del Merca t" (en el núm. S, cort·esponen t als mesos de novembt·e i desE-mbre d'enf,"llan y), p eriòdic de l' Ins titut Municipal Barcelona Espectacles, que gestiona els espais escènics mun icipals del Mercat cie les Flors, Toni Mira etziba en una e ntrevis tu: - Tinc l.a sensació A que estem a tm pas de trencar el vidre que separa el públic de /.a dansa. Tant dc b o! Jo tambf tinc la sensació que Toni Mira és on dels pocs coreògrafs ca tala ns que pot trencar aques t vidre. I estic d 'ac01·d amb eU quan afirma: - Tenim tots els ing redients. Però aquest públic qne s 'ho pussaria molt bé veient da nsu , no té el costum d 'anar-hi. J a és molt que un creador, a mfs d e les seves cabòries, d ' allò q ue vol dir i ens vol comunicar, pensi en el públic. I més endavant: -Vull explicar alg una cosa i v ull que m'entenguin. Un bon coreògraf lw defer-.se entendre. Ton i Mira té molt de guanyat. És molt di(e¡·ent cr ea 1· un esp ectacle ¡Jluntejant d ' una manera minuc iosa i acurada n omés el que vols dir o bé cr ear un espectacle plan tejant d ' u na maner a minuóosa i acurada el que vols que el pú.blic entengui. Cada espectacle té la seva didàctica i Toni \'l ira es con fessa p reocupat per t roba r- la. o n ' hi ha prou, amb una hona tècnica -c¡J! que ca l, eh?, ¡Jct·què sen se L(•c nica no anirem ga ire lltwy- i amb un bon 11·chu ll disciplinat dc dansa. P erò l'espectacle de da nsa va molt n1fs e nllà. -La dan sa va m olt enllà de la dansa - dü1 a l a mate ixa en t revista-. É.5 necessari utilit- z ar diferents lle11gu,atges per expressar-te: llum. espai, moviment, músicct, color, pl~stica. r e n tots s'ha d '<·xccl·lir. Toni Mira ho sap molt b é, tol això. Potser pe•·què ha viseul en la pròpia p ell la teatralitnt dc lu d ansa . R ecordeu que va set· e ll el responsable dc les con·ografics d c Dancing - u n espectacle leatret/ que s'explicava per la dansa!- i dc• l'esp ec tacle dc D agoU Dagom Flor de Nit. Pet·ò fs que, a més, Toni Mira té una bona forma ció en tècniques de mim i en destr rses de circ, i va S<'l", durant un bon temps, ballarí del B allet Contemporani de Ba•·celona. I r ecordeu , tamhé, que Toni Mi1·a té tma esp ecial tendè nc ia a l'h umor. Quan va pt·esentar· el seu pt·imet· espectacle amb la companyia a ts Nus, Strq.ngers in the night, vaig escriure: El coreògraf ens mostra una mena de calidoscopi urbà, de persones i d'im atges quoticlia11es que estrafc'i amb pin:::ellades caricaturesques. Mira es uol di uer/ i,. ballant i creant. i .w p transmell·<• nquesto sensació al.~ ballarins que l'acompa nyen i al ptí.blic que el con templa. Un .~otm·iure g ratificrllll nei.x en l '(•spectaclor des dels primers moml'nts i ja, tW l 'abamlolln fin.~ al final. Dc ft~ l , a q u eslt'S ganes q u e• I' t•spectadtw s'olu·i i es lliuri u l't·spectudc am u Ut I sornriure ~rat iflcant , no Jes ha perdudes mui. En la jH c ita da " Rev:is tu dt•l M e n ·ut'', se' ns fa la prest•nl aeió de la t'O m punyia amb aqucs tt's parault•s: Per o Na ts Nus la dr111sa és utHt IIWII Pra cl'explicar un món allwra real, absurd i divertit. S LJ·an gct·s in Lhe 11 igh l , el seu primer PspecLCicle, recollia les uivl>ncies d 'u,tw nit de cop es, Newton il·lustra va h>s lleis de In mecamca cllt.ssica . So ntt·inc· abordava Les relacions de cinc ballarins en un loca l d 'a ssaig . I Bolt•rn proposa un p{ món de In. p(J/·ella com a re.f1e,rió còmica. '"A poc a poc, i sense fer soroll, N nts Nus Dansa lw aconseguit f er-se un lloc eni re els millors gmps del país ", deia Marjolijn Van der Meer des de " Ln Vanguardia". L'humor·, doncs, per a Ton i Mit·a fl:l una mena d c bander a. P er· uixò , e n e l seu (r ll im espect acle, j a i ronitza amb l'l Lema d e la comu nica ció d es d el mateix títol: Que dius que què? f:s cla r ([IH', d c la m anet·a c-o m es tableix aq u(•s ta comu nicaci ó, amb Ica ga nes q ue té q u<l d púhli<' lw en tengui tol - w1 bon coreògraf ha de fer-se entendre-, el tí to l potser· h a uria d c St>r : Mira el Toni. Mira què diu ! A Que dius que què? Toni Mir a e ns parla dels somnis. 1 fa servir, fins i tot, Ja paraula; un br eu text de Julio Cortaza•· que relaciona els somnis amb la bogeria: Snbidnría del pueblo: "Es un pobre loco, un soñarlor" ... Escenes independents, apar·entment desbaUcs tadcs, amb una exquisida coh ct·ència fo rmal , que juguen amh una sensació poc defiJ1ida , en el temps de vetlla mig ador mi- 134 47 6-17 MUSICA LIA BALLET ela de la ratlla dc la son. Somnis difusos de pE'rsoncs que camint'n ri•· quatTe gr'HJH'S, del clt·et i del revés, desafiant les lleis de la gntvctat; joc de moviments sobre p(·r·cussions que, més endavant. esdevenen nn jo(: de claqué ballat amb mimí se nlrs cacli re tcs de boga; ÍlnJlnlsos sobre movimNrls j a definits que es veuen potcntÏRts -o fn•nall:!- en un j oc d'accions e nC'adc nades; d iàlegs ballats, diàlegs pa dats qne esdevenen discussions hall a dt~s ... barrejats a mb simples gags visuals com la silueta d'un baUal'Í ajagut a te r-ra, el soroll de vctits carre tonels de fusta que es confon amb el d ' una màqujna d 'escriw·e, t'I pas d ' tm lenll'efl ex dr lltun que tt·ansforma, ple d 'encant i de màgia , cinc haUarÍJlS en una multitud ; Iu caiguda fïna l tle cor·ünetes davant del ciclorama i lrs siluetes dt'l ballat·ins en un joc suggerent i ric. presidit per un retall de Uuna sonilllador·a ... Que ditt-S que què? és uJl espccta- cie obert, senzill i n<'t , p le d 'idees, i a mb un gran poder comunica tiu. Toni Mira basa les coordenades dc L'espectacl<' en tres sòJjdes estruct ures tècniques: la musical, des de Somcinc i Bolero, enc·arrcgada a Cristina Vilallonga; la dramatúrgica , d'Allier·t Pérez; i la interpre tativa, d 'Andt·e n Bresca, Mat·ia Monini , Clàudia Moreso, J oan Pa lau, Susa na Roca i el mat eix Toni Mira. Deix.eu- mc remarcar el tt·cb all drama t (•rgic. Me nyspreat per molts coreògrafs, cstahl<'ix aquí aquella didàctica d c l 'es pec tacle a què al·ludí.cm abans. Tot i que Toni Mira ja dóna al seu espectacle una estructura de tècniques i formes essencialment teatt·als, amb momen ts molt més tea tntls que no dans ats, Ja preocupació dramattll'brica acaba dE' lligar tots <'ls elenwnts i en fa un cos coherent i definit malgrat la seva composició ca üdoscòpica. Quan molts ballat·ins juguen més a J'act·ob àcia i a l'exercici físic, Toni Mira jugu als aspectes visuals i clram à tics, directament dirigits a l'espectadot·, des d'una sornt'gurria fresca i encomanadissa, q ue arriba amb facilitat. Deixeu-me acabar a mb unes frases del matei."< Mira extretes d~ l'entrevista citada: M 'apassionct la dansa més com a pell que com a múscul. Transposar la dansa a la supe1j'ície de la pell. Tothom bcdla, tothom sap ballar instintivament- és el que vull recuperar. R etrobar els orígens, les vÍ$ceres de la dansa. Coreografies de Toni Mira Dancing {1989) St1·a nge rs in the night ( 1989) Newto11 {1990) P eng im-penjam (1991) Flor de Nit (1992) Somcinc (1992) Bolero (1994) Que dius que què? (1995) 134 Xée (9 Xarxa de . \ 2n. Cicle Clàssica a Catalunya 1r. quatrimestre de 1996 ... FIGU E RES· GIRONA · IGUALADA · MANRESA · PALAFRUG ELL· SABADELL · SANT FELIU DE GUÍXOLS· SANT PERE DE RIBES· S ITGES· SÚRIA· TARRAGON A· TORROELL A DE MONTGRÍ · TORTOSA· VILAFRAN CA DEL PENEDÈS ... ...Eulàlia Solé· Magdalena Barrera ·Sergi Alpiste ·Emili Brugalla ·Francesc Garrigosa· A lan Branch ·Trio Art· Mariona Benet · Montserrat Benet· Xavier Comorera ·Eloi Jové · Oriol Espona · Àngel Soler · 2111 Gòtic Brass · Jordi Camell · Svetlana Toustochka · Melani Mestre · Trio Werther · Orquestra de cambra de Bratislava · Oriol Espona · Àngel Soler· Anna Comella · Roberto de la Rosa · Affetti Musicale · Quartet de corda de Barcelona · Abigaïl Prat · Trio Florestan · Joan Tzquierdo · Pilar Subirà ·Magdalena Martínez· Eric Koontz ·Orquestra Prima la Música· Trio Novalis · Cristian Florea · Alexander Payel · Enric Tió · Laia Casas · Albert Giménez ·Quartet Goliard· Quartet de corda Gaudí... 