Revista Musical Catalana. Núm. 150 Abril 1997
Editorial: 150 números / PANORAMA Lou Bennett. Un record càlid. Ricard Gili / Mikrokosmos: Liceu: un llibre per a l'esperança. Pere Artís / Tangents: Música a l'estiu. Jordi Maluquer / Del seu affm. Sr. Riccardo Muti. Jaume Comellas / Connexió berlinesa. Xavier Casanovas-Danés / Quan la tècnica no és suficient. Lluís Trullén / Un artista en majúscules. F. Taverna-Bech / Maria Creuza: Bona veu i mals acompanyants. Albert Suñé / Company, massa mancanses. Jaume Comellas / TEMA El Liceu, any 151 / La recerca del model ideal de programació. Joan Matabosch / El futur vist pels cantants. RRMC / A favor de la creació catalana. Anna Argemí / Valorar el component dramatúrgic. Marta Porter / La veu de la graderia. Jordi Martínez / La veu de la societat civil. Una primavera cent cinquanta anys després. Ignasi de Solà-Morales, luís Dilmé i Xavier Fabré / Els suggestius annals del Liceu. Jaume Tribó / MUSICALIA Salvador Brotons. Un músic integral. M. Lluïsa Morán / Pérez, Zacharias, Hager i Canino. Lluís Trullén / Del belcantisme al verisme en la programació del Liceu. Jaume Comellas / Tríade: la configuració de la identitat catalana. Joaquim Vilà i Folch / SCHERZANDO Cesc / LLIBRES / DISCOS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
L' 151 DELUCEU i ·::» z Salvador Brotons, . mUSIC ~ -integral BARCELONA Muntaner, 300, Xanfril Laforja Tel. 200 81 00 CENTRE COMERCIAL GLORIES Avda. Diagonal, 200, local 8228 Tel 486 01 87 BARBERÀ DEL VALLES BARICENTRO Tel. 718 97 51 MADRID Hermosilla, 75, Esq. Gral Pardiñas Tel. 435 89 89 MADRID-2 LA VAGUADA- Tel 730 48 82 SUMARI o-,.. ~ t•evista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA TEMA MUSICALIA o )> 150 mímuos • o •o •• •• CD •• •• • •• •G !.au Bennett. Un record càlid per Ricard Gi li Mihrolw.~mos: Liceu: un llibre per a l'espe1·twçu per Pere Artís Tn ngt'nt.~: IHtí,sit:a a L'estin per Jordi Maluquer net seu afJm . Sr. Riccardo Muti per Jaume Comellas Connexió berlinesa per X. Casanovas· Danés Qumt la tècnicfl no és suficient p er Llu is Trullén Un nrtista en majúscules p e rf.Taverna·Bech lla ria Creuza: bona t·eu i mals acompanyants per Albert Suñé • Company. massa perJ.C.C. • ElUceu.anylSl ma~tcances La recerco dc/ model ideal de programació per Joan Matabosch El,ji1111r visi pel.~ ca ntants perRRMC A f<tiJO I" cic la. t-reació catalana per Anna Argemí llularur el component dramarúrgic per Marta Porter • La l'eu de la graderia per Jordi Martinex • La t•eu de la societat civil L11c1 ¡JrÍmcLL·era cent cinquanta anys després per Ignasi de Solà-Morales, Uu is Dílmé i Xavier Fabré Els suggestius anna/_s del Liceu per Jaume Tribó aiL·ador Brotons. Un mií.sic integral per M. Lluïsa Morém Pt!re:;, Zachflrins. Tlager i Canina per Lluis Trullén nc/ belccllltÍ.mle a l verisme ert la programació del LiCPII perJ.C.C. Tr·íatl~: In configuració de Ta identitat catalcwa per Joaquim Vilà i Folch kl••4oriiM,_. SCHERZANDO LLIBRES p e r Cesc . arr1a ' Major de Sarrià, 57 Tel. 203 07 14 08017 Barcelona Pl. de Sarrià, 9 i 10 Tel. 203 04 73 080 J7 Barcelona EDITORIAL n la lluita p ermanent amb la fu gacitat temporal , l'és er humà ha arbitt·at mecanismes que h p ermeten d e posar fites a una quotidianitat que esd evé , ineluctablement, passat immecliat i anticipació d el demà: són , entre altres modalitats, els aniversaris o l' assoliment d'tma xiJra , digna de ser desta cada , en una tasca menada amb voluntat de continul'tat. Fites de significació fun cionaL p erò que, adme e comunament, ón un punt de r efer ència p er a qual evol activitat. El número de la nostra publicació que ellector té a le mau és una d ' aquestes fites, puix que, a mb aquest , són 150, ja , le vegades que h em materialitzat la nostra voluntat de ser vei a una àrea específica: la música . Cent cinquanta: una xifra que si , p er un cantó, invita a girar la vista enrera p e•· fer balanç de la feina feta , per un altre és esp eró per assolir els proj ectes d e futur. J és, justament, l 'equilibri òptim entre aquest es dues disposicions anímiques, allò que cal! D es de la talaia d ' aquests cent cinquanta números, ho tenim molt present. No ens hi emmirallem, en el passat. De la ma teixa manera que no en s condicionà quan. ell984 , iniciàrem el nostre camí amb la t·epresa d 'un nom mític ('·Revist a Musical Catalana"), per noble que hagués estat l a eva hj tòria pretèrita. El nostre passat és ja a la consideració de tots (tant el de l'etapa primera com el de la iniciada el novembre de 1990 amb la incorporació de l'emissora Cataltm ya Música en la cor esp on abilitat fun cional). Miler s de p àgines, cen tenars de col·laborador s, tt>màtiques phu·als, ~reflex pe riodístic d ·allò que fou actualitat, accions concretes com la r einstauració de la Festa de la Música Catalana o la r ealització d 'una Enqu esta Musical ... ; tot això en s autol"itza a afirmar, sen se cofoismes cle cap mena, que el gruix de l'obra feta és una contribució po itiva a la cultura musical del país. Aquesta asseveració és feta, certament, i malgr a t tot. des de la cons tatació de les litnitacions que no h em pogut super ar o de les mancances d 'objectius p erseguits i n o as olits. És feta , també, amb la plena conscièn cia de què significa la contimiitat , esp ecialment en un país com el nostre, on ta n les il·lusions es mat·ceixen a l' embat d 'uns contratemps. É s feta , encara , amh la convicció serena que, allò que h em fet , és ja un patt·imoni col·lectiu. Aquest patrimoni és el que volem engrujxir aml> la supet·ació dels r eptes de futur. Reptes .interns (noves iniciatives, projectes renovadors, nous plantejamen ts de forma i contingut que tenim en estudi i la materialització d els quals els nostres lectors podran comprovar aviat) i externs (el inherents a l'especificitat d'una publicació co m la nostra; els provinent d'una voluntat lingüística explícita i clara; el que tenen p er base àree tan concretes com la publicita t , la distribució, etc.). Sabem b é que el futut· es guanya dia a dia . E n aquest dia a dia , hi estem fondament compromesos. Passat i futur es r esumeixen avui, en l'escaiença d ' aquest número 150, en una síntesi superior, amh l'expressió de fonda reconeixença a tots els quj han fet , i fan , possible la nostra p ublicació: els subscriptors, els lectors, els col·laboradors, els anunciants, els qui integren o han integrat el Consell Editorial (alguns dels quals no són ja d ' aquest món), l'emissora Catalun ya Música i el Consorci del Palau de la Música Ca talana. És gràcies a la suma de les il·lusions, la fidelitat. la disposició, les aportacions, els suggerimen ts i les iniciatives de tots que aquests cent cinquanta n(tmer os no són una meta. ón una pausa en la ruta per guanyar el demà , a la consecució del qual no set·an escatimats e forço de cap mena. 150 números ¡;;¡ §: = e.... e ~' ;;r 150 PANOR AMA Lou Ben nett Un rec ord càl id per RICARD GILI ur·ant els anys seixanta, p el club Jamhoree de la plaça Reial de Barcelona , crue alcshOL·es vivia la seva època daurada, hi d<' filaren alguns dels millors Jazzrnen que vi\'ien a E uropa o que er-en de git·a pel continent. Hi poguérem escoltar Bill Coleman. Albert l cholas. Cur Lafittc, Hal Singer. Stéphane Guppelli i uns quants m és . Cap al 1963, si no ho r ecordo malan1cnt. va aparèixer un or·ganista del qual n o abíem re i que feia poc temps s' havia ínstal·lat a Europa , concr·etament a París : era Lou B ennett. En aqu ella època havíem pogut escoltar ben pocs intèrprets de l'orgue Hammond (les actuacions a Europa del MilL Buckner. " iJd Bill Davis i Jimm) Smith no es produirien fins al final dels seixanta i p r·i ncípi dels setanta). Lou Bennett va fer una b ona impressJO: d 'entrada. per la novetat dc l'instrumen t i les sot·prenents sonoritats crue n'obtenia, p erò sobretot per la manera en què es lliurava en cada inter pretació, cantussejan t les fra ses que executava a l'or·gue i dona nt al seu r·ostre variadíssime s expressions, des de furioses gan yoles amh la boca fins a posar els ulls en blanc tot ilirigint-los f'ap al ceL Foren tant Ics seves qualita ts musical com Faire extravagant del personatge el que propicià la fnmca acceptació dc Lou Bennct per part del nostre púhlic. I fou així com Lou Bennet sovintejà amb les seves visites als nostr·es clubs, el J amboree, la Jazz Cava de Ten·assa i altr<'s llocs on esporàdicam ent es feia jazz. D 150 6 186 A tot arreu el sen caràcter extruvet·tit i fantasiós cr·a b en r ebut. A Catalunya féu molts amics. S"hí trobava bé, a casa no tra. Fills que un bon dia , com havien fet altres músics american - (estic pensa nt ara en Pony Poindext er ). decidí fLxar la seva r esidèn cia en aquest p aís, exactament a Coma-ruga. A.eribà a parlax una mica el català i se sensibi-litzà, a la seva manera, amb els p roblemes d'aquesta ten·a. Una vegada em iligué toL sa tisfet i amb tm somriure maliciós que bavia trobat la solució als problemes lingüístics d e Catalunya : havia creat un nou idioma, fusió del català i el castellà. Com a exemple em proposava la paraula ··gramè ''_ que no ~>ra r es més que la sÚll<'Si de la paraula castellana "'gracias" i dc la catalana ··mercès··Com a mostra més seriosa d 'aquesta voluntat de sensibilització i apt·opamen t envers la nostra cultura. en molts dels seus conrerts ofe ria una ot·iginal interpretac ió , plena de sentim en t d'El cant dels ocells. Ha via cop at perfectame nt el que en aquell any dif1cils r·cpt·esentava aquesta cançó per a nosaltt·es. I això que els seus orígens i Ja seva form ació er<>n ben allunyats dels nostres. Ha via nascut ell926 a Filadèlfia (Pen nsylvania). Com molts altre . començà a tocar el piano a la eva parròquia, sota la clirecció de la seva àvia. Va fer· de sahatf>t" i durant el servei militar (1943-46) va tocar la tuha a la banda del batalló (ell explicava que elfet de tocar la tuba li havia facilitat molt l'èxit enlr·e les noie . perquè això li donava fama de b on ·' petoncjador''). Després del ser vei militar torna a la seva feina de sabater, però aviat es dedicà professionalment a la música com a pianista al capdavant d ' tm trio de l'estil del dc Nat IGng Cole. Cap all949, clespt·és d 'escoltar Wild Bill Da\is. decidí adquirir un orgue Hammond i fou amb aquest instrument que assolí prou anomenada com per intentar, a partir drl 1960. l'aventun europea. Així fou com arribà fins a nosaltre pet· oferir-nos la seva música i la eva singular per sonalitat. Si h em de j u tjat· Lou Bennetl cstt-ictamen t per les seves condicions de jazzman, hem de dir que era un bon seguidor dels mestres de l'orgue Hammond. bàsicament Jimmy Smjth i Wild Bill Davis, encara que lluny dc l'extraot·dinàt-:ia categoria d'aquests. Donava el millor d" ell mate.Lx quan no defugia e] paper d e seguidor dels seus mestres. En aquesta tessitura toca va amb una en et·gia i tm swing con idrrahles, tot construint fra ses incisives i coh C'ren ts o seqüències d 'acords a mh gran força dtmica i plenitud de so . Quan buscava l'o r-iginalitat gr·attüta, el seu discurs p erdia coherència i tremp. De la eva iliscografïa destacat·iem un EP dc 45 rpm enregistrat a París pet· al segeU RCA amb el ¡,r uitardsta belga René Thomas. En els temf's ·'Enfin'' i " Amen" Lou Benncll ens dóna eltnillor de les qua)jtnts que abans hem esmentat. Lou Bf'nnctt. com molts altrr:. jazzmen en aquests dar·ret·s anys. ens ha rut adéu, però sct·à, segurament, un drls músics de jazz qur h a deixat un record més càlid entre els afeccionats d 'aquest país. • PANORAMA Presentació de Canal Obert, MIKROKOSMOS üceu: un llibre per a l'esperança lC Sospito -més ben dit, en tinc la cer· una gran part de la gent de la meva lleva (escolaritzats com fórem en circumstàncies i metodologies ben especí~ques), un tema, el comprenem bé quan ens és presentat en formo de llibre. Sí, ja ho sé, el que em diran ... : els avantatges de la tecnologia moderna, el món de les imatges virtuals, les expo· sic ions, les maquetes... Totalment d'ocord! Però... Però no som pas pocs que ens delim ~ mirar i remirar -oi, aquell beotí~c costum de "mirar els sants" d'un llibre!...