68 concerts Informació general: Joventuts Musicals de Catalunya Apartat 70 17257-Torroella de Montgrí Telèfon: 972-76 02 00 Fax: 972-76 06 48 Organitza: =:_ ..._..... -·- iii Col· laboren: BANCO OllOAO VI2CAYA Ajuntaments locals I Diputació de Barcelona I la col·laboració especial: Mn'l Generalitat de Catalunya I!W1 Departament de Cultura SCHERZ:ANDO # aen ~ici . te ent ma :~a­ at. ra- G032ra J de ·na om ISO om lti- (Lr. res 'a ...= ·~ e ~' - ~ ;¡· 134 -96 .. - 48 ra 1ra 49 619 CONCURS CONCURS Catalunya Música/Revista Musical Catalana amb la col•laboració de -- .... ~ç¡:. CLASSICS Acruesta secC'iÓdc la Revista ha estat pensada a mb la finalitat de cerca r la pat·ticipació lúdica dels nostres lectors. Entre les persnucs que hagin respost correctament les pregtmtes crue tot seguit formulem, serà sorteja t un lot de discos compactes. PREGUNTES: 134 1. Les Cinc melodies sobre textos de Paul Valéry de F r ed eric Mompou es van estrenar al Festi val Internacional dc Música de Barcelona l'any A) 1969 8) 1970 C) 1973 D) l 981 2 . Quina d ' aques tes sa rdanes és d ' Edua r·d Toldrà ? A) Sol ixent B) El cavaller enamorat C) Tar doral D) Lu processó de Sant Bartomeu 3. Quina dc Ics simfonies de Dimitri Shostakòvitx és conegud a amh el sobr·enom d e L'any 1905? A) la Tct·cera B) la isena C) la Vtútena D) l'Onzena 4 . Qlli és l'autot· d(' l'òpera catalana Euda d 'Uriach? A) Amadeu Vives B) J oan Al tisent C) Enl'ic Morera 5. Quina d 'aquestes can tants va comença r la seva ca tTera amb el grup The Supremes? A) Dionne Warwick B) Diana Ross C) Donn a Summer Empleneu la butlleta inferior i envieu-la a: "Catalunya Música/Revista Musical Catalana·' (Concut·s) . CI San t Francesc de Paula, 2. 08003 Barcelona. Cal fer -ho abans del dia 15 de cada mes . Solucions al Concurs de novembre 1 99 5. 1. C) 1981. 2 . B) Sisena. 3. C) Paul Claudel. 4 . C) Terra baixa. 5 . C) Vangelis. Ha estat guanyador del Concurs de novembr·c 1995: J osep Castanyer i Bachs (Girona). ~------------------------------------------------------------- ----------------------------------------------------- BUTLLETA DE RESPOSTA (desembre 1 995) I - A) 2 345- A) A) A) A) D D D D D Nom i cognoms: ····- ........ . Edul: . Adt·eçn: Te lèfon: Codi postal i població: 50 D D B) D B) D B) D B) B) qD qD q 0 qD qD Susan Chilcoff Francesc Garriga: ORQUESTRA DE CAMBRA TEATRE LLIURE dir. JOSEP POl\ harmonia mnndi ibèrica, s.a. LLIBRES ¡fl•r• d'actes del I Congré• de Música a Cataluny a Cun,piJ C:ntalà tle Iu \lú~it•a. Bnr·cdunu l91H H 134 52 652 t·m dc t't•t·o ni•ixer C(IH', quu 11 l'S coIIH'nçà a p ur·hu· del projc·c·tc• clc•l Congr í·s, no haui'Íe m pogut pr·c•H•ure que, lïnnlmrnl, Ja t'C.'Irbrar ió es t• oncrct~s u rnb l a cohe1·è n!'iu amb qu e'• ho va fe t· i a nrh una partic·ipació molt rc pn~sc ntat i \ n rlcls nostr·c¡, t•stament;, mu,.ienJs. Tamhr e· a l feticita r· r is or·garlitzaclor·s -t\ls mcml)l'cS d el Consdl Català d c la Mús ica i. par·ti<-ul:u·me nt, l'I ~e u prl'sidc•nt , .Josrp M. Busque ls- (1('1' la puhlirar·ió d ' aqn esl inge nt volum - que r ec ull lc¡, ponè n('i l~-.. les comunit-acion s i el~ deb ats d('l Conb'l·rs- en un temps . cm·tam enl, molt bn•u. atesa la ta~ea tan laboriosa d e p r epar·nc·ió qut' implica. Amb això, disposem d'un docunwnl sh1gula r i intct·essant, el contingut d el qu al é~ pr·àcticamc•nt impossiblr de sintetitzar. a causa de la pluralitat d e lemes que inclou i rl<' La seva gmn extensió ( I .157 pàt,rines). En tot cus, cal r·emm·car el fet d e la publiració (ni q1r e sigu i amb un r·etanJ consider ab l«• sobre la data d e pt·escnturió) i d eixar· a Ics per sones interessadc~> i als ro l· le<·t:ius corrcs ponrnts . p(rblirs o privats . la faculta t dc• ferne w1a interpre tnció <· t·ítica o op er·ati va. Aqurs ta lògica plnr·alitat de co rrtirrb'l.tlS i de punts de vista resp on, al seu tom. a la multi plicitat t·enJ d'in ter essos dels divf' rsos estam ents musicals d el país, mate l'iuliLza ts . segons els casos. a mb més o menys r-igor· C'\positiu. Amb tol, e l conjw1l d 'aquem tr·Phall.s constitueix una r·adi ograf'ia del nostr·c estat mu¡¡ical, suscep tible d e dherses lec turr~t i inte q ) r·ctnrions . Am1> un pc·s SUJlPrior de les qüestions relacionades amb els difer ents nivells dr- l'enscnyanwnl mus ical (lligad es dt• manera mÍ'l:l immedia ta a la problemà ti<'a dc l'aplieul'iÍI d 'un rnan· lr-gal d efinit i l}('n dt>lirrúttrt prls qui lri són dir ertanwn t implieat;.), pn'icticament ¡·up d e les qiirstions cnrcials o mtu·~i ­ nu ls de la nostra t·eulitat mu~ical hi r~ nhsent (so r·tid¡·s profr.ssionuls, infraeslt'IH'llrr·a , patrimo r1i , nrit juní! d c comunic·tlCÍÓ, vida musical. e tc.), gr àcies a un ronjtml exhaustiu d e ponen ts i parti!'ipanls (r eprrst•nt,ants dc r Aclminisu·a ció, profcssot·¡.¡ rrni versitaris, nw:.tr es i docl'nts. intèr-prrls, compo:,itor·s, crítics, i n vc•stigadors, sociòlegs, ¡;esto r·s, age nts i a nimuclo r·s c ultm·als. etc.). L'exposició d 'aquest trmur·i s'articula cm un conjunt rl' inl«' r ve ncions i clehats de ni ve ll divers i e n un ventall d'nrtituds, qui' vnn d'un itleulisme utòpic a l'csceplicisnw més cru. A títo l d 'exernpl l' -1 conscil!nts que d csl!ontextuaH tzcm els textos que citarem-, podr·íem veure aqu est t·onstr·ast e n dus fr·agments el(• Ics intct·vt•nciou s dc> J oaquim Muide u (en l'aIHll' tat «La mírsica en la f Or'lllUCÍÓ de fs 111estr·es») i fil' Cm·lcs Santos (en l'apartat « La c reaei6 musi cal a Catalunya»). que il·lustn•n du cs posici on s extrernrl>, «·ntrP les quals caben tot.a mt·na d ' ar:Lituds intenlll;rlics . Maidcu. t•n u na I'Ígor·o;;a exposidó sobre el per·fil ideal d el mcsLJ·e d e música, parla rk lc·s «facuJtuts , uc· tituds i 1110\'Ïmcnts intt·riors i ex tr l'ion; que un sol act e corr ecte d e música •wc·essita desvetllar i excr·citm· en la ¡wr·sona d ' unu maner·a coordinad a, pc rft•c•tament lògicn i natu r al• , crur són: «Ín tel·tigència, mt~­ nròl'iu , imaginació, voluntat, em otivi tat, conrixt'menl. a ten c·ió, ereati\'Ïlat. capacitats r c flf'X"ives, disc· r·iminatòril's i comhinati'II'ÍI'fi, cxper:iència i gratl n('ió eonscient d c la sen sihiHIal. el talent analític i sinL\-lic, l' habilita t d'ussa b ol'ir, l'r•xpr cici conscient dc·ls sent i ments : Iu percepció, J'(rs i la manipulació de Iu bellesa j d e la b onda t; ú s i coonlinarió dels sentits corpol·nls, c•specialmc 11t l' a.fit·mament. d e la sagucitul, d e In ca pucilal i del disccmiment auditius; Ja ps icomotricita t; la veu ; la eoorrlinació motora -hlle l· ligent i har·mòni ra : La intt•rrr lació més 'i tal i expressu d e les pot(·m·ies ñ siqucs i mentnls; la raó, l' assimilaci ó del d omini delmicrol'osm os formut pet· les calrgo l'ies i r e lacio n s ahstr·actes dels son s, dels sileuciR, d e Les dunte lc•s, clels imprtlsos i Um· urti ettl ació: l'assentament i la normalització d c la com ivència p er so nal i comuni tàr- ia en tols el s àmlJits» . I, a l'extn•m oposat. Cm·les San tos l'o mença així la se\·a comunir ació: <<Si unu cosa no tinc gan es de frr r u aquest!! moments és una ponè•n cia. N i tnmpoc· padar· $Obr·e els pt·o bleme que c rn olt en el mó n de la mús i<·a , que a p esa r de totes IPs ponèn('iell , discm·so¡¡ i diseussions qm• es fa n. sempre són els matt•ixos . la qual cosa vol dir qrw ni les pon(•ncies, ni els disc ursos, ni les clisru ssious ~~·r·vcixen pe t· a r e::.. S¡;,rrurament, despré!> d'aquesl Congr·rs, es farà una immensa i a cr.u·ada puhlic·ació que anirà a parar. t·n la seva majot· pat·t. uls magatzem ~ q u e les administracio ns h•nrn p er a aquests casos» . No cul dir que Pntr·e aquestes du es a<·lituds es troba tol un m ón dc possibilitats I'Uonahles, r·c>uliRtes o posAibilisles, i que• la normalització d el nostre m ón mus ieul - que enc·anr ¡.s una fita ¡)('nrlc nl d'assolir, malg•·at !'ls progr essos certs dels dutTe r·s any8- ha de venir Llull de les instàncies adminibtr·at:ives púhlit[UCS. que p ossibilitin un mar·c idoni per· al drsf'n volupamenL dr- Ics iniciatives, com de l'csfot·ç . la luc·idl'sa, el t·igor-, la eapacitnt i la comj)rf'n sió d els vertadf'r·s pr·oblemcs pc1· part d e toles les p c r·sonl's i els estaments que configure n l'rntr·cma t mnsieal del país . En tot cas, uqu cst a publica c ió co n s l it uc·ix ur1 d ocum ent positiu import an t i digne d c ser· inte r - pr·etat amh la màxj rna sagac:itat i nrnb In maj 11 r voluntat d ' ohjcrlivital p0 .,. s iblc . P e r tot això -l't'JW· tim-h o-, cal r·emer cint· ¡o(, esforços dc· ls membre¡, d1·1 C<m seU Ca lulir de la Mr't s i<·a, que vun fe r possih11• e l Cong¡·;.s i r edieió d'U· t¡U('St vo lum. Lluí, Mill e t e gi'à pn wl Ulli par l'''' rne Ull pol jor d'i per drl Ou de llil' rel 1111 cir 8('\ net ab Iu Gé rri lli( ¡., fac Polifonia ~,VIU ~:ec-:: xw-y .xv. .Als Araaón, siglos Nova de la Corona de Aragón) E~tmli i trun~c·ripció: l\1' Cnrmt•n GómL'Z )f untant:. ln"titudón Ft' rnando 1'1 Cutóliw, Exl'mu. Diputuricín Provincial, Zuruzoza 1993 ll'l 1,'11 llll fu pr ui; in• sii Iu df of hi s tr·acta d'un estudi científic sobre c•l Mannsrdt 2 d e la Uihlioteca d c l' Od'eó Cat a là i el manuscrit 109 d~ l'Ar·xiu Diorcsà de Solsoua , qu e tanc·11 , momcntiiniameut, la srr·ie dediruclu a l'cstudj dels manuscrits ibè d cs de finals d e r edat mitjana , inif'iada a lïnals d els anys 60 p er· A n11a IJunlet· i Bruno Stahll'in . L'esmentat rna nnsc•·it dt• I' OL'feó Cntul à (el fragment inicial del q u a l és parti!'ula t·mellt divu lga t l'el fi:'L d1• f01·mar pnr·t dc l' anomcnu- E da Missa de Bnrceloua ) éo ben rone0'1:1t pels es pecinlislcs j a des ¡¡uc• L'<my ] 92'1, e n què va ser citat per Fr·iedrirb Lud,vig e u el 1/andbuch d r Cuido Adlct\ j LLIB RES ma jor 0>- JlC· el<, drl lú- hlr f. .,1·ucieR a la informació ~ropm·ciona da pr! seu dt•i~rbh• Higini Anglès. I l'i 111 unusc rit dr Solsona, d ' a paritió més l't'C'I'nt. és uua conjunta1wti ta joia qu e. men t amb l'anterior. rlóna un pcrlïl típir· dd •·cp crltll'i polifònir sarrc conreat majoritàda mr nt u la Corona d'Aragó i a la •·es ta dP la prnínsnl a en t·l dmTer Lr•t·~ dt•l segle \I\ , sola la •nOurncia d' ¡\,;nyó. L' r~tudi cr·ítie apt·ofuntüt dc· tols els a8pedrs d<wumt'ntals, històl'ics i estilístks ri'lacionals amb aquests manusc·rits, i d e lel! t:it·cums tuncirs que couro•·•·pgu ercn u la ,t•vu gestació i ubica<·ió actunJ, ac r·cdita la sok(orwia ubsolnta en aquest cam p elf' In musicòloga M. Canncn Gónwz Muntané; i la dt•scripc·w cJ' aqJil'StS d ocumrllll:l, d'un rigor exhaustiu , és at·ompanya tla dels st•us far~únils i tl ' una acm·uda trunseripció rl cl seu contingut umsical . Òlwiamenl. t• l car àc tr r rnu~irològic d'aquest estudi fa qm· s'adr eci a un públic pl'ivaliu i es1wcialitza t. l'l't' uh.cl, al mat·gt' de qualsrvol intt•nt super ficial de ¡·eccnsió, cul deixa•· (·unstànda dc la HCV!l apar·if•i6 i de Ja vu luH de la tasca de lrs insti tudons o{id!tls que n 'h11n fet p os!'iblc la pnhlicai'ÏÍ>. U . M. e MUMORIAdc la IIISfORJA Mozary:, ungen to musical di el la ade o- àJa its al us 18 3r ni u- :le !1- é. s4. el , l' MontsetTat Albet 1 '~ ALBET, Montse rrat: Mozart , un genio musica l Eclito•·ial Plun••ta. •·ol·lt·rrió " .. mor ia tl•· Iu IUsto•·iu. :!:19 pà¡,,''Ín!'S. B e ANDRÉS, Ramón: ~ ~!' fYt:.,/!.I;' f I . del composito r i quf' dt•H·m a Iu musi!'òloga ¡\'lonlst'ITal Albrt. RP<·ondxe m que algun lectot· n o ad vertit tll' la ¡wrsooalitu t de l'ant o•·u p od •·ia fàri lmcnl pcll.,at· (PH' l':l tracta d'una m (•,.. dt• la int.t•r·minuh l r llis ta cie biografies snbn• la 11111 bi'('U 1'0111 a lZlli'Osa \id a d1•l composito r dl' Salzburg. Una més desi i nada u o mpli•· nn buit t'li una sèl'it· tle p c •·son atgrs busics . t•n;,a qtlt' , evid<· ntm c• nl. no t•:o d óna e n aqnl'8l cas, ja e¡ ne •·rstllla un t•slu<Ü e.xh uu stiu , netam en t et·udit. Un tí'ln u t an fà c·ilr11ent novdluiJie fs tra ctat t•n poe m ~a dc dut>s-centt• s pàginrs o hi pl<,ncs i d c n ;.es. m a n ca , de ft•t , r es rlt• tot all1\ que podt•m t•·obut· t·n els <'studis dc s!'mpre, eom els d'Eins tein . Saint-Foi, , .l u hn , o e ls més t·cn,nts d1• Massin, Hobhius o J ackson . i ru <·an,..¡ la sr,·a autèntica er·urli ció fu t(U <' un lübt·c gni rdJ(• de co nsul t a r·t•lwJti pl'r' ui novcU lt·<·tor· tl' llll intt••·ès apa s~io­ u a nt. El propòsit b àsit· <¡ue prm•la ma la c·ul·lccc.ió d 'ulte•·nat' el rrlut en l!'rt·t·r·a p cr·¡¡ona amh la pt·cs(ont'ia personal del biografi a t Pn pr· i me ra lJCI'IHmu t·rsttlta aquí fid elme nt obsc•·val i r c<·ixit del tot amb un a l1auilíssimu utilització dd r epc r·tori epistolar dc Moza•·t. Josep Cnsanovus iografiu-cst udi monog.·àlic al vo ltant d c la p e•·son alital Di«lona rio de i,..,..,m entos musical e• \0\. Bibliu¡!mf. S.A. Bun·Piona. 199,) quest di<'cionar·i onrple uu 1'!-t(I:Ú necc,sari en ht hibliogr·alia soh r·t· aquest 11,ma, ja que i.JH·Iou, en mrs d c nrig Cl'lltcnar de pàgines. una r·<·ferè-nciu ex hau:;tiva i, <¡unn s'eSCAU , eX li' ('IIIUillCill !li'Olixa u la pràrtica totaütnt dels instrunwnt s antic·¡, - d c Píndat· a .J. S. Bad1 , srgo ns qu e r·oust a en el suhtí tol d e r obra- amb la sevu d csc ripeió, va riants, donominaci mrs particulur·H A Dl•cote ca Ideal de la ópera DICCIO N-\RIC 1 DE INSTRUMEI\TOS MLJ-SICAtES Editorial Phuwtu. llttr't'donn. JI)IJG l1~ PÍNDAR<) t\ I. S. BACH Ramón o\ndré< E I JH'Ï nwt· a~pt•c·tc follttlllt' nléd l(llt' t•nl el ' uNlll td tl P nu· t(llt'~lu lJi$C'Otc>ca iclNtl de Ópenr t•ditadu pt•r Plunr tu (i qn t• ~!'gtll'i' u nu In t•nl·h·c·ció uher·tt1 JH'I' Ln disr·utecn ideal dc> In mrísica chí.~icu i !H'<'<' t•tlt•h t•l vo l11m La di.H'tlfr•r·cr idPnl del ja:z) l-s t•l 1Wu inlt•r·l-s indiAc· utiblt· t'OIII a i c· t imologiu. t'l'JH'ntlt w <· iou H ieonognllïcrut•s. IPs CII I'IIClCJ'ÍSliqn t'!> tècni<¡llt'S, el t·t·pct·tor·i, l'e-.mcnt clt•ls Lruetats hi1>ttkics e n qui' són clescr·it~ i d c lt's fou t:> )jtt•r·àr·it·s i pic·tò1·iqurs q tH' il · ln ~ tr·t'n el "eu {rs. et1·. (~¡,, do nrs, tlllll ulwu tl1· g•·un utilitat rw tun 11ols pl'r ui~ mdòm a ns i t•stncli nn h, :.inó també pc·r· als mn¡,ic••'igraf¡¡ i Hls mt'n1ies profrssionuls qu e m•ct·s~ itin st·r·vi rSP d 'una o lwu dc -.ínte~oi rigorn~a i diruç . ¡\ par·t.ir· dt• Iu c·lassilieueiéJ truilidoun l dels ins lrunwnlfo mu.,ic·als . R n uu)n And r{•;, s itua eada in¡.,t•·unwnt en el !Wtt cnni!!Xl ltistòl'ic·, ulil.ilzanl llll CSC(II I'· ma expositiu hàs il' pc•rò fl exible, Sf'gons la IH'V U J'C•IIe vàJlCia ('ll r·claciú u11rh lrs ~eves a por·tacion s u la pmú musical occid ent ul. En aqucsl rus, u port dt•l r·igm· de l'us¡w<·te gt•nuïnulllf'llt musira l, enl•·emu n ·u r també l'cncr•·t d c situ a r·-Jo e n l'umhil cuit lll'nl qu!' li genuí. En :.H ¡ UI'~I sentit , se'm molL útil& Pis upèndh s de l'obra , que inl'loucn (n mÍ'¡, d ' u u u bihliogruliu completíssima, n ·fc· r·ida t nn t u e~ tndis dc ca•·urter gc•nt•nd r·tl lll a oh1·cs monogr àfiqut'b drd ic·urles a c:uda fanríliu Ílllill' wnen tul ) una r·rlttC'ió d ' obres pictòl'iques f' ll què rs figtll't'll Íllb ll'llllH'IllS 11111!