-, llegir i tornar enrera, contrastar i subro~lar... I això no es pot fer sense un volum a les mans. D'ací la satisfacció i el goig de poder dis~sar d'un volum esplèndid sobre l'edi~ci (els edi~cis} del liceu, signat pels arquitectes Ignasi de Solà· Morales, Uuís Dilmé i Xavier Fabré i editat com a exponent del projecte de reconstrucció presentat el passat setembre a la Mostro Internacional d'Arquitectura de la Biennal de Venècia. El llibre és estructurat en dos grans blocs: "Un edi~cí ol llarg de la histò· ria" i "Projecte de reconstrucció i ampliació", precedits per lo tronscrip· ció del text institucional de l' ode de col-locació de la primera pedra de lo reconstrucció i per uns mots rntroduc· toris dels autors, i seguits per un utilis· sim quadre de dades estadístiques i una referència sobre lo Fundació del Gran Teatre del liceu. l'agilitat expositiva (tant sobre l'è· poca pretèrita com del projecte que, a hores d'oro, és en fase d'avançada realitat) i l'acurada selecció fon d'o· quest volum uno eina excepcional per com¡>rendre les llnies mestres d'allò que fou l'edifici del liceu i d'allò que serà l'edi~ci del nou Teatre. Uno eina excepcional que si, per un cantó, comporto uno certa melangia pel passat (en el meu cos, acrescuCio per un trist privilegi: haver viscut, i des de dins, el descabCielloment del drama de l'incendi, puix que ol moment d'ini· ciar·se jo era reunit, per raons profes· sionols, amb lo Direcció del Teatre... }, per un altre reconforta com o penyora d'un futur que és gairebé o tocar. Un s'hi ho adelitat llargament, en lo lectura d'aquest llibre, reprès uno vegada i uno altra... Obrir· ne les pàgines i perdre·m'hi en el temps és uno bella manera d'evocar cent cin· quanta anys d'història. Hi ho moltes moneres de commemorar uno ~ta com aro el 150 aniversari del liceu. lo lectura reposada d'o· quest volum és, amb tota seguretat, uno de les més profitoses... td Pere Artís tesa- que or- ~rò ~nt tpde es- is. m- ·u- da I el ixi ·es la ett :lilir ~ls d, Jd de aell er :s. ili e- :!Ï- ~s ca at ia a- at el s. l'' le s- es ¡¡, ;¡- s. televisió local de Barcelona caha dc tenir lloc al Palau d<• Iu Música la pt·cscntació d el Canal Obet·t-Televi sió Local de Barcelona. L'acte vu ser presidit J1er· Fèlix Millet, pn:siucn t de Ja Funduciú Orfeó Català-PuJau de la Música Catalana. i pel president del F.C. Barcelona , Josep Lluis N úñez, ah, quals acompanyaven Maria Font u<• CaroJJa i Rosa Garicano per la Fundació Ot·f¡>Ó Català- Pa lau ri<• Iu Música Catalana , i Sixte Cambt·a i Joan CoU pel F'. C. Barcelona. El motiu dc l' acte va ser anunciar la presrntal'ÏÓ per part d e 11'>. esmentades fundacions del pr·oject<• de canal televisiu, inscrit en t•l marc dc la LIC'i de la televisió local pet· ones ter·r·rstrPs aprovada a Mudrid el mes de d1·sembt·e del 1995 i d ' acord també amb el Reglament p er decret de la Gen eralitat dc Catalunya del passat 14 d'octubre . Segons que assl'oyalà F èlix :Will1•t en aquest acte, ell feia t·ealitat una incprietud que df's d e fa anys ha anat gestionant i preparant Iu Fundació OC-PMC: pode1· presentar legalment i ofiC'ial.ment la sevn sol-licitud p er estructurar i gestio· nar un canal d e TV local a Barcelona al sen ci de la cultut·a i dc les entitats i institucions barcelonines i catalanes. Canal Ol.Jct·t set·à una televisió local que ti ndt·n com a àmbit pl'inc:ipal de difu Aió el mm1icip i df' Bat·celona i t·omptat·à amh possibilitats f u turcs d ' ampliar uq nt· ~ t àmbit en col·luboració amb altn~;; televisions locuh, d e Catalunya. El 'olum de poL Iac ió que inicialment podrà sintonitzar Canal Obc l'l serà, d ' eulnrda, su periot· als 2 milions de pcn;oues. El nom dc Canal Obl'rt ul·ludeix al caràetcr· d 'indepenclència política , econòmica i tecnològica amb què n eix. La seva orientació és el camp de la c·ultura. entenent aquest concepte dc la manera rn(•s àmplia possible . Els acf'ionis tPl:! fun d ad ors amb què nei~ Cnnnl Obert S.A. sóu ll'.s esmentades ducb funda cions, a lc·A quals s'ha afegit recentment l' Agn tpació M1ítua del Comerç i lu Indústria, tot i qm• b . C ])er en IlO\ Ci> i immediates int·orporacions d'ul tres socis. La societat ja ha constituït un conseU consultiu, en el qnal figuren entitats molt t•t•prcscntativcs dc• Iu vida social i c-ultural barcelonina. Finalment , c·al esmentar C(lJC s'han r·ebut, i continuf'n arribant, un gr·an nombre d ·ad ht·;,ions d'altres institucions. or·ganitzacions i entitats qut' han valorat molt positivament aquest pl'Ojt'rtc•. • Curs de Carles Guinovart a la Univct·sitat d 'AJcala de Henares Nou equip directiu. a l'ACC A l compositor i cateclriaic del Conservatori Superior Mrwicipal de Música de Barcelona Carles Guinovart ctcaba d'impartir w1 cnrs sobre el tema El Cluvecí ben tempet·at i Iu Pasacaglia en d o menor. Estucli dc la fuga i de la variació en J, S. Bach. Aquest curs s 'IICt impartit en el marc de l'important cicle de cursos d'espec·ialització musknl que programa La Universitat d'ALcaló. de Henares. Amb un Iota( de 30 hores ltoclives, aquest curs parteix de la basP que les m1es obres indicades constiueixen la base d'IUt curs que inLenta apropar--se, des d'Una pedagogin rwoescolèlslica, a l 'esh1dian1 interessat, ja sigui eles de l'angle teòric i fomwl com des de l'imerès de la proxi interpretctliva. • E E I compositor Agustí Chorles Soler és el nou president de lo junta directiva de I Associació Catalana de Compositors (ACC) que va reno· var els seus càrrecs directius o primers d'any. La resta de l' e,quip està int~rat per Oriol Graus Ri bas, vice· pres1dent; Alícia Coduras, secretària; Josep M. Balanyà, tresorer; i Ramon Porter i Marcos Bosch, vocals. Un dels principals objectius d'asuesta nova junta és lo difusió de I ACC a tots els àmbits de la música i la seva presència allà on la música d'avui sigui la protagonista. El nom· bre de compositors que formen l' ACC és de 92. • Servei públic Busqul'm pt·oft>ssor dc violí especialistn en nens petits. Tel.: ï7ï 11 67 (Laia) 150 PANORA MA Company pas a al Teatre a pro du cció del mttSical Compun y, que s 'lw presentat al Marrat de les Flors, reprèn les ¡¡ev(·.~ retJresenta cions a la seu del Tea tre Naciomrl de Catalunya, concretament a la sala on s 'ha representat fins a l 3 Z de març l'obra A11gels a Amèrica. J}è:cit assolit per aqnesL espectacle a l 'obligadmmmt curta tempomda del Mercat de lc.~ Flors, amb les localitats e:chauricles a les darrerPS f uncions, lw portat a buscar el perllongament de les rppresentncions , cosa que ha estat possible grètcies tt lu t•ol·fabornció de la compcmyin del Teatre lliure -productora de l'es¡JPCLacle-, del TPcrtre Nacional de Ca talunya, del Mercat de les Flors i de l 'empresa Focus, en una acció coordúrndn que el$ settS res- L acional ponsables han cofornt molt posilivament. Es tracta d'una nwstra de cof· fo,bora.ció int erin.~titucionaf o I res bandes més la presència d iwa empresa privada que, segons els respomwbles de les cfiverses instàncies, marcet W t punt de partida significatiu en aquest sentit . Company ro11umdri'r al Teatre Ncccional durant un mes o partir dP mitjan abril, període que pot allargar-se si les circwnstòncies -resposta del públic- /ro afcworeixen. Aquest espectacle lta estat vist per 10.300 espectadors en les representacio11s que vcm tenir lloc al Merc·at de les Flors, més 2.000 al Teatre Municipal de Girona i ww quantitat semblant en les funcions que van oferir-se al Teatre Fortrmy de R eus. • Dotzena edició del Concurs de Piano de Berga E n tr r els dies 26 d ·abril i 4 dr maig té Uoc a 81•rga la l2a edi<·ió dr l Concurs de Piano Pre mi Ciutat dc Berga, que or·g~•nitza el Cenlf·c d'Estudis Musicals del Berguedà L'E spill , dedicat rnguany -tot srguint una paula marcada en anter-iors edicions- al rompositor Manuel Oltra. Hceor dem que u al{nest premi, s'hi poden presentar tots els pianistes menors de 29 any¡;, S<'goos acruestes quatr·e ca tegories: fin s a 28 a_nys, fins a 19 anys, fin s u 15 anys i fins a l l anys. Sota la presidènc-ia d'Antoni {Jesse&. 1•1 jurat està format per Angel& \labet , Anna ,1. Cardona. Albert Atenclle. Liliana Maffioltc i Montsen·at P crayrP. • TRASMEDITERRANEA FUNDAQÓ ORFEÓ CATAlÀ - PAlAU DE lA MÚSICA CATAlANA Trasmediterrane a s'ha incorporat com a Membre d'Honor de la Fu ndació Orfeó Català·Palau dc la Música Catalana per a la Temporada 1996' 1997. El conveni de coJ.Iaboració ha estat signat pel Sr. josep W Trias de Bes, Presidenl dc Trasmediterranea i el Sr. Fèlix Miller i Tusell, President de la Fundació Orfeó Català·Palau dc la Música Catalana. Amb aquest pat.rocini Trasmediterrane a expressa, una vegada més. el seu ferm suport a La cultura. TANGENTS Música a l'estiu Quan surti aquest escrit ,.a estaran tancats i definits tots e s petits Festivals d'estiu i les sèries estiuenques de concert -és molt pensar que tres concerts fan un festi val-, i estarà a punt aquesta dimensió sonora que espurno les nits amables de les vacances_ Em temo, però, que hi continuarà faltant un festival. Aquell que, senzillament, es podria fer en homenatge ols nostres intèr· prets. Un festival a mb la notable nòmina de bons intèrprets del país que es pot fer Fins i tot sense comptar amb els d' ocloparodoro fama i presència en circuits internacionals. Somniaria amb un festívol extens que em permetés de sentir coda any en Miquel Farré, en Ramon Coll, l'Albert Attenelle, l'Antoni Besses, la Sofia Puche, la Carme Vilà, l'Eulàlia Solé, en Marçal Cervera el Uuís Claret, en Gerard Claret, f'Enriqueta Torrés, lo Carme Bustomante (perdó pels qui en aquests moments no em vénen ol cop), contrapuntats per un parell de valors més joves en coda aportat -l'Adolf Plo, l'Emili Brugalla, en Màrius Díaz, I'Oivido lanza, lo Roso Mateu, l'Antoni Comes, en Joan Cabera ...