-IÏ- CHI!l (d el scgll; XIV a mi tjun seglt• ~VIII) i nnu seleceió de citar·ions poètiques cu~tt>­ IJanes en lrs quals es fu rrft••·ència a ulgwts ins tJ·nnw nts (del ~rglc· Xlll a mitAgu stí jan ~rgle \\Itt). Monte Uà. e llibr·t• d l' t·nn~tultn IH' I' u tot M lll(ttnll:; ((ll f' vu l¡¡;n itt l e ttir· rc ft• n~ u eirs ~tn hr·t· 't' l'hion s d 'b1w •·<'s qu•• ,•., p od c• u tt·n h u •· o lttH'l'lt d ' unt e n I!IIJIOI' t clip;itnl. Els sc·us n u tm·~, ell'l't'llltt'gu t doc to r Hog<' J' \lit·t·, MntT ll c ilhmn i Ft·rnuutln Suns lti vir r·e hntt •·c•ulit ?.u l amb un r labo r nd íss i•u t•·eh nll r·t•t•opiln to i'Í . un a ¡¡;ni u cl ' inL<••·ès illl(iil's1io nuble, !HIIItmumt· nt ú t il l'Clin u llihn• d t• ron~t nltu . ¡•n t·l qual u mÍ's dr ¡¡uPti n t· r<•flc·c·tidu UJlll lm·u hi or:;•·ufia tl1•ls cu mp <Hiitorll opedstir·s i La duttll'ió rJc• lt•s Òp CI'<'H (U ll) dl• l'O lli · pul.lició, any d<' gnt vut'i ét), tumb r s'oft•r·c·ix <'n l'l'ft'ri·lll· ic·¡¡ ~>oh •·t· Iu inte r'JH't'LM·i6 i Iu qualitat. dt• so d c l11 títols c~ tlltH'ntuts. Com t Olit guia, i f'll!'a i'U III Í'S qu u u es tra¡· tu d e disc·s co m pa e l es tl!'cÜeu t s u tiiH'I'u, en ltlr u r cvisn •·-ln t•n un futur· (per la t•onstunt digitulitzuc ió d<· tl ot' JJIII t' nls his tcl ri c·s, o upu l'ició d c• rro ves g ru vuc io n!.). momt•nl que se n! ho tamb t~ rw r inC'Inur·e algun autor· qu e ha qHt'tlut inconst"it•n tmc•nl nh lid ut O b é pt'l' inCOI'(WI'U I'hi a lgun tí to l o pr• r·Í~t lic t¡JII' ¡;cmp r·r p ot CSt'upur!W <' 11 tutu ft·inu tan ('HI11 pl<•xa, com Iu clt• catal ogudó. E s un u gu.io clo h o rudn p e t· 1111 11 uutor!l q u e sc·nt<·n vt> rit uble pu sRiÓ pe•· l a lí•· ir a. altanwnt cliclò clica, útil i fiubll· p e t· als t¡ui vu lguin p oss t•ir un a "compnctc ca" o p erísti cu d ' jnduhtub lc <luuliLat. e Lluís Trullé n. 53 DISCOS REPO RT ATG E Seguint les petiades de Bach SCI eo s't ra p e r DANIEL ROMAN I E 134 54 ls camins dc• la música són inc cr utables. És cer·tament difítil aventurar cap on va, i d 'csl)l'inat· q u ina música compondr·em, inter·pretarem o cscohar·cm el pi'Oper mil·lenni . Avui Ja música, lhmy d ' huvm· esgotat les seves possibilitats, rs en constan t afany de n~ce rc a. Un dels trets d e la música d 'avui és el d'h avc•r·trcnca t divisions mas a rígides entt·e els difet·ents es til , divisions tan t sincr·òniques com diact·òniques. En aquesta línia, una de Ics tendències de la música és Ja de r·ecuperar m elodies ancestr·als per íncorpor at·-lcs a peccs noves. Com les de J ohan Scbastian Bach. Les composicions que s' ban fet in pirant-se en Bach uperen pr·obablement les més d e vuitcentes peces musicals que el músic b arroc va atTibar a compondre . Sí Je busqueu en una botiga de música , ón de localització diñcil, ja que no sempre ten en una etiqueta r lar·a. N'hi ha que són decidida ment jazzísLiques, com les composicions del pianjsta francès Jacques Loussier, acompanyat de baix i bateria, el qual ha tr·et al mercat difer·ents treballs en els quals la música del gran compositot· alemany juga semblantment com ho fa la paraula Bach als títols: Play Bach, Bach to thefuture ... , o les de grans estreUes del jazz, rom Keith Jarret i Bill Evans. Altt·es "actualitzacions" de Bach s'insereixen dins la música ètnica, com el treball Lambarena. resultat de la interpretació per part de diferen ts grups de música del Gabon, juntament amb músics francesos -que són els pr·omotor·s de la injciativa-, de preludis, cantates, pat·tites, i d e fragml'nts de la Passió segons sant Joan dc Bach. Lambarena, nO{ll 4ue fa r·cferència al lloc de l'Africa on va emigrar l' organista i apassionat per Bach Albert Schweitzcr, amb la missió d'ocupar--se d<' leprosos, posa de manifest la gr·an for·ça del coral de Bach, en què es fusiona la música, la poesia i el entiment religiós. Altres versions lliures de Bach són classificades com a new age, per bé qu e aquesta etiqueta és bastant discutible, penruè no té una d cCinició precisa. Aquí inclouríem el qu e h a produït el pianista n onJ -americà Geot·ge Winston, que té en repertori el conegut cor·al }esus Bleibet amb un bon nombr·e d c variacions, i les interpretacions de Wa lter Carlos i Wendy Carlos amb intetitzador, els treballs dels quals són prou exp lícits: Switched-on Bach i Th e well-temperel} synthesizer, r·espcr:tivament. Es clar que dintre d ' aquest calaix de sastre qu e és elnew age també hi ha poca-soltad es, com el treball que el grup Musique Chacr a va editar fa pors anys al Canadà, consisten t en la Suite en re major de Bach per· a sintetitzadors i instr·umen ts acústics amb el so de les ones de la mar enregistrat naturalment. En canvi, la qualitat arompa n ya el The Bach variations, que acaba d 'editat· la discogràfica Windham Hill. A The BcLCh variations, piarustes, guitat'l'iSteS i ex-pertS eu música electr·ònica, entre d'altres, p r·opor·cionen ver sions ben diverses de peces d e Bach i algunes Lra n ct·ipcions d e melodies per a instrumen ts diferents per als quals va n ser escrites. com per exemple el primer moviment d el Tercer concert de Bralldenburg, in terpr etat aqtú pet· un quar tet d e mandolines. Tire Baclr variations inclou fins i tot versions de ver ions, com és el cas de la peça que s'interpr eta amb arpa i harmònica basada en l'Ave Mnria cic Charles Gounod, que albm·a estava basada en el preludi núm. 1 del Clave ben temperat de Bach. Però n o eaJ anar sempre lluny per trobar noves versions d e Bach. A tall d'exemple, recentment els pianistes Manel Camp i Kitflus han tret al mer ca t el treball Dt.t ets, en el qu al trobem el tema "Bourrée", inspirat en In " Bourrée" de la Suite anglesa ntÍm. 2 de Bach, per bé que es fa difícil descobrir-hi la melodia original del gran músic alemany. Ta mbé- Manel Camp és el coautor, juntament amb Ludovicn Mosca, de Contrast, recentmrnt aparegut al m ercat. Contrast és íntegr a ment dedicat a "actualitzar·'' Ja música d el barroc. La fusió dc jazz i banoc es f a parti n t d ' obres d'autors com .T. P. Ramcau , F. Couperin, D. Scar·latti, i , naturalment, J. S. Bach. Antct·im·ment, Xavier Montsalvatge j a ens havia proporcionat una Desintegració morfològica de la :xacona de Bach, qur aqu est a ny ha em·cgistrat l'Orqu¡•stra Simfònica de Barrelona i Naciona l de Catalunya. Segons que explica el mateix Xavier Mon tsalv atge, la Desintcgrnció ... comença amb els primers acords de la "xaconct" de la segona Partita en re menor amb la seva harmonia original. lt partir dels quals s'origina un progressiu allunyament de tot el contingut fins a tenir IL1W total desintegració per retornnr en els darrers compassos a la gennïna realitat de la partitnra.. Vet atruí, doncs, algw1s dels exemples d e peces q ue han extret cie Bach uns aconls, una melodia , o una mica d e tot. ( és que Bach ha donat tant de si al lla rg dc la història -exceptuantne pt·àcticament el segle que va succeït· a la seva mot·t, en què va nu SC! ac va un en la a es ca pr Ai vo ob fu d. au ra qt d€ pe te fit ca qt ta te ar 1 a], Rlt 311 lt't a· di lO• se, gi! sa or so qt le! pt ÏJ je. qt te m al dt er cc DISCOS REPORTAT GE hCr força oblid at-, que fins i tot compositor s dc di ver ses èpoques 't>nOr brulleixen d ' haver-se inspirat en les seves inicials: en alemany. BACH són els q uatre tons següents : si bemoll , Ja, do i s i, acor ds que conflgut·en un ÏJltervul de tercera , cct·ta m ent estr e t , un motiu b en s ugget·cnt. En realitat , r i frt d ' inspirar -S(' rn obres d 'altri és tan antic com la música matrix. i ara ass1sttm u u11 cert boom, i no pas per esgotament del llenguatge musical , en altr es èpoq ues j a h avia prolifer at aquesta tendència. Així, en el segle XVI, moltes obr es vorals estaven basades en altres obres, melodies gt·egorianes o frns i tot can çons poulars. El fet d'ulilitzar ttn tema d 'un altre nutor era con sidcnll un a manera dc retre-li hom(:natge. Naturalment , scmpt·e hi h a qui anatpma titza r à aquesta tendència. Es cet·t que algun es com posicions dc les esmentades no re pecten ~l sentit or·iginal de la melodia . Es freqüent donar-hi car àcter m és romàntic, m entre que en realitat tol Bach és bastant sec i p r ofu nd , flits i tot misteriós. P e rò e l que ens interessa ara és analüzat· més aviat el perquè de tot plegat. Hi h a qui di u que una de les raons per les quuls són tants els 11ui "s'atr evci"'.t>n" amb Bach és la ingent pt·ofusió de peces del <·ompositor aJeman) : dc mi ses a vn~J ud i s . dc ca nlall'S a impies corals . De fe t, tota la família Baelt va ser pr·olílïen; de mitjan segle À'VI a mitjan srglt' XIX, In familia Bach ·'va pwduir" 76 pt·ofessionals m(t:.it·s i compositol·s. El mateix J ohan ebas tia n va te nix vint fill s amb ducs dones, sis df'ls quals va n esdf'Vt'nir composito rs. Pnò hi lta ut"gume nts més sòlids. Malgr at la complexitat estructural dc bona pat·t dc les seves obres, el eon tt·apunt -que és Bach qui el broda, però despr·és d ' haver esta i t l"ebaUat pt•r pt·edecessor·s seus- és d ' una gnm claredat. D'aquesta m an cra , es dis tingcixc·n cluame nl la successió clc n 'exposicions i episodis, la qual co¡,a convida a fe t· volar Ja imaginació musical i fer variar l a melodia. Bach també desenvolupa a fon s una tendència b àsica: les vat"iaeions, i ens tta costumats a JJI"Cscn la t· on tema ben senzill dc moltes maneres. I s i Bach e n va fl'r tantf's, per q u¿; n o se'n poden fet· més?, es pregunten alguns músics. A mfs, l' hunnonin q nt• ::m hjan cu l l.'~o~ mdodies q ue s't•ntt·ccreucn és molt propera a ls nostt·cs <'OS t ums tonals. Són ha rmo nics més st'nzilles q u e no 1Hlb les d e l r<lmunticisme, ~o~ún h nnuouics qut• s us ten te n lògic·a mf' nt fnuws nw lòdiqucs mí·s e m·tcs que no pas en e l r om a nlieism c, l a qual cosa faeilit a In improvis at•ió. o· altra banda, el r itme dc Ics <·omposicions tl1• Bach , d ' una t·i gid f's a m eeànicu, també hi eontribue ix. Les vt: t·s i u n ~:~ j azzís tiqut•s d 1• Ba ch - i cl 'a ltt·es mús ics 111'1 b a rroc- t'ns <·vidrllc-i(·n eom t>n l'i fons es tan eons tt·llï rtcs dc Iu ga it·eh(· mate ixa mant•t·a q ue t n·s-cents any:.. E n t.•fccte, molt s m(ts ics batTo<·s csct·ivicn t•ls xift·ats. i c•r·u, p t•J· l'XNnp]e , l'cwt:;a n is ta, mC. s ic· p1·ofessio naJ , qui improvisava a pa r tir d 'aqu(•sls ,¡[rats. El buix t'Onlinu dt>l ba1-roc no és una altra cosa q uc el bai.x de Iu mÍuiit·a dita mod t>l·na . Després IeM partitut"es van SC:'r cada vf'gad u mPs pn•cises, i ho espec:Uïeaven lo t. El j az;r, l:Wmbla , demes, llllt· torna a tnnear el cer ele. Lt·s noves versiturs de Bach posC'n dt• ma nifest com ht música cal <·onsidnar-la, ineludiblement, rum un tot. ra Paul Cortese recorda Paul Hindemith 116 de novemb1·c de 1895 va néix<'r, a Ha nau. Paul E Ilindemith , ,·onsiderat com el pr·im·i¡>al composito1· Enguany, arnh alemany dc la p•·imcra meitat del segle XÀ. •uotiu del centend del seu naixement, l'intè1·p•·et nonlumed cà de viola Pa ul Cot·tese, fincat a Ban·clona ara fa Ires anys, h a em·eb.;Stt·all'oh ra integ.-ul clt> Hindenritb pe•· a viola, l'instrument prefedt del composi! or. Cortese ha dedicat un any sencer a eslud iar, aprofun~llr. preparar i enregistrar· els tres discos <·ornpactes que mrlouen les dotze obr·es per a viola dc llindemitb. El scgcU discogràfic és ASV de Londres, i {') tn'ball d. enregisll·ament s'ha fet en la seva totalit11t a la capital anglesn. El primer disc conté els tres Concerts per a viola. i orqu.estra, intcq J.-cluts per la Philu 111onia Ot·cb estra, sota la direcció de Martln Brabbrins; el s<•gon inclou l<'s quatre Sonates per u viol.a sol.a, i, en d lt't·cct·. hi trobem lrs tres Sonates per a viola i piano. intl'qH·ctades juntament amb el pianista Jor·di Vilaprin) ó. In TraLLermusik, pe•: a viola i orquesll·a de corda, i Meditació, per a viola •¡nano . . Pattl Cortese ens ha manifestat que es lnwta d'un projecte molt ambiciós, a tesa la dificultat dc Ics ob•·es, pet·ò qu~ està content del r·esuJtat aconseguit, sobretot si ~en!m en compte qur és el printe•· c•op que un mateix mterpret enregistra Iu integral per a viola del compositor alemany. El treball d e Paul Co•·tese r esp on tam bé a la voluntat dc revaloeat· la viola ro m a instrument solista, igual com en el seu moment Hindemith bo va fer des del vessant dc rompositor i inlèrpret. 'En opinjó d.c P aul Cortesc, 1-findenrit!J Vll Ser Ull mwic amb trPtS propis del segle \lt/1. Era un magnífic intèrpret df' viola i tocava també> molts a ltres instntmeflts. Li agradtwu interpretar les obres que ell escrivia. Segurament , ufq;eix Cortes!', ho feia per pLLjar el .~eu fi i vell. La seva obra té arrels cm la música clà.ssica, però amb ww visió de l 'ha.rmoni(l característica ciri segle .o. Paul Cort~>se va aiTibar a Ba•·relonu g•·àcies a Ga•·cía a vurro. Ens comrnla que va venir (•om a olisla dc viola de rocs dcsp•·és de ser sclcet'Ïonut pel mest•·e rn unes proves qu<' es van fer· a ova York. De seguida em vaig enmnorar de let ciu.tnt i de la gent d'ru¡uí, explien entusiasmat Cor·tc~c . Despr és de 11·N1 unys a Bat·cclona no té cap ganes dc to r·na•· a toca•· l'li un u sola formació. Després d'estar CI diferents grups m'he adonat que tocar en una orquestra no és el que m ·agruda més. Prefereixo tocar com a solista, sobretot amb 1w instrument com la viola. Ara estic amb diferents formacions i combinacions i això em dóna mur perspectiva diferent del món de llL interpretació. No m 'agradlL que em vinculin amb cap especificita.t cle la n11ísica. No crec rn el.s e.$peciali,~te.~. Jo v ull que m'identifiquin amb la v iollL, 110 ctmb un repertori concret. Això éos una limitació musical i , a la llarga, i 11tel·l.ectual. El violista Pn ui Cortese ens dóna l'oporlunüat de gaudir d'una propostu prou interessant tant per als amants dc la música dc Hindemith , com per· al;. de la viola. Per a aquells que cnc·ar a no en form en pur·t, és una bona manera d'e.ntrru· ¡~n dos mons, des de la interpretació que ens ofereix Paul Corlese. e Victò•·iu Palma 55 655 DISCOS Mmuuliu i pulil'<111in nu•dk1 al unp:lc•,¡n, I llwmnnin Muncli • li MC 907 12:1 E 56 656 n U!(U{'Sit'S Jlflb'Ínes (• n s r·t•trohrm a ra amb t•l ttu ar·l(•t vocal ,\nonyrnou¡, 4 qut•, rom ja J'('("()l"(lart•u , ran) 1993 . e noúg dt•l boom del cant gn•go r·ià , va n fer· una MII' OUo~a apu r;dó cliscogr·àficu. ru ptÏI unt arTI'U prr· la e l"istal·linitul del l'c u timbri'. Les er ítit¡uro aparcgudf's a difl'rl'nts ¡ruhlit•¡wions tl" arr·eu d el m{m parlal f'n de bdlesu i dr pm·rsa de so. i arr·ibuvrn u rumpar>rr Ics s t•vr~ \!'US am h el c ant lúpnMit· tlt•ll's s ir·cnes dc l a mitologia. J1:) CCl'l Í'S t )IH' !HfUCRlf'S 4 c·antants amc ri cuncs va n uc-onscguir d e seduir amb lt·s seves intt•r·twctacion s eh• p o lifoniu i monudia mediel'al unu bona quantitat dC' disebfils drl món. [ ui.xí. dunrnt ~ c nrcgis tt·amcnts han anat mantenint aquesta t''lH'elació, amb el ;,uport be n t:~id cnt d e La gr·an promoeió que també r n fu la ~eva rac;a clic;cogr·àGca ( ll a rmonia \1undi EUA). Pot ~er Iu pr·cgunta f(U l' en¡, podem fe r h : e n qtdoa mesura aquest grup ha apro fitat la Yoga dc què ha gaud it r ne)¡¡ írJLim;, a n ys e l qu1• gcn èr·icament anome nc•m 11t>w agt>? I qu e consti que nqucs tc>s sen yores sempr·c• han inter·pr·ct ut músic: n mrdir· vul sc>nse a clultc r flrions. En c•l c:as que la r·csp os tn a lu preguntu fos alï nn uliva, sembla hus t unt cvidt•nt qu e l'cxcrl·U·ncia d l• )l'S intc•r·JH'<•tacions d'Anonymous 4 lt•s fu r·ia s uh:.istir· cntr·e ll's sinceres pr·cfc r c'•nries de ls molts afeccionats a la música m edie,al. Un sentit im1)J'essionant d e l'aGnació. dc la conjtrnrió .... ja no solament l'Ítmica. sinó també tímbrica i d e l'olum. i una cm·a molt l,'I'tlll co la qualüat dc so d e l'enr·e¡,-istrament, són clements <rue pm·lcn p er· si sols i que jus tifiquen les més d e 160.000 vendes del pritut·r· e nregis trament, 1:20.000 del segon i les 100.000 del tt•r·cer. El quar·t, qu e ar·u ens ocupa, es titula de numer·a gcuèl'ica The Lily & the Lamb (el lliri i l'an yell). en una r eferència al r·cper·tor·i inclòs, centrat en la fib'1ll'U de Ma da (J)jri, simbol de la se1'a pm·esa). Marc de D éu (l'anyell d estinat al sacTifici). De fet. les obres són un conjunt d e 18 p ecrs (himn es . concluctu.s. seqüències, mote ts i antífonc:.) esct;tes sobre textos anglesos enh·e el segle xm i pt-incipis del :\.