- i veure què duen de nou, què han treballat, amb quin matís han enfocat lo temporada. I amb lo garantia de conti· nuïtot d'un any rera l'altre. I si el Fes· tival es pimenta amb algun nom de fora, que se sàpiga que l'artista ve perquè ho possioílitot que en una altra bonda hi va un intèrpret nos· tre,. així, clarament, en bono llei. Es provincianisme, en el seu sentit ~joratiu, creure que tot el que ve de fora és millor, o crida més al públic. Penso que quan s'hagin popularitzat prou els nostres intèrprets, lo fidelitat que la seva bono manera de fer ben segur suscitarà -i jo, que el conec, la tinc- ha de ser un reclam segur per o l'ossis· tència. Passaria també que els nostres intèrprets són conscients que cal interpretar la nostra música. I els bons compositors del passat i del present perlorien indubtablement la programació. Tot plegat semblo senzill, però ningú dels qui pot fer-ho, no hi penso o no ho fa . Alguns organitzo· dors diuen que de l'Est enllà -i això cada vegada menys- una qualitat similar surt a meitat de preu. Penso que en tot cos no s'ho sabut plantejar o gestionar amb lo gent él' aquí. Un festival així es podria cogestio· nor amb els intèrprets i, estic segur, que tot cobrint uns mínims, es podria ben bé anar a resultats. Qui s'hi a nimo? Jordi Maluquer • PANOR AMA Important presència catalana al Festival de Granada es actuacions del Cor de Cambra del Palau de la MlÍsiCCL Catalana -qu,e pMrocina la Fundació Caixa de Catalunya- , dels directors Josep Pons, Ernest Martínez lzquierclo i Edmon Colomer, del violoncel·lista Lluís Claret i del pictnista Josep Colom , constitueixen el nucli central de la important presència catalana en la 46a edició clel Fesüuctl lntenwciona l de Mrísica i Danso de Granada. Aquesta manifestació tindrà lloc entre els dies 20 de juny i 6 de juliol, i enguany es L En el camp de l'aportació catalana a a.quest festival. també ceri fer esment de l'act uaeió de la companyia Danat Da.nsa, que oferirii, en col·laboració amb el Festival Grec. la coreografia de obine Da/¡ rendotf i Alfonso Ordoriez La japoncsu o la imposible llegad a de Oédnlo. confegida sobre mLÍsica de Josep San ou. També cCLl fer esment de l'encàrrec fet a ./oau Gttinjorllr de l'obra titulaela Paràfrasi sobre temes cle Hiclrnrd Strauss. El cartell del festival és obra de Frederic Amat. • caracteritza per l'enorme dispersió d 'àmbits en els quals .~e celebrarà: un total de 22 espais, entre els qual.s les coves del barri de l 'tl lbaicín, fet que constitueix una iniciativa descentralitzado ra de la programació reabnenL remcr.rca.ble. En tot er! s 'ojèriran 67 concerts i lti pctrticiparan també figures tan destacades internacionn lment com Frederica von S tade, l'Orqttestra S imfònica d'Ha.mburg, el Dance Theatre Ballet i Percussionis tes d'Estrasburg . Del seu affm. Sr. Riccard o Muti D·lustt·e dh·N·Ior d'orquestra musi<•td E!> tim al amic: • Confio que no m 'icll'ntifiqui amb la pcwsona ([Ue dnnml c•l clarc·e¡· asnn.ig pn•vi al com,c·rt que va dirigir el pas~al clin 3 ell' març al rapda\anl de l'ÜrtTUestra d<•l Liceu. es troba\ a a meny¡¡ rlr> rlt·u metres dc di•tànc:iu clt• \O~tè. l'U una hutttc•a de-l'amfitt•utt·e del Palau. tot procura ut obot•rvar Iu M'va last'a umh PI màxim dl'lull possible. Pt•nptè u.leslwrt'K polset· li soni una 1nir·a exeeHHiu l'encapçulnnw nt d'a4UUij[¡¡ c·nrta. Vostè havia permès u nu u~sistènrin di~c·reta a at(lll'•l U•~aig. que jo \aig tnmenr unu mit'a -i al~'llnu mirada ,¡•\u em \li fer entt·mlre que la •m·m presèn!'iu tan propera i tnn nlt•nta no li ¡wuduïa precisumc•nt excessos dl' satisfm·eit.-, ¡wr· poder li<:nr-me ([Udc·om o molt en c•l SI'U t••rr·t'ny. Diijc•ulpi, p!'r·(, a Hgadt·A nomÍ'!. cl'aqne•tu manera un hom pot arribar a c•upir deterrninaG misLer·is pc•r· podet· fer-Iu' 11rr·ibar. aquc•,tu Í'~ part dc Iu !-'l·aode•a dc Iu ooslrn prof<•o;NiÓ, ui més dignnment po,.,ihh• ub nostn)h lt!clors. Vu¡dn. clunrs, u l'a,·ançadn I('A OU'Vt'>< dh,eulpcs, <·nia roofionça t(lll' PI li jn~tifiqni t•l;, müjun~, ¡lcr· nlln part tmllcgats amb Ja rnuxima cliRrr·e<•iú po~~iblc·. al('<!'~ les eir·cumstànci('~. Sòpiga qn<· ¡wr a mi Yll constituir un plu<•r extraorclinuri ,;ur·e de propt•l ~t·u treball. IAI ta,ca del dirt"Ctor allà on t'h pot copsa,r i \'iure ru tota la ~~·vu pll'nitud (•s justanH'IILI'n l'nNRuig. Es on t•R mostro tlc muncrn dir·ceta i sl'nse enrholt·uliH pertorbadors de cap mc•nu. rextraor·tlin!ir ia gt•andt•su qut• pot assolir ,.¡ seu ofiei. I t•n aquest ~t·ntit puc eonohn· ruc· e!!' pr'Írut•rí"ima mà. lin~ u t¡uin punt \O•tt• és un nuísit· t•xtraordinari, st·n~ible i refinat i fins n quin punt. tambí·. donúna el!lentil de r cficàl·iu t'li l'exet•citJi tic· la seva prufet~iÍI. Davant ~··u lt•nia nna m·qui'Mtra que. pc·r· moltes rumu., nu po1Üa oferir un~ resultat>~ exlraordinuri., : falta dc t•untinnïtat en la dc•cli1·at•ió. ab,t-rll'iu d'un dirc•c•tor titular·. nht·rOIUI\'U aqnt'll' nulll'ixos Wl'' amb la intcrpt·ctació d'una fl(ll'ra de l'erwc·r~adura dl' Mrrcbeth, plantilla insulki1•nt lJlll' obligava u r·¡•forços, l'lc·i'tc·nr. I tanmateix, com Iu vn tran ~fnrmur! () més bt'U dit, ('Uill ('anava IJ•anllÍCll'fliUtll c·ompàs a cump1h. El .wu ro~>lrt• mé,; ¡n;ul un~'l.lló» i euntdlut. amb una ruirmla inmivu. u \··gades rUl~ i tol ntig dt•Jiltmiaca prt•sicütla per tms uUH arnh tm 1•ntcu·n molt prcmuneiat. sotju,·a ll{.'lrtlnmenl Ics diferents c:orclt•8 i trn.nsull'tiu una f'lll!r¡.:in puclt·ro'<is~ima. El ~eu gc•st. "'" int apamtÍ¡s nmh una ¡,.<t·~ti­ c·uluriú molt c••idcnt. en dc·tel'lnioats momc:uts gairebÍ' hi•triònit•a. Cjjdc•wnia, pc•rò. d'una t•xtruunliniuia rxpr•·~•Ï\ itul i prec·isió i tonrluïa amb ft•r·meba .,( frnNeig melòdic· mé" ample•, el puutiUtJig rÍI1ni•· mf8 picat. e!H crc·.~cerrdns m(·R cxuhc•rllJlL~ i c·l~ dimiruumdm mé!o •uhtik Vaig entc>nclrt•qm· \olora molt In tlimen..<:ió melismàtica i aixi ~o,;ut trenca\ a indina!'ÍOllS \t'l'S l' CXJIOSiriÓ IIIR~S!I rillllllllu tiC la línia 1111'1(,dit'll· La Setena dc Beetbonm, cl'aquestu llliUJeru UIIU\ïl munifestant-sl' c•n tota la !.C\a extraordinàriu gra.nde1<u; a nu\ a prenent c·n' i forma en un proch dc• gc•stació intt•rp¡·••tativa que en si mateix eonstittüa un t'"fl~'t·tarlr exet•pt•innal. A la fi. 11 la uit, el rm.ultat va ser,.¡ qm• hu,;a dc Mt•r·: un conc·ert inlt'I'(Jretat per un u "'ultra" orc¡ut•Atrn dr la que habitualment gaudim. I tots l'li~ c•ntenem ¡nou. Cree, estimat umie. que moltJ. tenim molt a agrair·-li. Imagino qui' molt en primer Uoe elt> membre,; dt• I'On¡m•stra rll'l Lirc•u, que hnn gaudit d'um•s Hebsions d'una c·u¡u1citat enriquidor·a ex-cepcional. Unc~ St·~~ions endcgatlt•s pc·r vostè, a mt,~, amh una cnt•r·brla i gcnt•r·o~ilat més prbpia d'un orusider, d'tm jove ahpir·ont a ~er· algú. que d'unu fi~­ r·a c'onsagruda c·mu é~. Tamhí• e• ls l'spet·tarlur.~ que ' 'un ~'llu­ ri ie· del concerlll'nl'n molL a l't't'oni-i-xer-li. t•nc·ara ([UC nomé" AÏb'lÚ pd fet f'~Lricte dl.' la r¡uulitat i de l'inh·ri'-s assolih pt•r uqnest eont•crt. Jl;n el pla pt••·stmal ja be dit prou. Nom(.~ t•JiJ r·csta afegir qm· aiJUe~ta é.~ la W¡!adn que ht• poj!Ut con,;tutur dt• manf.'ra mé• uuti-otica i rutunda la \·nlidt•sa i soh·i-m·iu Cfllt' ugomboll'n .,[ ~t·u prrsti¡,ti. P1•rò ;¡j m'ho pr•r'lJlel. vnltlria referir-ml• t•ncaru a u u darn•r detall. Ln sc·va baut·u t'Hiat. molt prohablement . l'uportal'iÓ intel'llnt•innal dt' suport a Iu rcc·onstruerió tlel Tratrc del Urc•u de mé¡, emer¡!adura. en tols els bentits. I aixr\ té tm' a Ior ewepcionul. :"iu voldria c¡u•· entengués uhò umb cap ànim de situar-lo en un Uoc qu•· no li correspon, peni la vcritut Í'H que aqm•fll us¡wete de l'upo t1.ació iutt•r·nac·ional. o de la més que rr•lntiva aportac·ió for ània I'Uvt•rtt la rt'l'tm~t-rucc•ic'i dt• Licl'u, Í's un "'buit" prou desta<·ablt•. \fnlt mé$ destut·able del que ''ha fet e.-idt'nt fin• ara i e¡ ut• t•ontrasta amb,.[ "ple- -per clir-ho d'alguna manera-. t[ut• ha al'lr~at i gaudit. t•n un eontt•xt de fatulitnt tun ••Iònic• -pt•r dir·-ho 1wili unn terminologia b('n del dia-, ,.¡ Teatro dl' la Ft•uirt• de Vc·nl-zia. Dos mon.; en això enurnwrnent diAtuntH. I no \·oldria t."lill'nd re'm mÍ'~. ¡wrquè tinc mÍ'N ~ospit~>s entri" nÍI\ ols que no pus uutèntit¡tw~ c\ idèncit";; i t•n aquestes t'irr·umstñncies no rit"ria ~erió~ anur mé• !'nllà. Però almcny~ qut• C(lredi constÒrll'ia d'una J'l'ulitat qut• amu¡;oda, dissi mulada. evitada o t'I qcw es vul~ui ... "és": i que• Iu seva pre~1\n. c·iu 11 Barcdona tan cxtraordinària mt'nt grutifil'a nt m'ha rc•,·ifat. l>d Sl'll affm. Jaume ComcUa~ e PANORA MA Centenar i Manuel Blancafo rt (1897-1 997) Ha mort Alfonso Sanz E 150 l JJassot dia 2 de febrer va morir " Mataró , a l'edat de 89 anys, el Sr. Alfonso Sa nz, empresari, mànflger i promotor musical fincat i integrat et Catcrlunyn des de l'any 1927. La vida musical fie Bnrcelona deu molt a les activitats concertístiques pt>r ell organitzades o promogudes, P.~pecialment, però no exclusÏllftmenl, tt través de li lssociació de Cultura Music·al, couPguda fomiliannent com "in Cultuml" (1931-1983) -de la quul fo u president clelegnt i secrelltri tècnic-, que elevà cousiclerccblemeut el nivell cle la vida coucertÍJstica de la ciutat, de manera particular ol llarg dels trenta anys posteriors a la gunra cidl, amb la pre~ència dels graus noms i at:,'Tupacions del món tmuicnl inLenwcionnl, però f(llubé de 110 pocs artistes rellevauts del moment, cle Catalunya i de la resta de l'Estat espanyol. Entre els artistes catalans que mantingueren tmn excel·lenl relació professional i d 'amistat amb 4/f'onso Sam; figuren Victòria dels Angels, Alícia de Lcrrrocha, Rosa Sabater i Gaspar Cassadó , per esmentar-ne només alguns. Antb ell desapareix tota una època i mt tartlllllit tant de la seva professió com de la nostra història musical. Per evocar de manera més exhaustiva la seva personalitat. ens remetem a l 'entrevisto publicada en el mím. 125 de la nostra revisto (m(lr~· de 1995 ). Qup desr-an:<i P I/ fUl// • • u un es publiqui at¡ucsta t·essenyu , ja s'hauran iniciat les commemot·acions del centenari de J'iJlustre compositor català. amb un acte ct·lebrat al Balneat·i Blancafot·t dc la Garriga, la vila n atal del compositor, amb ]a partic-ipació de representacions institucionals, tm a disset'htció del pr·oft"ssor Xose Aviñoa i una audició musical a càrt'ec de Sofia Puc he. dü uJgaclora qualificada i tenaç de l 'obt·u pianística dc Blan rafo rt, i del Quat·tet Pcdxalbes. Igualment, ]'ÜI'Cfllestt·a Simfònica de Bnrcclona i Nacional de Catalunyu s'haurà sumat a la celebració del centenari --i!n sengles concerts a l'Auditori Enric Gt·anados de Lleida i dintre dc la seva temporada d'abonaml'nt a l Palau- intrrpr·etant el Prelndi. ària i giga i ri Concert ibèric per a piano i orquestra (solll;ta , Emili Brugafia). obra important que ha\'ia estrenat .M aria Canals amh l'Orquestra Municipal de Barcelona, sota la direcció d ' Eduard Toldrà, anÚCJ entranyable i col·lega gen ct·acionaJ de Blancafot·t. Enh·e ris actes musicals pt·evistos, cal drstacar els quall·(• concerts d el X Festival de :Música Clàssica Manuel Blancafort, de la Garriga, que tindran lloc el proper mes de maig (en un dels quaJs put·ticiparà el guanyadot· del Premi Manuel Blancafort. institn'it enguan y pel Concur lntcrnaciona] d'Exel'ució )fu-ic·al ";u·ia Canal~ tir Bat·c·(·loua ). u m(•,.. cJc• J' Hllflic·ÍÓ d 'oitf'l'>, di\ Pr:; l'' tlt·J Q ,.....,,.-,--,--...,--.,.....,==--------~A compositor i de concerts monogràfics, auspiciats per institucions com Joventuts Musicals , l'Associació Catalana dt~ Compositot·s, la JONDE, Universitat de Barcelona , Univer· sitat Pompeu Fabra. etc. De particular intet·(>s, perquè enriquiran dc manera permanent i durable el nostre patl'imoni musical. són les realitzacions editot·iuls, musieològiqurs i discogràfiques, ja acabades o en curs de realitzució. En el terreny editorial, és imminent l'aparició de la biografia dc .Blancafort. del profesbot· de la Universitat de Barcelona , Xose Aviñoa , que és a punt d 'a parèixet· en una coedició del Departament de Cultut·a de la Generalitat de Catalunya i de l'Editorial Proa com a setè volum de la Col·lecció de Compositors Catalans , promoguda per la nostra primera institució . D'ultt·u banda, l'Editot·ial Hoilcau editat·à Iu partitura del Concert ibèric, per a piano i orquestra i Amalgama Edicions (del Ccntt·c d 'Estudis .Musicals del Bergadà l'Espill) publiradi una antolo¡:;ia do l'obra vocal i cot·al de Blancafot·t, que inclourà ctbt·es inèdites i fins ara no catalogades. I també és prevista l'edic·ió musicològica del ra tàlrg de l'obt·a dc J\lanucl Blancafort pet· part de la GAE. Especialment adients per· a la divuJgaeió dc r obra del compositor entre els nosl!