\ amb el leitmotiv del sofriment d e Maria veient el seu fill a Ja CTcu. U na inspir·adissima vis ió sonora medieval del dolor que, gràcies a La dolçor d e la interpretac ió, ens a llunya durant 66 minuts i 45 segons del mundancd soro/f per víut·e la pau de la introspecció i del n•tr:obament amb un matei.x, alhora (flt e fe m un viatge a IPs son oritats principalme nt monòdiques i polifiinkohomofòniques m és gt>nuïnes dels temps mcdicvall>. L'enregistrament t•s 1 a fer a r església Pt·ioral de Santa Mar; a d c Boxgro' e (C hic h este r·) a finals rlt> setembre d e 199~. Si r ecor·dcm qul' la funció principal del cant pla e t·a la de scr·vir de vehicle es piritual p e r a la ft·, aquesta prenússa c>ns jn¡,lifica la profunda linealitat, sen se gairebé cootr·as los dl' lot el disc. Fins i tot gosem fe r la r·eflrxió tfUC cu algn ns casos, pode m Sl'l' més aviat da van t d ' una ¡:,rr·uvació p er sentir que no pet· escoltar. P otser no cal qu e us confessem qui' ens ha acompanyat mentt·e cscrÍIÍem aquest comental'i. En r eswn. p odem dir que tnnt si ér-e u coneixcflot·:, i afct'C'ionats crAno11} mou ~ I eom si no. a<fli{'St cnrl'git.tmmc nt n o us d e('('lwà , b en a l ro ntrar;. J oan V. Bellnltn e seus dits uns iruaf='Ïnari' martPIIs especialn1ent sorollosos. En el Cab dc la mi~­ teriosa Missa solem" is l' rxp cdment r·esuJta r·eri~t i. com dieJn , b àsicament er<·· a tiu. ffi l1a una evident atmos fera o l'iginal i plau•ible, amb tUlS t'XCt> l ·lrnt ~ solistes. i els dos conjunt~ corals nt>tament ~upel'ior·0 a l conjunt ill&tnrrncntul. e j. Casanovas tan di<~ in te C)llt ela. 11111 rot brl l'U I tin. ¡•) tOl I l'I Ulli c·lil elur nc•t gut ¡•I BEETHOVEN: Missa solemnis l'li La Chu~wUo• Huyult•. ~ol C:ollo•¡(ium \owulc• i en• Or-<fllt'•tm dt•J, Champ~ qu F.h·•l'h. Suli•tP.. \IK'fllh: Ro-.a \l~miun. Bir¡dl Hcnmu•rl. .Janll'• Tu} lm· i CnrnPiius lluuptmann. Din't'rió ~··ut•ral clt• Philippt• Ht•rrt'\\I'J!II<•. llurmurún \1uncli Frunt•t• 901557. l't'· A rs quest un nou enrt•¡:,oiRtr·arn l'nl típic i recent d c> In " fac tor·i u" ll erT eweghr. Figm·a aquesta , l1en s inguhtr· e n aqLwll <·n mp de Iu produ cció mus ical a ctual que podt'm anomrnn r· rom " d 'autor·'', pc> rqu i· les seves vcr·¡;ions no podt• n éssp r· fàciJ mc•nt Ptiquctndc•s d es del punt de 1' i1-1 ta lris tor·icis ta. ni com u r·omànt iques. ni, prr· altt·a banda, com a puri~lt'" rn l:r r·eecr·cu de !iOn o i'Ítah ol'iginals i ¡JrC'lèI'Íte~. Per això tr·obcm aqu r~t a Missa solemnis complernrn tad u amb un ¡,egon C D d 'obst•qui- propagund:r, r n el qual s 'inclouc•n e ' c mp les d<· Iu scvu distogr a fia art ual , que va dr Lass u!l lins n Seh i.inberg i Wc·i l. pas1ur nt p els bar·roes, fr·unr·rsos del grand sif.clt> o Mahlt•r·. En tot cas, és evide nt que es tr·aeta s¡·mpr·t• fh• r·rvisions sinccn•s (lr Ics ptH·Litu r·cs del c:as. un timo nunw nta ls, fet(•l! a he r·cc<·r·ru de lo sonoritat disct·ct a, r·cfinacla i <'l'ealiva. Rt:t'onla . H en ewc·ght•, aqur·lls pianis tes qu <· me n ys te nie n en un temps pr·rtl•r it afegi r· a ls dis fin GUSTAV MAHLER: Simfonia núm. 3 en Ilo menor tat In <Jll Ün[neo<tra Simfòuicu tir l'Estat de Rít••io. Cur \t·adt-mic Ru' dP la T\ "Ü.>'tankino''. O~a Alexnndrova, ml'z:w-soprunu i Capella de m•ns dl.' Mo~t·cm. Dirl't'lor EvgPn) SvPLhtnol. Dos CD. Harmonia M.umli RUS 2881ll.l2. D ircctot· pr·occdcnt jo d e l'anter;or rè¡,rim. antic titular del mate ix conj unt que unr t·ctroba amb tm Mahler que n o deb ades é;, el qur tants punts dt> contac·te té amb el simfonismc 1,01 iètic més conspic u. Llet-•ÍJn que Ricard S trauss veia en el p r ime r· moviment d'acJUI'S· ta Tercera de .Mahler com una manifestació d ·obrers en un Pt·imer d e Mrug i no ens sorprèn crue Svetlauo1 en faci a r a tm a Jec tu ra dl' t all Sbos takòvitx, un xic p amlle tà r-ia. Els dos ¡,rr·an episodis d e marxa que MahJer· va insel'ir e n aqueU primer lla r gtússim movimen L adquireixen , p erò, amb això, lot el seu seutit. mundà i Jins i tol xar·ó. L'orques tra li r espon mlmit·ablem ent. sobr etot en Ull sector· de vent d c pt·iruer·a magni tud. potser no ( cic ac cl' sc· lit pi tn s r~ po l'l' c•t el "' IÏ1 ('( DISCOS s s $ s • tant amb Iu co rda, ja mí·s J i.;cr cta . El ~ mo\ im e nl~ iuterior·8. dt>l bcgon al cincJUè rclwn un a le('tur·a lírC'ida. Lot seguint un pr·ogntnrn enecrt a t . i d chuTt' r , c·onclus iu. to r·na a rt'eobrar el eontingul e¡ ur munran r. com una coda gr ga uLina . que no ha viu r sgotal el pr-lluer . Es tnwta , p<'r tant, d ' una ines pr nulu versió inquirtanl, clcsrlru mat itzadu , qu e lJ·as toc·a (') clixé mahlc rii't qul' c•n eiH darrers anys s'ha anul cclificanl. Tampoc· ni r i rcln rf,'llt tex t dc· Nil'tzsc· hc c·om el ep u· c nr.a ra n pareix dl'I "Corn Màgic" ussolcàxe n , en nqu c·sta a vin r nlc·¡;n, la solcmnitnt i l' airr punyt'nt enoruwmcnl t ransrrnd r n t que se'ls vo l atJ·ibuir·. En n·sum , un Mahler· com mi's distant dd qlH' és habitual fins ar·a . pc r·ò fe l i manifestat amb una cfi càl'ia in~­ trumcntul d c pi'Ïmc·r·íssima J. C.P. c¡ualita t. e d c J o~ep M. Ruera. dels j ocs d' m·tifici virtuosís tic::. d e Iu onata de Br·oton s . dl'l bclli~sim Duet de l'ilac d e Joaquim H oms i d e la plas ticita t dt' la erenata a Ly din de Cada qués de M onts alvatgc . n a panot·à núra d c mús ica p erta n ye nt a difl't·rnts estètiques i es ti ls . co m és el cas dl' S onatèlia d' AntoniOlaf Sabat er o la por tir a onír·ica eontinguda en el Cttpriccio per a .flcmto .wla d c Gc rhard , tola d ' una qualitat ex traoJ·dinària set·vida p e r· dos j oves intè t·prcts catalans que posseeixe n virtuts inqii es ti onab les . La comuni ó d ' idees musicaJs existc' nl entn• X a,·iet· R elats a la nauta i J o ,·di }lasó al piano propici a que l es ¡,eves inte rpre tacio ns ga ud e ixin d'una llunúoosi tal c n cisad o r·a i posscei..,i n un const a nt esp erit comunicatiu. Pronun ciar les m elodies amb inte n ció musical i c uidar el j oc hamtònic e nt1·e les so n o ritats d e ls instruments sóu pl'iol'ituls constants d'unes ver ¡¡ ions ucuradíssimes d ' a q1•cs t r·e trat fonogrà fic altumcnl repr·esf' ntatiu d e la música catalana p e r· a flauta i piaJlO del nostre Lluís Tmllé n segle. e f, ·l Música catalana per a flauta I plano Xmit•r RC'Iob. flnutu. Jordi Ma>Í>. piano ,_ n o l' J1 o e aldria cons idcr·ar aqu es t dis r rom pacte com un punt dc r efer ència ohligul per· a aquells que vulguin fr·uÍJ· d'un ventall umpli , n•pt·cscntutiu i suggrr·c•nt dc· la litrrutura prr· a nautu i piano esct·it a per c!omposilor·s Ctlla la ns d e l nos trr segle. L' enr·cgistramcnt ens pcr·met gnuclit· dl' pur·Lilurcs summ11nH'nl divr r·IH'S en el seu eon tin gut , com és el cas tic l'cscl'ipt ur·u dinitmica i lll'illant dc· la S onatina d ' Oltt·a , la seducció coutingudu e n la MerlitCició TRIO À CORDES DE PARIS Ellitu: Aucliovi'fnals Jp San ·ià (25.1552) l a datTet·a plana del llibre t d el CD es pot llt>gir la fi!J(a tècnica d t>l volum: Textos : Víctor E s tapé f fr·aducció a l"anglès : Joan Sellent l tt·aduc- A c ió a l t·ustt•ll u : Hi1·a nl u Cah o I Co n ·t•c·t·ió tll'l lt'" tos en r atnlà: \ ~ ....·,~uri a Lingiií., Li t· a tl t• l' \ j untu ab nth •ll I F omr nt d r togr a fi r-.: EJi.,••mla G iru\ e nt I E nn•gi .. t n llnt•nt i m untat gr: Pc•n • C n-.ullt•n•;. ro ... tr·u S c' ll) or·u tl ,• a r Es p c t·nn c; n . Bllt'tt> lo n u 1992 I Col·lre t'Ï Íl pntn)('inadu i dir·ig id u p r r·: Ajuntament de Snhntl t•ll (CD I. St·gO IIU i'·IHll'll) I Amb la t• ul·lnhe~ruc·i ó: Funclac~ ió Mír.,it·u Cuntt•rnpor·unia I l'o rt ucla: CJ'Uvut d 'Ant o ni Viln ,\r-rufat. Carn·•· cir Subntldl. I 9:30 I Edita Audi o \Í l'i ll ll ls tlt• San·i i'i. Em ;.emhlu qut• no m ' lw deixa t nin gír , t' lli sn hr iu g rc·u. \ lot ~ dl!.: mnltt•., ft• lit·ituts! .\qt rc ... t t-, un cJi,<· amb tot, d~ ''C't~ i u b ' ' pt•r pod t•r· cnsrny;tr a qui ¡•ulgui . El Trio d c Cor·dt•;. clt· P a rís d cmo ... tr·a unn f,'l'll ll il·lu!iiÓ i , soht·ctot, un ~··un c·o m¡H·ornÍ¡, ar·tíst ie r n la int r qll'c ladcí clt•l '/Ho de corda dP llc•wl Cm,uhluncas; lct. Trc.~ p rees per a tri o de rnnl" ci r Pc•r·c· Casas; el Trio de con/a dr Llor·rnç Balsaeh ; c·l l're/udi , fantosia i dc111.w dc· J ose p Lluís Guz mnu i PI Trio rle corda d1· J os1•p Maria Pladevall. É s Ullll mir a m {•s el' Ull U hora cir músÏ<'u d c r ornbr·u sa badcUcne a b en rn·c•¡,¡• ntud a, ben intcr·pr·c·t uclu. br n escollida i, snhrr tol, molt b<'n enregistra da l,'l'iil'il's u la gl'an sensibilita t a qu(· en;,; té acostum a t~ d t(·c·nic P cr·r Casullcrc~. El UiiH·ct inl'lo u Ull i' ~ amables p a r·aulr¡, d c J oan Cuinjo an d c c¡uon e r·u dit·ec·tor drl Ct•nt r e cic• Docunwntaci6 i Difu¡.,i(l d t• Iu Música Conlcmpodrniu dc• l' Ajuntomr nt ell' B tu·t•('lona , tt·es fo togrufips dels mcml)l'es d !'I T l'i o (h• Cordcs dc Pui'Ís, i Iu d ot'u men t 1wió nercsslu·in soiH't{ els autora i lc·s st•vc's obt·cs com p er· te nir· l'I s uptH'l lite 1·ari c•fic-a ç pt• r· u Iu eompr·c•ns ió d el que ofE' r!'iX el volum. Un tiCH'IlllWnl Carles p e r adquirir·. Lo bo e CONRAD SifÓ: 1'/E.re: somni, mú•lca, memò ria Cmmul Sc·té,, 'limi Huigt•t, Dulur~ l~tlittt•, ()uim Olií-. \lfn•ll(l Gónwz. Hoc•íu \hu·tirw7. 'nm) \rnau, XaYit•r· Plunu•. Quictllt' (;,.•·mau. Oriul \,mut. Ct•ntt·t· ci'E,tucti,;tlt•lu Hillf'l'il ti'Ehn•. ('[) \ht•r·nutÍ\It. o m·ad Sctó és un ut·Lcl>à tlt> la mús ic·a. Un urtesà conte mpor·a ni . s l'ns ible al s c•u Lt·mps i als te mps passtllb. L1•s se vt•s corupos ieions, Jl ()Vt'!l i Ulf'IIIJHJI'als, poden fo rnuu· pur·t d ' un JJI'Ogr·a111<1 d c> m(rs il'll c làssic·u , I'CJJtl.eruporània , jazz o el<• C ne w age music. fi'on• cir tola c·lassi fïc·af'ió , I' obt'a d ' uqut>s t m(rs ic d e Mo ntblanc l'u mè dts pe l' intcgl'a r -sc u m h è xit a ull munt de classific a c io n s . Pi u ni ~ l us i a c 01·dionis ta inquie t . h a compos t m (rs ica p er a pt'l·lícules, a ucliovis uuls i a r·ts plàbtiqut•s, i h a a compan y at artis tes co m Llu b Llach , O vidi .Montllol', P a u Riba . J o an J.,aa r, e t c . E xerceix d c> ped agog mus ical a .\'lór a d ' J:.: lm· i d es d el 198 3 ha l'(litat 'uit tre balls disc·ogr·à fï cs. Setó C'Stim t• el seu ofic i, és més, reivinclic a el contcpt c d'"ofï c i" p e r· dumunt dc•l rle "professió" o "competic ió". El nou CD, L'Ebre: somni, nuí..sica, tnemòria , és una obra fe ta amb ofici, s o ta control p e rò es pontània , fruit d c la r-c ncxió i la madul ' l 'liU. El nou tr·ebaU d e Setó és una t"Xte ns a obra fra g- 57 6S7 DISCOS 58 6.58 mcntuda CLl 36 s¡·gmt•n ts. O't•ntTada , la fra gmentol'ió pol semblar unu muncr u d 'csquivm· Iu difíc:il lusr:u dc descnvolupur· nn ar rua. Però aquest no i'·s el cas. ALconlml'Ï , cud a Sl'gmcnt està e mbrionàriament desenvolupat, ¡.~ autos uficient. i alhor·a s'integra al movinwnll·onti nu de l'obra. Els elemr nl.s bi\sics d ·ar¡urst tlelicadíssim tn·hull són la fr agment ació, l'equilibri i la musicalitat. Cad a bt·eu tema és 1111 r·pcJam amb enlitut JII'Òpiu, però alhot·a (·s un st•gment elimer dins d'un nm: de segmen ts. Això provoca una constant t·enovació d c l'obra , que a va n~a i es tr·ansforma. Aq uest l'Ïlnw vitul, a més, evita t¡ue la música caigui en el paisa lbrisme d 'lUla banda ~;o no­ ra. S'bi acosta. cul dir-ho, però la fragmcntal'i6 fm·a gitu q ualsevol monopoli 'isuaL La ima tge és prescindible. El CD és una olwn ext r·aordinàriament controlada, o millor, equilibrada. Cap instr·umenl, i 11 ' hi ha un grapat, domina. No hi ba lloc: per u l'exhibició instnrmcntul. El phuro vertebra el moviment, té més pr·esl>n<·ia. però n o més pr·otagonisme. Les textures. els Limbr·es. els ritmes. tot està sotmès a un exemplar equHiliri. Fins i tol es pr·rfcr·cix tLDa subtil repetició a un desenvolupamrnl temàtic excessiu. El so acústic i l'electr ònic rohubiten sense exclou t·c· 's . L'esperit del barToc, d el jazz, del n eoimpressionisme, la r·otació dc diferents form acions, els samplers i els instruments convencionals. la guitarru elèclr·icu i la barroca ... Tot flueix de manera dosificada, breu , 1na~;nètica . Vúni<~ v. rotagoniRta és l'Ebre. És tm di.~c person(ll, però no egocèntric, comentava Sct6 a la " Revista Musica l Catalan a". P er·ò malgrat la fr·ugmentació, la mu&icalitat é¡, la clau del nou treball de Conrad Setó. Molts com- positors prescindeiXf'll de la melodia. Crec que el compositor La. necessita, é.~ IITHt pa-rt del seu ofici, i el ptÍblic La contimw reda mcult, ens com entnvu l'uuto•·. Crrtamcn t, PL lll'nguatge de Setó no és innovador. per·ò Ics seves mclotlies són eni¡,'lllàtiques, gair·ebé secr·etes. Temes com "Ahl'il lorrcnriul". '"24 dr juny... ", La dona ('nt:a nlada", " La nÍJ11Ja Hcanla", " Els ver ds i l' aigua" - amb la r econeguda influènl'iu dc Gabriel Faur·Í'-, o "Via Lemplària", só u diuuixns melòdics exquisits. Cal esmentar, a més. la qualitat i frescor dt'ls instnunentistes. la producció, del mateix Setó, i l'anrr·ada tasca del tècni1· de so David Casamiljana. Oespr·és de cine uuys dr silenci discogr·i\fic, In música de Setó té Iu força d'un pcnsamen t 11 u rgament interio l'ilza l. E l resulta d'aquest ¡n·oc·és és un CD que t'atrau i et condueix musicalmrn t pels mister·is dc r Ebr·c. e O. Picó S. Àngel solar r·omàntic un xic apt'galéos. Cinc anys són molts anys, per a llll cantant. llelor·nur· vol djr lol'nur, però d 'una altra nrant·ru , despr:és d ' ha ver· nwdit nt, madurat. cunviat. llt'·ctor· Vila toma d ' un llur·¡; vialge interior, en l'I qual rs meselen les angoixes pcr·sonals, els sentiments i t'ls prnsaments. Àngel solar és el frui t cr ea tiu d'aq uest viatge. Un u·ebaJJ d ' una musicalitat conli ngud n, introspectiu i càlid ulhor·u , amb una riquE'Sa I'Ítnricu destacahle. En són exemples " J er usalE>m'' (amb una tornada en hchrcu d' invocació a la p au), '·L'arbre'" {que es podriu inclour·e en un disc dc pop intimista conve n<·ionn l) i sobre tot "Solstil'.i d ' hivern". Vil u inter¡ll'ela lc·s pcees amb un sc•nlinwnt més expr·essiu que' ric costum i aconsegueix uns efectes musicals adnrir·ables amb un grup r·cduït d'instrumentistes. Cal destaca r. pet· tant, l' HI'UI'adíssima tasca del productor. Carles Cuses. P er la seva temòtica mono¡,rràfica i l'cstnrctur·n estili tzada però d ensu de les peces, es pot inclou r·c aq"Lrest C D d ins dels puròmell'es difosos de Iu nen age music . Les llrtt·r~ estan inspinrdes en tc·xtm un lies que podeu dc Iu r·ecer·ca , dins d ' un IIHllt'Íx. del sentit de Iu vido. Malgr·at això, lrs llctn, són La p ar t més drbil i tòpica d'Àngel solar. Lf, melodies i els r itmes volt•n molt per damunt. El CD s' obre i t'R lnnc·a arul1 tLUa intr·othrcl'ió i un final musical met u JII'Op d~ certes composieinns mininudistes d e Philip Cluss que recull i sintetitza l'e,. per·it musica l i con<·t·ptuul de tota l'obr a. L'intens sentiment rr·ca· tiu d'aquest CD neh. dt· r angoixa i la r·cflexió d'haver· d e viun• en un món on existeix In sida. Àngel solar és t'I st•ntil homenatge d ' H èctor· Vilu u tots aquells qul' putl'ixrn PI drama dc la sidu, ~I r·r~túg i la mar·ginaeió. Es un h·eball com¡HII'It'. coherent. ric i ambició .•. lànguid i il'l'egular dt• vegades, p erò amb un !