·es melòman¡, són le& edicions discogràfique& que ban ,;st, o veuran la llum, amb motiu del centenari. Cal d estacar, en aq uest Lcrr('ny, l' e nr~>gi s tt·amenl dels dos Quartet cle corda de Blancafort, a càrrec del Quat·tet P edralbes (Edicions Allic·rt Moraleda) i la reedició en CD d'una substancial antologia d c l'obra pianística, que inclou l'emblemà tica col·lecció El parc d 'ntt·accions, intcrpt·etada per Sofia Puche (AuiliovisuaJs de Sarrià), durs pr·oduccions r·cpresentatives . t'CRpcctivamt>nt. clds ve~­ sants clàssic i pictòric - molt propi de l'èpo<'a- de l'estèLica de Blancafor·t. A més, Harmonia Mundi djslrihuirà la integral de l'ollt'a per a piano sol interpretada pet· Antoni Besses i editada pel segell Maudala. Finalment. el nou segell Colwnna Music dc I' ~di to rial Columna té pl'evist dH publicar, com a projecte inicial, el Concert ibèric, intct1lt·ctat pel piani!lta Emil:i Br·ugalla amb l'OBC. • • • ., PANORA MA A l punt la 3a edició del Concurs de Pian o Ricard Viñe s per RRMC D ·à- •m a- rE ' :r- uè t i tl, ua- el a- ·t. :Ie a ió Ja ]e )e a·i- a, :I- lO lS el 18 lc èI • )- el la tr !S n u n Jt Ie ~- 1) 1- '·ó a .e ·-,- )Í 1- ;- a 11 I. a é e !t b urant la primer a quinzena del pròxim mes de j uliol tindrà lloc la tercera edició del Concur s de Piano Ricard Viñes, que se celebr a a Lleida conjuntament amb el Cur s Inter nacional de T ècnica i Interpr etació P iatú stica , que a rriba enguany a la setena edició. Ambdues con vocatòt·ies est an or ganitzad es p el Consenatori de Profession al Municipal Música de Lleida i són di rigid es tècuicameu t i a rtística ment pel pianista Ca rles Ma rq uès. La idea de realitza t· el Concurs dc Piano ve dc molt lluny, segons qu e explica Carles Mat·C[UèS, si més no la seva materialització ha estat en bona part conseqüència de la inauguració fa 2 anys de l' Auditori Enric Granados, per poder disposar d' unes instal·lacions i infr aestructu•·a adients pet· al seu desen volupamen t i alhou poder comptar amb u na or·ganització econòm ica , que d epèn de la gerència del mateix Auditori. Dc fet , també, el ConsC'r vatori dc Música està actualment ubicat al mateix edifici de l'Aud itot·i. En part, es fa di fícil desvincular el COJl('Urs d el curs p er què es complementen a di fer en ts nivells. Per una banda , curs i concurs es donen suport mLÍtuament pel que fa al públic c¡ue hi assisteix, i, tcunbé norma lment, el professors del curs f ormen part d.el jurat del concurs, e:x.11lica Cades Marquès. D'altra banda , continua , això no vol dir que els alumnes del curs siguin necessàriament els concursants. fira bé, els alumnes del curs tenen l 'oportunitat de conèixer corn es desenvolupa un concttrs. A.Lxí, el cw·s, ([tH' té com a professor titular pet·manen t Ca d es Mar- • Ricard Viñes qnès (i qu<' ha tingut en an terior s edicions la col ·laboració entre cl' alt•·es, dels mestr es J oaquín Acbúcarro , Luiz de Mom·a , Aq uil es Delle Vigne, Maria J esús Ct·espo , Àngel Soler o P eter Eioher), com patr à engu an y amb la p t·esència de Tatiana Valazf. J oan Havile i Aq uiles Delle Vigne. Com hem assen yala t, l' àmbit del concur s és esta ta l, malgr at tenj r un j u r at in ternacion al. Per ta nt, hi pod en participar els pianistes esp a n yols o estranger s residen ts a l'Estat, i té d ues categories, fin s a 18 an ys i fins a 28 anys . Els sis pr emis que s'ator guen (tres en la catego l'ia A i tres en la D) tenen tma quantia entre les 250.000 i 40.000 pessetes, a més de diferen ls beq ues per participa r al cur s de piano i clos concerts pet· al primer pt·emi de l a categot·ia A, un a l'Auditori E nr ic Granados de Lleida i l' altre al Palau d.e la Música de Barcelona d ins el cicle El Primer P alau (sempr e que t·euneixi els t·cquisi ts dc participació). Fins a r a , els pl'imer·s p r emis h a n C?stat: de la categoria A, Lh ús Rodríguez Salvà i J osé Menor ; i de la categoria B, Josep Buforn. Les d ues f'dicions del Concur s de P ia110 h an tingut molta r esposta . Entre les dttes cat ego ries podem comptar més d 'una tren- tena de participants d 'a rreu de l'Estat en cada edició , diu Ca rIcs Marquès. Si bé no podem parlar encara d 'una marcada e volució, p erquè dues edicions é.~ poc temps, sí que estem en condicions de dir que la participació ha estat excel· lent , com també la qua litat dels concLtrscwts. Les perspecti ves de futur passen per· la st•va consolidació , cosa que j a s'calà confir·ma nt, i per la possibilitat d e fer-lo d ' à mbil i n ter nacional en pròxi mes ed icions . Una altra va loració altamen t positiva és la n o'l<tble incidència que tenen tant cJ concu rs com el curs en la vid a social de Lleida. Efec tivament , <'omenta Ca d es Marquès, els ciraudans de Lleiela, c¡ue fi n.sfa u11s anys no estaven acostumats a gaudir d'una oferta musical com l 'actual, donen una resposta excel· lenL vers el curs i el concurs. D 'CLltra banda, també vull destacar la molt bona predisposició de l'Ajuntament de Lleida en tots els aspectes, ja siguin econòmics com d 'entusiasta participació personal del mateix alcalde i regidors. I mentre a tot arreu es retallen els pressupostos i les subvencions, a Lleida cada any s 'augmenta el press upost per al curs i el concnrs. Personalrnent, crec que La creació de l'Auditori Enric Granados ha estat un gran estímul per a la ciutat. Les inscl'ipcions p er a l 111 Concurs de P ia no Rica rd Viñes i pC?r al VII Cut·s Internacional de T ècnica i In tet·pretació Pianística poden formalitzar-se fins als dies 31 de maig i 20 de juny, respectivamen t. Per u més infotm ació, cal posat·-sc en con tacte amb e l Con servator i Professional Municipal de Música d e Lleid a. P laça Mo ss~n Cin to Verdagltm·, s/u . Tel.: 973-22 .25 .08. Fax: 973-22.19.92. e PANORAMA R T e A Músiea eontra el raeisme 15 de ft·br·er dt•l99ï. Palau de la Música Catalana. Orqucs lrn dt• Barcelona i :\acional de Catalunyu. v1ncent EU ..¡;it•r·•, violonc•el, i ")lercè P ons. narradora. Direcció: Lu" rt-nc·e Fosler·. Obre>: Tres meditacion8 de lct J1i8sa per a r•iolo nc(•/, cordu. orgue i percussió dc L. Bernstein, Del diari d'A1111U Fra11lr dl' Michael Tili;on Thomas i Simfonia núm.] dc J. Co r·iglinno. S inÚÒJIÍ C!I per F. TAVERNA·BECH ertament , la sida i el nrcisme són , entre d 'ahres, ducs gr an s p lagues tlel nostre temps, i manifestar prr mitjà de Ja mírsica com aquests dos mals ens colpegen i angoixen, és una actitud digna i hnmana . E n aquest sentit. la iniciativa de rOBC i dc Lawrencc Foster, el seu actual di t·cctor titular-, d ·oferir· un conce•·t com a mis!'atge de solid ar·ita l i e perança als qni fJateixen per aques tes causes, absolutam ent lloable i oporl ú per cooscicnciar·-nos dava nt d"uns fets verita blement tràgics . Ccmt•e ntnull-nos exclusiva meu t en els aspectes musicals del concer·t, h em de manifestat· que la seleceió dels compositot·s, gair·ebé ohligad a pel con tigut del progeama, ens va semb lat· molt discutible: w l"ital,LenH'n t, el panorama pel que fa a compositors d. aC)"ltt>sta nació americana ofet·eix noms i tendèncie e~t tètique!> inftnitam~tntm P interessants que Jes paetitut·e;. d e caire poemàtic i amb reminiscènrieb romàntiques que vam escollar. D'altra banda. també bem d 'ohser· va r· que, quan es tracta dc progr·amar una obr a ca talana, gair ebé s·exig('iX una dut·ada que no ultrapasl!i els quinzr minnts i que, dins del p ossiblr, es Jjmiti a la plantilla estric: ta , és a dir, sr nse ins tt·umc•nts addicionals; e n ra n vi, en aquesta ocasió no es van r·egatcjur mitjans pe1· a l'obra Je J ohn Cori- C Connexió IJerlinesa 7, 8 i 9 dc febrer de Or(IUt';.lrn Simfònica lunyn. Kolja Blacher. B<>ellao, l'u, Prokofic, 1997. Palau de la Música Catalana. dc Barcelona i Xacional de Cata'ioli. Dir.: Pedro Alealdc. Obres d e i Roms. per X. CASANOVAS-DANÉS 150 12 192 F inalmcnl Pedro Alca lde ha düigit I'OBC en temporada r·egular (fora del cir cuit l1ahitual ja no ha via fet al Palau i a Vilanova i la Gcltr·ú). És un director jove que se'n va anar a estu tJjar a ls Estats Units (J ullia r d Scbool i Univer·sitat Columbi a) i a Berlin. Claudio Abhado el va escollir com a assi lent a l'Òpera de Viena amb el consegüent trasllat a Berlín quan va guanya r la titularitat de la Filharmònica. lla estat tasca d 'Alcaldr la pr·eparació i el mantrnirnent d'aquest transatlàntic orque,tral que dirigei.' periòdicament. en l!na etapa tancada volllOtàL"iamenl, pet· tal d'intentar una carret·n internacional. En progt·arna , Dos soliloqu-is de J oaquim Homs. la Tercera simfonia dc Pt·ukofiev i el Concert ppr a violí de Bcrthoven, per a[ q"traJ Va I'OIIVOCat• eJ concertino de la Filhar·mònic·u hc·rlinesa, Kolja Blaeher, un violinista de so homogeni i p odrrÓ!! que va adaptar el concert al seu caprici i , no solament les cad ències manllevades a la transcripció que va fer B eethoven de l'obra per a piano un any després de compondre-la. Informava el programa de mà, que Blancher és ru1 especialista en mnstca contemporània i tant de bo rhaguéssim COnt'gut en aquesta parcel·la d el repertori. La veritat és que semblava molt tens en començar a tocar i menys cap al final i per això va quallar un rondó digne dt>Ls aplaudiments que va rebre. Alcalde no es va mostrar ambiciós en r acompanyament. Com tampoc en la preparació dels dos esplèndids Soliloquis d'Roms. Però sí en la Tercera sinrfo nia de Prokofiev. a la qual havia aplicat prioritat en els assajos. Tensa, duríssima. amh una t·esposta tècnica per part de l'Orqut!Stra al ni vell de les seves dinàmiques contrastants, és on es va poder cop sar el seu p otencial. fàcil de menystenir si només es té en compte la gestualilat excessiva del seus hr·aços. rs gliano, que ex1gra , pet· poder interp retar-la , la p er c ussió i els m etalls doblats . ¿SigniJica això que a ra canviar à el ci'Íteri? Quan podrem escoltar la nostra Orquestra Nacional de Catalunya interpretant un obra catalana de semblan ts car acterís tiques i dimensions? Comentant el desenvolupament del concert. cal destacar la moll posithu tasca de Lawr ence Foster. q ue, magníficament secundat per l'eficaç tasca d e l 'orquestra, semblà trobar-se en el seu ten·eny a l'hot·a d'atorgar espectacnlaritat a les obr es. tol r essaltant la seva b rillant factura. Quant a les par·titures, posem en r elleu el treball d ' orfebret·ia dc> Bernstein en l'orquestració del sell Concert per u violoncel, del qual Viocent Ellegiers oferí amh ve ritable musicalitat una emotiva lectura de la seva particel·la. D e r obr a Del diari d'Anna Frank dc Tilson Thomas interessà la seva música b en con struïda. malgrat que difícilment s'identificava amb el contingut del text , per altn banda. solament intel·ligible a ràfegues, mentre qui' Ja Simfonia núm. 1 de John Codgliano p osà en relleu una certa habilita! a trobae efectes melodramàtics de discutible plenitud emotiva. En defintiva, el concert va posar de manü'est trn balanç artístic un xic pob re pels amhiciosos propòsits <)"tiC s 'hi perseguien i l'inusitat d esplegament de t·ecursos que s' hi van posar en joc. • • PANORAMA e R e T A Meltta, a tot gas Puluu 100. 8 J e febrer d~ 1997. PuJau J e la Música Cutul!mu. Ot·questra del Mnggio l\1u11icnle Fiorentiuo. Dir.: Zubiu l\1ctbn. Ohres d c Schubert i StravinMky. ·a )l S: i a ri è i Ie er la lis xò :e- Peldca Salonen, soiJretot amiJ Maltler Jl- ra ya aa- ' PuJau 100. 4 d e febrer de 1997. Pulou d P In ~tú;.icu Culolnnu. O. Filhurmònicn dc Lo11 Angdc¡¡. J oun Rodge•·;<, "opruno. Dir.: li:~a-Pekku Snlonen. Obres de Dchu"") i Mahler. no- per :al x.c.-D. va eca ]à ]y per X.C.-D. cot nt ti- aa .. o- ah Ja ;a ri m ra 3. :JL :J- -a ~- ae Ie :0 Jt l- i- rt n >- )- Jl Jt n o hi ha dubte que els concet·ts d e Zubin Metha són el vaixell insít,>nia de les tempo•·ades de Palau ] 00 i és amb un esp erit de fam:ililu·ital una mica acr í tica que se l'escolta. Aquest cop ha vingut ruub una orq uestra, l a del Maggio }1u icale Fior entino. amb la qual rol·laho ra d es de fa trenta-cinc anys, de la qual és director principal des rlel 1985 i amb ]a qual ha Je t nombros os em·egistrume nts . Me tha vol complir am.b l'expectació que s uscita, pe•·ò basa e n la vist ositat una bona p a rt de l'acompliment. Se'n va ressentir la Simfonia núm. 9, ·'La Gran'' de Schubert, inter pretada amb un escr eix d 'cnet·bria que en desb o•·duva In dialèctica , l'esu·atilïcació sonora i el capteniment formal , p artic uIu,·m!'nt en l'ext:rcmositat dc l"'Allegro vi vace" que clou Iu Simfonia. La m agnitud era btïlckneria na i certs accents . brahmsiam;. Una ver sió ' ·límit'' i N c! lc i jutgem p er aquest concer·t la Filharmònica de Los Angeles, no passaria de se t· una molt bona orquestra , Salo nen un director que p e rtany a la categoria clf'ls ' ·inl!'t·essants"', i Joan Rodgers una cantant correcta q ue ofcreL'C sobre l'csce nat·i un look senyorívol, a l'estil Gracc Kelly, que e nlluerna més que 110 la seva veu. Sort que tots te nell pro u discografia per conèLxer-ne la vàlua S :r. • antimusicològica. amb la secció d l' me tall abocada a la desafin ació. El so global de l'excel·lent orquesu·a a rl'ihn va a semblar esquifit! La versió va ser , no cal di•·- ho , molt aplaudida. L a segona part l' omplia un a obra que . com La con sag ració d e la Primavera, encaixa millo r Ja urpad a de Me tha en una lectura fe t·oc; . És de les vegades que l'h e vist m és i mp licat en la direcció i me nys inter essat a fp¡· romèdia d c car a a la gale ria. 1 veut·e'l p rojectal'se sobre els músics amb ta ntes gan es - tt·actant-se d ' un dels "grans", com és-, r Pporta un gra n plaer intcl·lectual al marge de la ido neïta t o l 'excés d els •·es ulla ts. Entre les propines. i d t'sprés d 'una Dansa esla va d e D vorak, un a fe nome nal (i n e r viosa ) obcrtn ra d e Les vespres sicilianes de Verdi. Cal assen yalar que el concert come nç u,·a amb una bOt·a de re ta rd p e r l a Yaga de tra nsp orts, que va enda r re rir r arribada d els instruments . •·e al. Esa-P ckka Salone n. als tt·enta-nou an ys, té un r unículum que impress io na, Lügat a les orquesIres Ph.ilharmonia, Simfònica de la Ràdio de Suècia i Lo ndo n Simphonie tta, amb les quals ha esta t gua •·do na t amb tot el premis possibles. Va Le nil· molta fortuna quan es va ft.x a r en ell ttJl omnipote nt age nt q u e li va ofe rir conll·arte amb Ja PhilharmonÜl en veure '1 dirigir un concet·t a Gotltenl)Urg en s ubstitució de Berio, que l' ha via cancel·lat a l' últim minut. Basa la seva fama en la m(tsicn contempot·ània i , p t>r nLxò. cal deplor a r que el seu conce rt al P ala u s ' ntnr·és e n clàssics com D<·hussy i Mahler. Això , a l ma r·gfl d ' una al tt·a eon8ide nJC•ió: p er què a les noslt't'S orquestres se'ls exigeix música del país crua n sUt·tcn d c gira i a les estt·anger es no? Qui millo r que la centúria californiana per fe r-nos descobrir simfonis tes del seu pais? La mer d e Salonen va somu· tibant i sorollosa , guin~bé més expressionista que pròpiament impressio nista , amb un excés de tensió. que és compre ns ible en UJJ director avesa t u tanta música r ecent que no sc sosté si no és per aquesta via. Els tres moviments van sonar unificats en una ma te Lxa inte nsitat, que nwn ys ten.ia s ubtileses d c fraseig i refinaments Límbt·ics. Tota una sorpresa per a tm especialista en Mes iaen! També resulta c u ri osa la hlpe rquinèt.ia ge tuaJ amb què es prodiga s obre el p òdium, innecessària si no és que va dirigida a la galeria. Pel que fa a la SE'va Qtta rta. de Mahle r , la impressió va ser notable en el moviment lent, el ·'Ruhcvoll'' . La res ta ea! li Lllar·-la de correcta i no gaire més. p erquè per u molt¡¡ Ja sonoritat d e la Filha rmò nica d e Los Augeles t'IS pot comparar a la dels grans dies. de ronc ;;¡ S" = ·~ 5I e;' ;;;¡· 150 e PANORAM A R T e A Quan la tècnica no és suficient lbet·comt!ra. 5 de febrer dl' 1997. Palau dc la :'ll ú.,icu Catalana. t' UCb Berlint.>r 1\.ummerorchestl't'. Al!'xuntlcr :'lfelniko'. piano. l\licl1el Enlt•bcn. d.it·eclor. Serena tu en Do Major d ... T"':aiko,ski. Conrert pua violí BlfiV 1042 dc Bach , Concert ¡wr 11 piano e11 do menor op.35 dt.> ShostakòviL~. per LLUIS TRULLÉN a confïgur·ació del programa amb tres obr·es p erta_n!cnts a unes estet:Jques compositivrs summament diver·ses pcn netien escoltar un COIJ més dins la temporada I ber·camer a una orquestxa integrada pet· p rofessors per tanyen ts a diferents orque tres berlineses. músics molt joves d'una qualit at extraordinàl'ia i que mostr en un Iliummenl i disciplina absoluta a l'h on1 cl' interpt·etar. Un ahr·e aspecte . deixant de banda la seva per- L frcció tècnica, és In línia mera ment inter·pn•tativa amb la qual recreen cadascuna de les obres que passen per les seves mans, i és just en aquest punt el que pot presen tar alguna discussió. D 'altra handa, el Txaikovski pt·oposal, amb la bellesa lírica dels seus Lcme . amb el seu an·abatament romàntic, amb l'elegància noble rle les melodies que integ¡·cn la erenaLa en Do Major , pr·csenta, per la seva riquesa musical, un ventall dc propostes inter·pr·ctative . La proposta dc l'orque tra b erlinesa vn cnca- Macbeth, entre un coixl d'aplaudime nts Te mporad a Gr un Teatre del Liceu. 2ï de febrer de 1997. Palau d c la l lúsica Catalanu. Br u>oon, Zajick. P alatchi, Azocar, Viña8. Orquestra Si.mfònira i Cor del Gr an Teatre del Liceu. Oir .: Paolo Cari~1iani. Macbeth . de Ver·di (en ver sió de concl' rt). per J.C.C. acbeth ha estat el primt'r plat auLèn licament fort de la pr ogramació liceística d ' enguany. L a versió (a més, en forma dc concert) de rob r a primerenca de Verdi. constittiia alhora lm atractiu i també tm risc. Si l'òper a ~~n concert sempre resulta unn realitat mcompleta, el fet que la composició no fos de les més celebrades i reeixidies del gran repet·tori universal afegia comp onents de preocupació. Macbetlr. no forma part, cet·tmnent, del conjunt d'òperes més rodones de Verdi. La música fa la sensació que és víctima massa fàcil d rl pat1ws tràgic, tan rotund , que emana de la història shakesperiana. I que a la fi el composí- M tor no acaba de confegir un di"curs musical prou ;,uhtil. prou elaborat. Els t·ecursos compositius s·esgoten aviat i d 'aqurs ta manera l'obr a, en el pla estrictament musica l. a partir de la seva meitat fa la sensació de co a ja vista . Tanmateix. h om va jugar una carta forta com a pol justificador d'aquest risc c¡ue constilúia la programació d 'aquest títol: l' actuació de la mezzosoprano nord-america na Dolora Zajick. que per primera. i gairebé única vegada -aJ·licil'nt sobt·eafegit-, assumia el r·epte del paper prolagonsita. Lady Macbeth é~o autèntic motor de la Lragèdja rl r la qual serà víctima el ~oe u espòs, el genet·al '\1acheth. I juntament am b aquest atractiu. hi ha via el d el retom a Barcelona minar-sc u l'exageració dels matisos, amb uns moviments lents i clinàmicrues en piano t>xcessivamenl acusade , amb uns forte punyents i apassionats, amJ) uns tem pi r·àpids summamc.nt vigor·osos, que si bé ens submergien en l' auclició d ' una infinitat de contrastos, tenien com a contrapartida una excessiva flu ctuació del discurs musical que •·epercutia en la p èr·dua dc continuïtat entre els moviments. Tècnica sobèr bia, però excés d' accentuat'ió en els difer ents vessants de r obra. Despré d' una interpretació pl<'na de refinament del Concert de violí BWV 1042 de Bach, a càrrec del concertino de l' or·quest:ra Michael Er·xlebcn. el j ove pianista Alcxancler Melonikov va fer una demostració dc força , tècnica. sentit dPl rit1ne, potència d' ar·tirulat, l'efinamenl Cll.prcssiu, en la seva ver ió del Concert per a piano en do menor de Sbostakòvitx. Nascut a Moscou l'any 1973, Melnikov, amb un~ ca rr·et·a que j a l' ha pot·ta t a actuar des d ' Amèr·ica a l'Extrem Orient, a oferir infinitat de concer·ts per Europa. podda considerar·-se com un pianista en una Hnia mterpr·etativa semblant a la de J issin. El seu magnetisme, temperament i, pet· sohr·e dc tot. ser· pot'tador de les qualitats necessàries pt>r afrontar una obra dc la complexitat del Concert en do menor de SbostakòviL"X (l'eblerta de salts, r it mes. can''is de dinàmiques, so punyent i frases subtils i delirades) ens van deixar ben clar que J\felnikov j a és un pianista de primera finia. d e Renato B r nson. un dels barítons més importants en el repertori italià dels darrers anys i un cantant que va d ebutar aJ Liceu fa ja gairebé un quart de segle. Sobr e aquesta base, hom va acon seguir els r esultats csperables : que el púhlit• liccístic. acruest món tan a part dins d el conjunt del diletantisme musical burcloní, gaudís d 'tma vetllada d ' allò més gratificant. A més, els constants talls de l'acció -significats en àries i conjunts tancats-, van ajudar a frr CJl'e hom ~ITllés oportunitats sovintejades d e mostrar el seu entusiame per les demostracions d c molt esp ecialment aCJlrcsts dos cantants que, juntament amb el cor, mantenen dempeus tota l'obra. Dolor·a Zajick, especialment, es va endm· la part ~és glor·iosa dels llorers. E s una ca ntant dotada d 'unes eJlot·mcs facultats vocals, enteses en el sentit més avial físic que estilistic, les q uals administra amb generositat. Tanmateix, a vegades n o pol evi- tar palesar un cer·t dei.x de frcdot-. El seu apassionament no ens apareix prou mcer i fa sensació d'una certa falta de convicció; o d'un excés dc càlcul. En defLnitiva , una inter·prctació de g¡·an nivell , p erò no mereh:edora de la incondit•ionaÜLat tan sen,¡e reser ves que li van atorgar r is afeccionats. Renato Bruson va fer gala d'una veu una mica cansada, d ' una certa dut·esa, però lamhé d ' una notable c¡uaütat. La seva és una escola de cant noh le. una núca depassada. si es voL c¡ue d r la mà d'aC[llest cantant és capaç de manifestar-se en forma d ' una enor me eficàcia en ri p la expressiu. L'orquestra, nola grata, va assolir uns rúvells d. equilibri que man¡uen un canvi substanciós resp ecte de l es a ctuacions prèvies. I en aquest sentit caldrà f er· justícia u la batuta del milanès Paolo Carignani, un mÚ biC jove però amb una notable projecció, que va confLrmat· que el seu cul't però significatiu historial és absolu tament fiabJc. • e ti- Un artista en majúscules :s- !el lhl•n·umew. 24 dcJebt·rr de 1997. P ulun rh·ln l\1Ú;jie·a Catalonn. Auri reu Lucchesini. piano. Sonata e11 la Mnjor op. 120 cle· Frunz Sc·buhet·L, Sis estudis (Llihn• 11) de Claude• Dehn~sy i So11Mt1 en si menor de Fnmz Liszt. io :JY :Ja per F.T.