>l'll· Lit de la musiralitul ntlmi· rabie, que ohrc una nova dimensió en la cttn rru artística d'Hèctor Vilu . I D.P.S. Ht'ortor Vila PI CAP CD 90 005ï ' 'L wis ct"CHtor· optime, luccm <Üc-rum profrens ...., ("magnífic Ct·eador· dt' Iu llnm , que fèieu n éixe r· la clat·or d el dia ... "). Amb aquest fragment d e la Litúrgia de les Uor·es comença Àngel sot.ar, c•l cinquè CD d 'Hèctor· Vila. El Sol, símbol de vida i esperança per a tantes cul tu r·es, és el motiu conceptual que articula les peccs d 'aquest nou truball. Després d ' una ful guran t carrera comcn:iul a meitat dels vuitu ntu , llèctor VIJa va dcsapun)ixc:r· d el panorama musica l català tot just encetada Iu dècada dels nor·unta. Ara, més de cinc anys drprrs del seu darrer· dise, r·etCJr·na. Ja no és uquell cantant Surt al mercat la versió catalana de Pere i el llop L a coneguda obra musical i ensems con I l' Pere i el llop , de Scr·gc P rokofiev, sur·t uq uesl mes de desembt·e dc la mu del segell Harmonia Muncli Ibética. E s tracta d 'unu obru que es pr·esenta amb un for·mat molt acurat i que inclou el llibre i el disc. E l conte és narr at per· l'actor Sergi Mateu i elllilH'C conlr il·lustracions en c·o.lo•·· La versió musical és a ctu·a de l' orquestra Siason Russe, ditigida pet· Andr·cï Tchistiukov, i va ser enr·egisLt·nda a Moscou el mes dr maig d 'enguany. Fins ara no existia en el mer·cat discogràfic la vel'RÍÓ catalana d 'aqurstu obl'a, i ha estat una iniciati vn del mateix segell l-1 al'llroniu Mundi Ibérica. Ser·gi Muteu iDterpretarà aquestu composició, junt amb l'Orqu c~'>tl'a Simfònica d el Vallès, divrl'ses vegades al lla r·g del pr·ò~in• an y 1996. e RRMC - Orques tra simfòn ica de Barcelo na i nacion al de Catalun ya àte es O& la !1:. a. Solist es de l'OBC al Saló de Cent es •n ·a In IX Tempo rada lr .¡. ss 2 dc nov~mboc 1995 Magdalen2 Monlrlcz, flamo Larry P:Jssln, c/111111<1 Magdalcrut B:trrera, arpo David B.'lll<Si e~, .toH Ana Ga!An, <~oli Erlc Koonoz, mola David n. Runnlon, lliolonctJI 1 al a- lr. ió 7 8 "'l"'· u c. Oavld 2l dc rchrcr 1996 Rob,.rt G..,.bnrtb Mogtblcna Mllltlncz,j111uta DL<oo Engll•lt. ~ I.Arry l':l.,.ln, dant~et Serra: C,w,tll<.:rc!lreóa Setrn: H.emcmbm nça G:trr<:bJ l'..~l<>nll G!lrrct:&J O<ln(a, de I~ Suftt! 1-"mponlllllt.'Sll ri- ·a • 30 de ncw~nibrc 1995 3 Larry Pas>ln, clm1net D:lvld B>Uestcros, t1olf EntiU Urugal.b, piano C.Ph.l!. Bach: Duo en -ol m.jur. per o 11 11 de gener 1996 Magdalena M:lrtlncz,jlaut11 GU ShMon, molf Pere Serra, •1u/i Eric KooniZ, 1iloln )03n Miró, t10in Dav-Id O. lhntnloo, 1'/alona•/ Moznrt: Qu,oneo omb R•uta K 21lS 6IO'l2tl! Quln1e1 de conb K. 515 18 dc gener 1996 Pere Scrr:>. ufo/f Uuls Scdto, l'lo/once/ ~r. Ro•• l.lorcns, p1r111n Brolons: 'l'rlo op. 39 ScJuohcttJ Trin op. 99 7 Dl 1!111 Generalitat do Catalunya WJI Departament do Cultura Pc!te ~. I'{(J/( dc març 1996 li dc Oldf\ 1996 12 Qulnlel dc c::on.b dc B.uttlona AniOnJ Vc:lla. 111>11 )020 Miró, 11o/<1 Nú.r ia Cah..,.o~ l"'nlmtef'l Enric RJpu, rontruiJttL'C Rosstnf: Sun.uu uum. 1 en ~ol m.Jfor On:ah nlSt Qufnlt:l umb chtrlnc' <Jp. 115 19 j(Ytd'topo:rcet, L'Iu/I Amo Gal1n. t-.olf Miro, ,;o/ir Mlqud Sc:rntlalma. 1'1(1/11 GhOOI'Jl.h C: Motalu, t'Ul/t)r¡c-,•1 J""" nruekncra lnwnne'J.Zo O.'Orftlu Quinlot op. 97 21 dc muç 1996 13 Kosarlo u.,m~ndcz, rw>ll Ana CaUn. uo/í Sus:onne MognolSSC)n, NOrlo (Aivo. rioloncd llnydm Qom1tc1op &1/;1 Wol/oScrco)oa lu-diana Me nde l•..ohn: Qua nco <tp. f 1IZ Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona, Dijous, a les 8 del vespre Informació: 317 1 O 96 Entrada gratuïta •¡ dc m:oi¡¡ I ')<)6 Mog<bkna ~brtinCZ,jlflutll Anf!dJ""ús Gatdl, ,;,.¡; D:lvld 8 . llunnlon, r1olouu·/ llaclu Suloc num. 5 per • vlolon<cl sol BWV 1011 Dnclu l'ortltu per u Onuon •olu IIWV 1013 lbclu l'anoia núm 2 per • 'lnli -.ol UWV 1()().1 el ·a VJcuxtc:o\J)Iifl ~mvl!nlr d'Amerlquc 18 Alfons R~ene, ckrr1net J)illr\0 ió :U 6>111;> M)llillvceck:Trio op, l RousselaJoueurs de nrnc.•, pN ¡a R.IUl~ i p(¡.JOC) M:U1Jnm Promcn;&d~. ¡>tr ~l R:tUl,l, violi I Motnlu, ufúlollcto/ Denejam: Qu¡u1ct núm. 1 PuénollosoQu>rll1 núm. 2 (E>orena) Moosalwogc: Quaneo Jndi:l 5· ldllloZ'VI,plmm Beeth oven• Son;u" n\lm. "; op. 24 ·Prima ver.'• lh·ur.lk: Trt:> 1"-""'' mmJnuqucs op 75 lll¡pu: ~>Joul d An10ur op. 12 Bc:n B~lnu Sp.Jnl.'h lk.·tceusc Krelslcn Uebc llcd Masoenct: M.:dlo.od6 d<• 7bafs IVtnH Gheorglu:~ 6 25 d'ahnl 1996 17 GUSharon. t'fob 29 dc fci>rer 1996 Jinclrkh Bardon, IJio/f Eric Koon t~ a_){olf té llt'odel: l'a' .J<•IIIr.. en aolmcnor 1 O S:dv:u.lor Martincz, jloutll Weber: Quinlcl per • d:trinco Iq• .artet dc corda op. 34 5 Barrluo Son>~• X t•n '101 major Ccrluud: C:.priccio per • R.•u•• sol• Ccrhoroo Qu:ut<'t d~ ct>rd• num 1 C<'rhordr Chuconne per o vluli •ol Gerhard: Qulntel dc vent de corda op. 30 4 Vb1c._-c:nt llJh:Kicnt, tJioltWCt!l Moznr~: Son:n~ rn • I bemoll K. 29l R~lnl: Duem) '*"" Evguenl Cr:lldt. do/f Alcxandr:o ~ t'IOl( Cari Johanscn, t1olo David B. Runolon, t1o/ollcrl lilndemlllu Qu intet per • cl3finctl qunroct H de dc5embrc 1995 Qu2nct de corda C..U<li JoWToporu.r, tiolí 16 Ghcorll.hc Mo111111. llfDiflnC<•I Evx:uc:nl Gratclt, t10II AkuJ\dra Prez:üscn, rMI Cari Joban>Cfl. Jh.\fkl 8.. Ku.nnfon. t'fu/ulk.ri ~bnén: El Co•·•ller enamornl Toldr.l: Empun<" MMiincz.COmln: El Rerug. SoiA: ,Un dia dc març Brotons1 Pon de la Selva Morer:>: 1"' S.on•• espln" 18 Jlndrleh llllrdon, MJquel Scmlhlnm, t1<ohl G bror¡¡h ~ MOWI\1, r·1to/orrcd Guillem Uobdl, "'"'ml~tL< Mo'Zru11 Dlwnlmeno K. l:Sil RòmbC.f'JJI ~<1111H.I l)cr n v•olum:el I ctn1trl-ibu1x 0\•nrnkl Vals Jlo.•lnl: Tem¡><''"' Puocinü I UI\.Jntt·tnl Cc:rw.U6: llurlt "'" ll~rlc-• )opUn: llcliooropc ll<>uquco 11! d'.obrll 199ú Sltvla Corl•'dll, /0801 DnvJd U. Thompson, trompt1 AnJtcl jcstl• Gard:o, u(!JI( Qunnco de cord.~ dc Dnl'ttlon• Ro~c:U, tmmptJ Eduard 1~'17-'LCO,jàgOI D· C&tbond.L tiol/ 9 ñ:o~crl lixtraordlrwrl Crntt•ntJrl 16 de no,cmh•o 1995 Quirllc< dc vcul Aulos Josep M~ ftrotOus, jlilula Roben )ullA. obc:c' Allons RC""Cr1f, c/im,cl s, le ~~ 'UI,· ' li 2 I J d'ohrll 1996 MI<IUd Sc1't'ahlmot. t'ff,Jfl. Uul.J Scdó, rklion~ Mo>·""' Quuroet num 14 K. iH7 1H llttthove n.: Quan CI num. O•ut:J i orpo Ravel: lncroduccló I Allegro. per o naul:'l, elnrlnct, dos violins. vl()l¡, ¡ violoncel 'Ïl ~tnJIIn.o per J vlol• 'Ol (E"re""l Mon(JjnJVnlt.tt'l l1otl.lfr.&'ll cnncctt~1 n1 Ccrvdló: 15 ) ol.d'Topol'ttr, ''""' 1""' IS dc rt~>rer 1996 QUltr1cl Afbtnl.z Va_.¡ll I.A1Ubrloo•. t1v/t, 21! dc m•f\' 1996 Aul!<'l J CSíl!l G•rdn. r·I¡Jf Albert Atteot'lk-, ptm1n fk.nq:uua ~tn.JIJ num l Urotons: !v11l.li.J Clnnll: 11 11o1Teraro dc 11 borblerp tlf SMslflr, per a daroneo I :arpo llasaa>pol: Troo ¡><'1' a llauro. cbnnct lorpa Rav~ Pcço en rorma d'hall'•ncr> J"'r o a. 14 i \.;ariJ\'1tJoru ROet~lnl.: Antbnte 1 tn febrer 1996 Mngaaleno Manincz, jlauur Mogdalena ll:uTet'a. ""'" Andri~: lnt:ermc1.J':O Toun\len Au Matin, pt:r a ~rfM wl., Cnplch A l'espagnolc, per u e&rr>J 8ol~l Plav.ol.o: 'l':mgo CnfC: Alwyno N¡\Ja<lc< Roussel: Sercnnta per ::a Oauta violi, vloht, violoncel I orpa op. 30 Rossln~ C:.v~oln• ad~ ,;,.,¡,, 20 16 dc m2i¡; 191)6 J.-p F'usl.,r, <IW111t'l .SUvb Cori«lli, /tr,!."'>l Osbs Wllcll$kl, plwi<J Cllttl= Tno •P>Ih(1itlll<:· lleelhoven: Trln up. 311 (del SepiL1 op. 20) ;lO de m>i¡; 1996 Larry Pas~ln, ciDrlrwt SllvJa CorkeUI,fir¡w Da..W D. Thompoon. trompo AngdJ~(tJ Carda, t'fOfo D:lvld B:tllcslcrtld, t'iu/f lttic KQono.., t1()l¡t David B. Run.n lnn, vlultmcvl Chrlstòt>h Rlohn, <tJillrtrbo L'< Schuberu OcM, IJ. 80j/op. 166 Ara pots comprar totes les entrades des de Quan vulguis anar al Palau, truca al TEL-ENTRADES. Un servei gratuït de Caixa de Catalunya que és a la teva disposició les 24 hores del dia. Alxr podràs comprar les teves entrades quan vulguis, des de fer cues. I només hauràs de recollir-les a la taquilla el dia del concert. Aixf de fàcil i ràpid. Un servei de Caixa de Catalunya per als seus clients i per als qui encara no ho són. casa, i amb qualsevol targeta. Còmodament i sense ~ ~ ~ 3101212 '&~~ CAIXA DE CATALUNYA ~ lSa