•B. :a a er e- fa El .a•t, li- ne- lo en- u- li- 'I! m Ie :t- •U IU o ,n l- )- <'b'ltramenl, p er a molts melòmans Amlrca Lucchesini sib'1ti tm dels millors pianistes del moment i, cet·tament, no els portru·en1 la cont ràt·iu, ja que el concert c1ut· aquest pianista italià vu oferit· al Palau va ésser memoralJie. Als trenta-un anys d'edat, t¡ltaJI la majoria dels seus col·legues estan afirmant la seva personalitat. Lurche~ini palesa ja el temPN'anleot de l'artista madm· que està més enllà de Ja necessitat de demosLTar les Sf'Vt'S qualitats o la bondat dt•l seu criteri intcrpertatiu . Esc·oltrult-lo, Lucchehinj comunica la impressió de r artista insubornable, ullnnyat de Ics modes i que estñ plenan!ent convençut del que fa. Es a dir. a LucchesW no li cal fer teatre pet· torar. ni li calen focs d'artifici en el vessant tempe•·umental, més a\iat pt·ocura fugit· de conductes que Jtodrien ocostar-lo a aqm•sICH IH:Liluds, per centrar-se t'n l'I que és essencial en Ja inl!·rpn•tació: vestir· l'obra amb la sonoritat més ad!"- S -ir tO " ~- tr 1- a a )- t, ·-e a n ·-.s I) 1- it a o e e ò 5 quada i bella al seu contingut, expressar amb rigor i vc•·itable tensió emocional l'espt>t·it que li va infondre l'autor i projectar la m úsica u l'auditori amb la força i ron viedó percruè capti l'oient, no com un pur jor sonor-, sinó com a necessitat vital dc comunicació. Certament, les concepC'ions musicals de Scbuhct·t. Debussy i Liszt són dift>nml t. i divergents taJJt cu intem·ionalitat creativa rom en e•:pt·t>ssió d ·unes idees i Lu<·rhesini va salJer valorar i tt·aòuU: aquestes dift>rlmcies, i fet·-lt>s intelligibles i suggestives. El seu Schubert va tf'nir la virtut del senti111\'llt intimista i de la desitjable pm·esa lírica. Els estudis de Debussy -en vet·sió veritablement prodigiosavan manifestar la fantasia i la inquiC'lud per a la recerca de noves possibilitats i fo•·mulacions pianístiqu cb del rompositor. mentre c¡ue Iu onata de Liszt va despll'gur, sota la p recisió i l'agilitat de La pulsari6 de Luct hesini, r Ullassionanu•nt i la poderosa fantasia cn~ndot·a que Liszt, com a artc vivencial, va transmett·r a la seva música. Jean Fran~ois Heisser, un recital amiJ incògnites ·r a PANORAMA e A T R • Et~~·opu en Com•erL. 20 de feln·pr d1• 1997. Cusal del ~Iei{;P. Jean Frun~¡oL'- Ht·Ïllser, piano. Estampes dt• CI. Debn~sy, Barcaroln 5 d'E. Fauré, Cau~·o1t.~ i danse., 111Í111. 1 i4 de F.l\1ompon. !tètica i El amor bruja d11 M. Pulla i Sonata núm. 26, op. 7I 1 el" L. BePlboveo. tiiÍIII. fi'wuo.~ia per F.T.•B. egut·ament, els aspectes més positiu» del recital del pianista J ean François Heiss(•r van ésser la selecció de lf's obres que intf'gntvcn el programa i la intr·oducció, molt oportuna í ot·icntaclora p er cop sa•· la motivació i el momt•n t cn•atiu de cadascun th·ls au tors, a càn·ec de Manel Valdivieso, explicant i situant les músiques en la seva època. Puadoxalment. però , el vessant m és enigmàtic S del r rcitn1 va protagonjtznr-lo pr·ecisamentl'intèrpn·t que. malgrat un cur·I'Ículum impressionant i l'expectació que hana suscitat, h's seves lecturrs no van resultar gaire cntut> ius mad o res. D · nqucstu numct·a, signi per tm a pulsut·ió no excessivamen t vur·iad a eu matisos i colo•·acions i twubé pel seu joc d1• pedals, no sempre precís, va t·esultat· difícil idrntifït•a t·-se amb la intencionalitat elf' les seves \et·siom., que semblaven limjtar·-~,t• a una freda eot·l'l'l't·i6. El segell inconfusiiJie de Hogwood Eunwonct>rL 13 rle felwrr dt• 1997. Palau de la ~lúsicn C:utnlaun. The Acudcm> of \t ll'ie·nt Mu~ir. Ch ristophe t· ITo~;-'\voou, rlirector. \ ivaltli. 1\lhinoni, Cor i'lli. tradcUu, MuJfut. per LL.T. E I segell inteqlJ't'tatiu de Hogwood resulta del tol inconfusible. Allunyat dc r electi;citat que (• manen Ics inte•·pr·eta- c·ions sob•·e ct:itet·is històric!\ de Cantiner, d e la f orva de Hamoucourt, dr la vivacitat de Bt·üggen, llogwood, com a memh•·c c·updavanlet· en les vr•·!>ions ofertes an1b instrurnt•nts o r·iginals, té en Iu drlicadt•sa expressiva un dels fac tors que poden ch•finü· les se,·es versions. i mí·s c•nc¡u·a quan el repc•·tol'i rAcoHit per a un conecrt, tal com va succeir· amb l'I que va pr·esentar u Iu temporada Euroconl'l'r·t, c•stà integrada <·n la s¡•va major part pe•· música del barroc italià. Al c·apdavanl de l'extl·oardinària AcaJemy of Ant'ieot Music, formació t•mhlemàlica no tan sols pet· la seva històda i tasca portada a terme alllat·g dc la seva existència, sinó pr•· In seva c·onstant perfercíó t•n la problemàtica quo sf•m¡H·e suposa interp•·eta t· soln <·ls paràmeLt·es de la música antiga, Hogwood 'u ;; ubmt•t·¡,tir el públic del Palau en l'atmo,fet·a propícia per· gauclir dclb clar·oh:;c·ur:;. dels contrastos, d(• Iu varietat de color·s RIJ tu uns cl!quemes fonnals absoluta ment dcfinhs que integraven la música drls u ut o r·s seleccionats per a aquest programa. La sonoritat dolça. càlida, plena d'intinUtat. l'igot·osa en la dis pos ició dc lrs \H·namentacions. sc succcït•n en unes interpr etac·ions màgiques que van tenir com a punt c ulminunl la interpretació del Concert en Fa major niÍm. JO d' Albino ni, amb cadsmàtic Andrew ~>I ~1anze (un dels \'iolinistes mr~ \alo rats p els directors q nc regeixen els seus e ri teri;. musicals sota pa r·àmctt·rs ltis tm·icistes), que ens vu oferi r· una inter·p•·ctadó plena dc natura litat, lluminositat i perfecta tant en I'ufinaeió com en la c•orr·¡·spondència a mb els músico de J' ot·queslra e¡ u e l'acompanyaven. Hogwoocl va tornar a ubmergil·-nos en un món màgic i delicat, f!U l' en alguns moments, ¡wt·ò, pe•· la mah'TLÍtud de Iu sala del Palau quedava t'n a lgu ns dels seus passa tges excessiva ment pàl·licl clt' rolor. Un detall qu e en cu¡J moment va fer minvat· Iu delicada audició dc le:> ~empre preciosis tes intcrJil't'tat'ion s proposade pel mític dit·ector i el sen l''\tmonlinal'i conjunt. a ¡;;:;- = .... ~ a Bl' E-l' 150 PANORAM A e T e A Concert popular i substanciós lelif aniversari del Trio Coprnho ui Pulou. 20 de fcbn•t• ,¡,. l99ï. Palau dt• Iu Mí•"ir·a Catalana. Or·r¡tu•,tra Filharmonia dt> Cambra dt' .Bun·•·lono. Cor de Cambra del Palau de Iu \lú,ira Catalana (dir. Jordi cu~as) . .Jordi Codina, ¡!UÏIOI'I'II. Solistes vocals. Dii'('I'I'ÍÓ: AJherl A•·!l'ndo. 1'xaikovRki, Rmlt·ign, Wab'llt:.l', Bizt•l, Vel'!! i. Mompou per F.T.•B. t>sullèt encoratjador crue una sètie d'artistes de cm<a nostra puguin actuar aJ Palau de la Música i fer-ho umb tmes obres populars. Ct•rtament, la iniciativa de Capmbo de proporcionar aquests concerts. oq;anizals en col·laboració amb la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música, pot f·onstituir una acció que amh el temps ha d'aportat· una millora a les perspcctivc¡, dels nosLTes intèt·pt·ets. no sempre amb el upot·t dels organitzadors en els cicles concertístics. Encara que sigtú de manera molt breu. cal destacar l'urtuació de l'Ot·questra Filharmonia de Cambra de Barcelona. conjunt simfònic que bauria de trohat· al¡,runa mena d'ajut p er· poder desenvolupar plenament les seves quaütats musicals, com ho va dE'mostt·at· sota el ge t clar i entu ·iasta d'Albert Argudo, directot· que. amb R 150 R writable vocació, ha desenvolupat una considcnble tn1jectòt-ia a1 capdavant de les nostres agrupacions simfòtúques. La seva ver·sió de la música de Txaikovski va tenir· vel'itahle entilal simfòuiea. També 'u rPeixir amb bons resultats en la tasca d'agomholur· le intervcndons 'ocals. Magnífica va resultat·, també. la intervenció del Cor· de Cambra del Palau de la MílSira Catalana -crue prepat·a i dirigeix .lorcü Casas. La seva come~>a, no gens fàcil. com et·a la d'afrontar obres corals de tipus operístic, vn resultar absolulètment convinrent. A igual nivell es van resoldre les inter·vrneions dr ls solistes vocaic; i. finalment. hem de dc.-tacar el treball del guitarri~La J m·di Codina en la se' a inter-pretnc·ió. emotiva i líriea , del Concert d'Aranjuez de .loacruín Roclrigo, lectura que. ben sectmdada per . \ rgudo i r orquE'~LJ·a, va as~olir momenll> de ~ugges­ ú' a e.\:pressió poètica. 26 dc febrer dc 1997. Saln Cullural Caja )1ndrid. Trio Mompou (violí, violoncel i Jlitmo). Obres de T. Marco, X. Montsnlvntgc i E. Gr·anudo~. per F.T.•B. eritablement. el pianista Lociano Gonzalez Sarmienlo. el violinista J oan Llt.ús Jordà i ara el violonrel ·lista Maria no Mdguizo, que ha substituït Pilar Serrano. en fundar· el Tt·io Mompou (piano, violi i violoncel) han apor·tat a la nostra música 1m instrument rlt> qualitat òptima per a Iu difusió de les nostres partiturE's i hem de reconèixer quE' {'] seu treball t'n els quinze any:. que pot·ten d ·existència ha estat admirahlt~ en tots els sentits. Així. pet· les seves versions sempr·e emotives i fidels u l'esperit del compositor. han excel·lit com a intèrprets de primerissima cal<'goria: també al llat·g d'aquesta trajectòt·ia ban assolit un repertori que, ultrupassrult el centena r d'obres, comprèn la literatut·a fonamental dels pedodc•s clàssic i romàntic. i no s· obüda dels no~­ tres músic-s df'l passat. ja V que ha exhumat partitttr·es tan clignes de conèixer com són els trio¡: de Ft>lip P edrell. Enric Granados. Joaquim Malats, Enriquc Fernàndez AriJós. i Get·ardo Gomhuu, alhora que ha suscitat cntt·e els nos tres com posilo t·s la cr·carió de noves obres que. intet·pretant-les i enregistrant-les t•n versions modèliques han contribuït a vitalitzat· i també a crear· un patrimoni sono!' que serà el testimoni fidedigne del nostre temps. En certa manf'ra. cüríem que els quinze anys de ll·ajeetòria dd Trio Mom· pou i que ara han commemorat runb sengles concerts a BarcE"Joua i Madrid, constitut>ixPn una aportació fonamental cliru la història de la mú.;ica hispana. Així ho van testimoniar les seves lectures lwillants i sed uet.or·t>a del venal Trío Conce1·tante núm. 1 de Marco, el Trío de Xavier Montsalvatge i el Trío op. 50 d'Enric Granados. Maria Creuza: IJona veu i mals acompanyan ts per ALBERT SUÑÉ ar·ia Creuza està de tornadu dc tot. Per·ò com crue prctisamenl ara no es troba al altar·s. resulta que tampoc no pot comptar amb uns músics que puguin agombolar, de la manet·a qur es mereix, la seva -enca ra- molt bona veu. Vist el que va passar a Luz de Gas, el més segur és que l'espectador mínimament disposat a entrar més a fons en el que la cantant ofcr·cix des de l'escenari, pensi que Creuza M 16 196 ha errat aquest e· amí. Perquè a l'espectador· que només la vol sentir i contemplat·, a desgrat dels sons que rebi. li estil bé qualsevol tema. En té pron d' aplauclir i cor·cjar la melodia. Tant ei aque'>ta s· adiu amb la lletra com &i no s'hi adiu gem,. Perquè acruest fs t' I problema dels mú sica que p01·ta la cantant brasilera. El tE'clista, el guitarra. el uaix i el bater·ia són uns intèrprets molt limitats. El primer és, a més. l't•ncar·regat dels arranjaments. I Í';;¡ a qui on comença el dcsgu vell. Els lemes q ne Mal'ia Cn•uza ,~a dei.xar anar· s 'at•ostaven gairebé tots mrs a l' onafunky que no pas a la de la bossa nova, sa mba o altres t·itmes br·asilcr·s . A més, er·a unfunl.·y molt d 'estar per casa. :\o L<mim l'('S en contr·a dcl Junky, pcr·ò la música de Crcuza sempr·e ba estat lligatla amb la qualitat, el r·igor i la sensibilitat. 1 potser· pr·rq uè Luz de Gas és. tamb(•. una discoteca. la co¡,a e¡; va moure molt més en elt, pat·àntetres del dance que no pas de l'llitimismr. Si almenys aquPst danoe hagués estat bc:n ron& truït... P emE'm que tol funcionà milltH' quan Cr·t>uza es quedà una estona amb PI guitarra i el naix. A pa1·t d'això, la rautant brasüct·a demostrà que atresora una vE'n E'nrara molt bonira, sug· gestiva. Però a l' hor·a de <·t·n·a•· el to fot·t, lu puja dr nivcU de manprn sobtada, sense 1noduhll'. Amh la IJttal cosa, a vegades, no existeix el Lo nlilj¡r, Tot i aiJ..í. la cosa haur·ia anat molt miJJor si lra¡,'llrs eomptat amb un!! acompanyants més c•xperimrntals . Com ella mntPiXíL Per escoltar bona Música, io o, a tu<er -lip os, rue "e- ~ 11·a els la res ' er- )])- .bé ) DÍ 10- tre rí- de m- m- ID- lana ms .ca ;li·es i el tle ·ío :! I cic ue an :oel n- rà eu tgde çle a, la 1 LA PAERIA no li at és nIl- • Ajuntament de Lleida Auditori Municipal de Música Plaça de Mossèn Cinto Verdaguer s/n Tel: 973 • 22 33 20 e PANORAM A T e A R Lldia Pujol i Sllvia Comes, gaireiJé un miracle Cicle Cau I Lli nre. 16 de fl'bn:'r di' l99ï. Teatre Uitn·l'. Lídia Pujol i Sílvia Comes. Textos dl' Cemuda, Cor!lo. Gil de Biedmu, Ginslwr:; i p r opis. 1 L'espiral de Joan A m è ric 9 febr~r d~ 1997. Teatre Llinrr . J oan Amèric. Rogt't" Blà\"Ïa (batet·ia). Tato Latorre (guitarres), Rafa ~artin (bai., ). p e r D.P.S. per DAVID PICÓ S. i la normaützació artística -i> alguna cosa similar-fos un fet, el cas de Lídia Pujol i Sílvia Comes no seda excepcional. Si la projecció de les idees . les iniciatives, els espectacles. els artistes o les cançons estigués n ormalment r elacionat amb la intensitat, el valor, la intcl-ligència , l 'originalitat o l'espontaneïtat. potser no caldria aplaudir tan enfet·voridament Lídia Pujol i Sílvia Comes. P erò la normalització at·lística -o alguna cosa similat·- no és un f et. En el panorama musical d ' avuj , l'aparició, la consolidació i el r econeixement de Lídia Pujol i Sílvia Comes és gairebé un miracle. I ho és p erquè no han fet res esp ecta cular. No han editat cap disc exLJ·aordinat·i (no n ' han edüat cap - abans d ' aquest article), ni ban protagonitzat Uampants campanyes publicitàries (no n ' han fet), ni gires mundials, ni menys que mundials, ni ... Només canten. Lídia Pujol i Sílvia Comes canten. I ho fan amb astúcia. i amb gt·àcia. i amb sentiment, i amb ironia. i amb delicadesa , i amb força , i amb emoció. I amb talent. Canten poe- S mes ... i se'ls entén! l els poemes deixen d e ser-ho -eal que deLx:i.n dc er-hoi esdevenen melodia, l"itme, música. I tenen ve us contrastades i expn~ss ives . Quines veus! Magnífiques, i sense el virtuosisme acadèmic. I ]a mínima instr-u mentació (derbuka i guitarra) és variada i rica en girs melòdics i l"Ítmics. I actuen amb desimboltura i tenen capadtat de reacció -enginyosa Sílvia-. i es posen el púh lit· a la bub.aca. o el por·ten po at. Gairebé ens havíem oblidat que no calen més coses p er arribar a la pell. La r esta són p etits detalls: algun text que forad a la musicalitat o alguna cançó un xic irreUevant. La compenetració d" a mbdues intèrprets, en canvi, és matemàtica i es¡JOntània alhora. I les cançons, com El conte dels dos ~ uï­ cides, emblemàtica; Cinc històries o la intr r·pretació d'Alfonsina i el m ar. desprenen vida i con istència. I el públic les aplaudeix enfervoridament. ' · Un a mica exagerat, no?, comentava Sílvia Comes davant l' allau d 'aplaudiments"'. E xagerat. !IÍ. Desmesurat, exce siu. massa estr·epitós p er un concert sincer , íntim. fràt,ril , intens, r·odó. gairebé p erfecte. E l segon conce•·t p ertan ye nt al cide Cant Lliure tenia com a pr·otagonista el cantant valencià Joan Amèric, amb l'esp ectacle titulat ·'E spirals''. Dit·-ne "espectacle" polset· convida a p ensar en un muntatge espectac ular. i n o és el cas: to t i que la VE'u em·egistr ada d el Lliure sempre a'isa el públic que falten deu o cinc minuts p et· començar l'" esp ectacle"' . I tanmateix, el f'Once1·t d e J oan Amèd c va vorej ar l'esp ectacle. entè~> eom a concert escenifieat, amb discursos, git·s, esquetxos i decorat incJ ObOS . Amèric va sahe1· vestir l'espai intim del Lliure i ho va fer- delicadament, amb lirisme a utobiogràfic. L" elemt'nl teatral, p erfecta ment c:.turlia t. va crear un ambi r nl difer ent al d ' un concm·t estàndard. Amèr ic es movia amb desimboltura cntt·e el públic i r ecreava momen ts visc uts. P er exemple, va r ecrearnos un moment que eU. cantants no solen descobt·ir- mai: la gènesi d 'una cançó. Un moment íntim i irrepetibh· que el pudor i fins i lot la pot· al rídicul -els fets Íntims, quan s'exp osen , sovint adquireLxen una dimensió ridículaaconsellen no mostrar en públif". Pct·ò Amèr-ic ho va fet·, can tant en un pseu- d oidioma qut· s'assrmblava al portuguès o al català , però que no era cap idioma (que es c·om es componen la m aj or·ia de cançons). De tant en tant l'element teatral prenia un to humorístic, com quan de cop el coucer l va quedar· interromput pel so d 'un telèfon. Amèric deix a de cantar i r afaga. E ra p er a ell: ··Sí, tia , estic cantant. .. Sí, h a vinb'Ut gen C . EL punt més fluí~ dc l'escenificació van ser les explicacions feixugues entom d el concepte d 'espiral. Espiral-vida , e piralcantautor, espira l-amor ... U na mica de ma rr ig. tan t d"espiral, tot i c¡uc cal reconèixer que el discurs r r·a calmat i amb espurues tl ' humor. que tol ho guareb<. Musicalment. J oan Amèric és un compositor brillant i sensible, capaç de fet· cançons am b cos i ànima i color. En rlirecte. ri r·egistre de la scvu veu s· amplia notablement i adquireix n ous ma tisos. especialment en r i!, Ions greus. Acompanya t p r r un gt·up eficient, Ao1 ~ri c va interpretar un grapat de ca nçom, algunes dc manet·a admirable, com Quina sort , Llavis de sal , Un home i una ombra. Òrbita clel món , o Què més podria dir-te? Tot plegat. un concert saborós que a poc a poc va anar alJl·opant-se al seu nucli, com una espiral. e PANORAMA e A T R Dem us reerea l'atmosfera de la Seltuflertiade Schu[)l'rtiudc. 6 dc fl•bn·r de l9ï7. Auditori Cai\:a de Catalunya. J ürg Dcmllb. piuno. Cor de Cambra del Palau de la MúHica Catul unu. Din't·tor: J onli Cn~as. Obt·es corals i pern piano sol dt• Schulwrt. per LL.T. H a a- al ra es :ie e- to :ie ar UI :Ie a ,.n- s- es n- Il - ai- g, al rs es a- è- .¡_ ]e e. !U ha un a músí- cu , corn Iu de Schubert, qno cul escoltar-la dins una ulmosfena !Jl'O¡JÍcia. Les peces pca· a pia no, els lieder, la músicu <lc camhna, ncressit.en una amhicnl propici, aq uell que converteixi una allllició de Schubr1'l en una SchnbeJ·tiaclc. D' una llanda, la temporada Eu1·oconccrt va pa·ogt·amat· un dels més preuats intèt-pt·rts dc Schubert, com és Pau] Badura Skoda. que al costal dl' la soprano Cholr Waysfield i d'un qua rtet d<• corda inte¡,rrat pet· Prr·gamrnshikov, l\'Iasurenko, Ge,·hardt i Xavier Puc•rtas van submt>t'git· el píablic del Palau en obres r·cpt·cscntativcs de la Litcnatura cami)I'Ística del compositor vienès. La músirn cic Schubea'l •·espira melodjsme, lil'it'mc, l.<·mperameut sà vianwnt nwsurul, profunditat l'Om:Àntica sublim, i per· això aquesta val'ietat dc r onlmstos emmar·rats dins un st•gcll clistjntiu summanu•nt per·sonal. r·eprcsentrn pc>t' als músics un constant plaer· a J'hot·a d' UCU1'8l' lel! St'V('S pat·tihJI'CS. Si el mat·atonià i sublim programa qm' va poder-sc escoltat· el elia 3 d<· fe brea· al Palau va cshu· int<•grat pet· obres tan r·rprcsentntives com el Quintet "/(1 truita", la Sonat(L/lrpeggione, diferents liedPr o impromptus , tres rlies dcspr·és u l' Auditori C~ti xa clc Cutcalunya dc la Pctla·r·a·u , uque;; ta màgica línia musicnl vn prossrgnit· am b lc~:~ olll'cs corals i pianistíqucs, tot configt11·ant tlll programa d'idènticu brllesn. Què pot dir·-sr de J or g Dcmul! in teqw<•lant Sr lm - bert? Escoltar com en les diferents variacions de l'lmpromptttnúm. 3 D.935 anavu explicant amh una natnralitat diàfan a cadascuna de les ·variacions (les primeres en una lírua més clàssica, a partix d e la ter cet·a , dins d'una òptica plenament t·omàntíca), com en la Sonata D 664 en s mostrava un Scbubct·t mesurat, intct·prctat amb una elegància expressiva reblerta dc pr·eciosisme, amb un discurs plantejat sota uns paràmett·es que sempre buscaven el detall que pogués elevar al màxim la categoda d'una obra extraordinària, o com en I'Tmprompw núm. 3 del D.899 a tTibava amb la delicadesa del legato de la mà dreta, amb la diàfana pr·ojecció dels acords desplegats, tot sota una Òptica souot·a de dinàmiques delicadíssimes en piano, ens constataven, un cop més, que Jorg Demus, q·uan interpreta Schubert a tTiba a uns pat·àmetr es que només tenen una finalitat: inter·pretar música per r ecr eat· 1' atmosfet·a d' una schubet·tíada. El Cor de Cambra del Palau. integrant-se plenament en el clima recreat pet· Demus. va cantar amb delicadesa. amb subtilitat. amb lliurament, resolent tots els petits detalls que flueixen al llug de les elistintes obres corals, sempre sota l'acm·ada direcció de Casas. En definitiva , van set· dltes schuherlíades 1:x:traor·dinàxies, que bauric•n do set· un fet habitual en l'ofe·r ta dc les difet·cnts programacions dc concerts, independentment dc la celebració d ' una da ta, rsdevrniment o commemor·a rió de Ja vida del compositor. Company, massa maneanees Febrc>r 1997. Ml·t·t•nt d e li' s Flon;. Company. S tepben Sondhr irn -mía~ic·u-; Gt>ot·ge Furth - Uihret-. Compan yia Tratrc Lliur·c. On¡ul•stru UI' Cambru Tt>atJ·e Lliure. Direcció dr·amalllr¡;ic•u: Culh.to Bicito. Direcció musical: Lltús \'idal. E.cenogt·ufiu i H'Mimu·i: Mònica Quinlanu. per I.C.C. i du nmtun crr t temps - no fa tant, d 'aixòCHdu nou musical que es pt·esentava a Barcelonu constittüa un focus d 'atenció notable com a gènere insòlit als nostres escenaris, actualment això rstà superat. A1·a el motiu d'att'nció és justament lpae d musical que es programi sigui espedJicament " aquest" o " aquell", rla van l dc·I qual es poden cougr·ü11· di versos nivells d ' interès o t>xpct:tació. Compcwy, tan a obra relativumc>n l prilm:l'(JllCa de Stcp1tCII Sonclheim -estrc•nudu el 1970-, d ' antuvi couC'itava unes c:xpectatives notables. Més d'una vc•gud a he aca rat la prohlemàtica gc>n èrica que afe<'ta rl musical a casa nosll·a i que se c:enll·a en fnctot·s tan evidents com l'rscnssctut de recursos de pt·oducció - Jlegiu pressupost-, i la falta d ' una autèntica tt·aclició <'sprrlfira actora! i dt·runatú rgica. E l primer component és un mal endènuc. per ara, i el segon es r·esol tol " fl.'nt <'amí taminant", p¡u·aft·as<'jant el poeta, i umh resultats incerts. La vt•t·si6 dc Company acusa de forma du ra els tres componen ts. Si la falt a d1' prorlucció olJiigHva a un àmbit esccnogràJic d ' una inevitAble uusted tal, di ns cJ'ac1ucstes circumstiincies obligudt>s hom no ha sabut t1·ohut· c•riteris més aprofundits que el de donat· ritme fluid a l'enfi- S la11 dc quadt·es d amunt dels quals s'estTuctura l'obra. E s p odria adduir que el bttit absolut de l'escena, o gait·eb é absolut, podria vincular-se al buit existenprotagonista del cial - aquest solter impenitent que és R oh ert- j a Ja seva falta d·hodtzons precisos t·especte d el tema de la afectiva. comunicació P er ò l' argument és p rim i a la fi no acaba de donar consistència a un muntatge que, això sí, està b en organitzat damunt l'escena , que es produei'C 1unh una notable thüdesa i amb un sentit pt·ecís d el ritme, per ò qne no acaba de mosll'a t· el t·erafons poètic que conté, amb tot, l'obra de Sondheim. I en aquest sentit, Ja inter pr etació mancada de convicció, distant i sense misteri d e Cad es Sabater constitueix un factor força detenni.nant del t•c ullat fmal. I uqui entrem en el dat·t•et· dels aspectes demlllcia ts . E l repartiment es nodreix de wversos fronts intet·pretatius, no necessàriament vinculats al musical, i això s acusa rn la i rTegularitat global que mostra aquest apartat. I que afecta d 'una manera esp ecial els aspectes específics del gèner e: caut i ball. Al costat de l' autoritat actora] ferma de Carme San sa, de Lluís Homar o de Carles Canut., o a Ja ft·esror que s'ha d ' agrair de Muntsa Rius, Mònica López o Nina, s'hi afegeixen insuficències que gairebé esdevenen endèmiques en el gènere a casa n ostTa . A 1WA.VÉS DB Lt SEVA CORRESPONDÈNCIA d <fJ4ó, l'~uiJmlJ, d fJ¿m: L'(i$oeawta1 l'Cfrgulló.J, N!Jy;amoratr·· ·Pere-Albert Balcells Aquest és un llillre que explica tot el que sabem de Mozart que no sigui pura invenció. Per primera vegada es publica en català la correspondència de Mozart, que parla d'ell mateix, però una altra rigorosa novetat és que també podem conèixer les cartes que li adreça el seu pare, la seva gennana, la seva dona, els seus amics. "Dono les gràcies a Pere-Albert Balcells per haver escrit aquest Uibre necessari i apassimw.nt", diu al pròleg Xavier Pujo~ critic musical. No és una biografia cronològica -encara que les dades de la vida i de les ollres de Mozart figurin en un apèndix-, sinó un retrat de caràcter d un personatge insòlit, contradidori, exuberant i, massa sovint, falsejat per tàpies simplificadors. 1 Ara, l'autoretrat fidel d'un geni fascinant. ' OiT ALLO QUI! US IN~&RESSA Més de 70 revistes d · abast Dllcional estan associades a l' APPEC. Per a més informació: APPEC Rambla de Catalunya, 10, 1 er. 08007 Barcelona Tel 412 76 28 Fax: 317 83 86 TEM A quest mes d'abril es compleixen, exactament, 150 anys d'existència del Gran Teatre del Liceu; un segle i mig d'història, en la qual hi ha hagut de tot i força. L'efemèride arriba, com ~s prou sabut, en un moment extraordinàriament excepcional, a cavall entre una tragèdia profunda i un demà que et priori es presenta dens en arguments rsperançadors. "Catalunya Música/Revista Musical Catalana" no podia deixar d'atendre aquesta commemoració. Tanmateix, la cosa era prou complicada, atesa ]a circumstancialitat (com hem dit, excepcional) en què es produeix la fita històrica. Una circumstancialitat que obliga a ponderar determiplantejanats ments de connotacions, per dirho d'algtma manera, exultants. L'opció ha estat, de forma inequívoca, renunciar gairebé totalment a la mirada entre nostàlgica i elegíaca vers tm passat que ja ha tingut el seu protagonisme explícit i obrir la visió a un futur que, com acabem d'apuntar, agombola un àmbit genèric essencialment falaguer; un futur del Gran Teatre del Liceu, que és el que realment interessa avui a ]a ciutadania. En aquest senlit, fem una proposta en la qual es dóna la veu als qui han df' ser protagonistes essencials d'aquest futur: els cantants, els escenògrafs, els compositors, els arquitectes responsables del projecte i la materialització de l'eclü'ici, els espectadors, els orientadors i gestors artístics i, finalment, una representació de la societat civil. Ens sembla un ventall significatiu d'interessos, la veu dels protagonistes dels quals ha d'ajudar -així ho esperem- a configurar una imatge de prospectiva d'allò que pot ser i hauria dc ser el de1nà del nostre teatre inserit en el si de la societat catalana. El lector té ocasió, d'aquesta manera, de participar en un exercici suggestiu de prospectiva, del qual podrà treure les seves pròpies conclusions. Tampoc no hem oblidat de mirar enrera. Però ho hem fet des el~ una dimensió nova, a partir d'una nnc1ativa molt localitzada i d'un elevadíssim interès: la confecció clels a1mals del Teatre que en aquest moment realitza, amb una devoció i tm coneixement de causa únics, un expert coneixedor del món operístic barceloní. Es tracta de situar el passat en un nivell molt poc heroic, molt real, molt autèntic, allunyat de les massa sovintejades proclivitats autocomplaents. En definitiva, fem una proposta per al Liceu que es disposa a viure el seu 150 aniversari i que enfila la recta vers una etapa històrica rotundament nova . . El Liceu , any 151 TEM A La recerca clel model ideal cie program ació per JOAN MATABOSCH al entendre l'òprr·a com lm fet dinàmic· -una aTt- r·eguJada pels principis estèlics de totes les altrr.s a r·ts. Entre aquests principis, cal destacu-ne un de fonamental: la simple submissió a una 11on na -o a una tradició- no és cap gar·antia dt> ,aJor estc\tic. La norma deriva dels valors estètics i é-s un pr·i11cipi regulador «des de f ora de r art». Per això. ch•s de fora de r art. el, a lot· estètic depèn del compliment òe la norma. Pet·ò des de dins de l'art. la norma estètica prevalent es viola permanentment i. com a r·esnltat d'aquesta gosadia. l'S pot crear una nova norma. Així ho r econeixen Fokkema i Ibsch en padar del concepte de «valor estètic» com lm proc~s que evoluciona contr a r.l rer·efons de la tradlrió ar·tística de] moment i t>n relació amb el context cu.ltm·al i social. Per això robra d'art sïn;;criu dins un sistt>ma complex de necessitat . expectati:ves. gusto . lectures. models de comportament i ex!>eriències prè' ies que constitueixen allò que Hans Robert Jauss anomenà «horitzó d'e:ll:p e<·tati' es». És fonamental prendre consciència d" aque¡;;t <<horitzó d'expectativt>S» en p arlar d'una institu<:ió qu e. com el Gran Teatre del Liceu. té cent cinquanta an)s d 'lústòria. Cap pt·ogr·amador pot pensar cru e • parteix de zero». Cap pr·ogramador no pot r e¡)J·oduir mecànicamt-nt t'I~ trets donúnants de la història artística del teatre. per·ò tampoc no pot JH"<'Scindír-ne irrespon:;ablcment. Cap programador no pot. per exemple. ignot·a r la importància del factor vocal en la ni~;tòria ar tística del Liceu, però tampoc no pot permetre que el fet de «r·epresentar una òpera,, es resolgui amb la potenciació d'una de les disciplines artístiques constituents de l'art de l'òpera. de manet·a que totes les altres juguin lm paper dc si:mp]e comparc;a. Es tracta de consen ar r.l patt·imoni i el públic que li ha don at suport, però també. al maten temps. desenvolupar noves fornws i nous enfocamenb sobre aquest mateix patrimoni que pet·metiu obrir l'òpera ~1 Liceu- a sector·s més joves. Aquests sec·tors mai no a11jran a J"òper·a si només s"ofereixen productes convencionals, si c•lr·epertori és només el més previsible. si les rcprt>!-.entacions es fonamt>nten només en la populru·itat d ' un cantant determinat i si s'oblida, en definitiva, que aht·es factors (musical~ i escènics) són fonamentals dins l'espectacle i cruc• t'ls grans clàssics opedstics tracten problemes estètic:.s. polítics. socials o moraJs pcr·feclament actuals. C 150 22 202 Aquesta obertura cid Liceu passa per tren car la imatge de l'òpera com un e pectacle tancat -<!e hoolligans o de privile~;iats- a una minoria, <·om un capítol sense gaire rdarió amb la resta de l'ofer·ta ruJtural de la ciutat. Cal ba ndejar acruesta imatge> de ]'òpera i integrar el pt·oducte dins el conjuut d 'acruesta oferta cultuntl tot treballant amb altres institucions. com ara el Cenn·e de Cultura Contemporània de Bat·celona. el Museu d' ,\n Contemporani. l'Institut del Teatre, el Ct>nl re d'Art Santa ~Iònica. C'ls conservatoris o les fundacions culturals de lt>s caixc>s d'estalvis. L'obertura del Lic·eu a altres sectors tamhé ha de set· possible pel que> fa als solistes comidats. És fonamental que el Gr·an T1·atrc del Liceu generi t'scola i, fins i tot, que faci Ja tasra d'escola d 'òpera per tal de formar les no,·es gt'neracions de cantants, la qua! cosa té unes repet"cussions importants en el prr.slibri i en la cultura del paí~. Cal donar oportunitats al:; joYes cantants locals amb compromisos adequats que mai no suposin Lm risc excessiu que pugui compmmf"tre Ja seva futura c·an·era. Tot ai.xò només és possible amb un instrumrnL adient que es reflectc·ixi en l'asslllllpció del modrl específic de tempm·ada I[UC necessita el Liceu. després d'analitzar la ¡;ituarió a la resta d'Eurnpa. Al llar·g del segle XI'\: 1" Òpt.>ra s ' h a pmpagat , a Eu ropa. segons dos model, de producció r·adicalmcnt dif<·· rents: el «rept>r lori .. i la «stagione... L" essència del «repertori» és que' una tompanyia permanent de solistes -amb una orquf'Slra i un cor també esta· hll's- ofereixi de tres a set r·epresentacions per fWl· mana d'un seguit d 'oh n~s en alternança. Sovint d nombre d 'obres en alternança pot ser tres , quatn• o cinc; i, sovint, dues rc•pt·esentacions d'una mateixa producció poden tenir lloc amb meso¡; dr difcr·ència. 1 És el sistc•ma adoptat històr·icamr.nl a Alemanya i als països (le tradició germànit-a. ¡wr l"Òpcra de París fim als anys setanta i el Con·nt Garden de Londr!'s fin s a l'any 1961. El model ..-dr r·eperlot"Ï» es caractt'l"Ítza per l'estabilitat dt>l repertori -perdó pr.r· la redundància- i dels solis· tes , per·ò també p('r la longevitat de les pr·odm~­ cions, explotad es sovint dm·ant dècadf's. Tarnhé es caracteritza pet· un nombre extraorcünàriament alt de representacions anuals. En l'altre extrem. l'estructura de «Slagione» t:~. com indica el rnate>Í'\ nom. un tipus d'estructura marcat per la fugac·itat. Sovint només els direc·tor·s i els administ:ratius són fixos, i els cantants, diJ·ertorló TEM A dc cada obra). Podríem anomenat· aquest model com +<R<'Illistugiont>» o "se mirepertori>•: es fonamt'nta cn la tlt'<'t':;~->ital dc combinar, ahuenys, dos títols durant d mate-i\. període. Encan que no s·aplifrui d(' Rl'gu ida -t•al assegurar que els tècnics s'hagin familiaritzat amb les prestacions de l'escE>nat·i abans tic' maximitzar les prestaciOJ1S-. aquesta és una inidntha imprescindiblE> per tal d'atorgat· al país una o fet·tu opcdstica dh·ersificad a i adequaria a la dt'nulnda .tels diversos tipus dc públir. Aque~> ta estruct ura afavorir ia , a més, la imatge tiC' Ral·cclona com a centre cult1u·al, com a eiutul ut nwtiva dt•s d e l punt de vista c ultural. Poc!! esptwt adot·s viutgt•n a una ciulat per veure u11a la le ID la ge nt es ·a l't re a- le at. le al ll ls musicals i inll'rns. músics, coristes i fins i tot tècnics caDvll'O d'una lt•mporurla a raltra. Els espectacles es donrn «en sl-ric» (Í's a dir. st>nse altemanç.a) i mai no es reprent>n t>n div<>rsel> temporades. El nombre de rcp1·esentacions l>!> petit, pet·què cada representació és, d'al¡,rtma mane1·a, un fet excepcional. Aquest ha estat el sislt'ma habitual u Itàlia i també fou adoptat als Estats Units i el Cunatlà. El M:etropoliLan Opera 1l el s- '-1 e- el Ie i- t- !.'l ·e i- le a :r lt .e ~1 ¡- :·s l.t a 'jj tlc l\ova York, jJI'l' f''<('ntple., va <>omençarfuncionant C'll r·rgim d(' «Slabrione» iïns a transformar-se posteriorment rn un Lc•att·c· de repertori. ~ En estat pur, els tlos siste mes han demostrat la seva ineficàcia per motius diversos: el sistema dc «rcpct·tnt·i ». actualnwnt en rcgt·essió a Alemanya, r·esulta insatisfactori pe1·qut- fa impossible assegurat· una prcpu r·a<"iÓ adequada dels espectacles -soht·ctol pd que• fa a les t·eposicions d'antigues produccion!l-, per la qual cosa els teatres acaben concentrant lots els csfor·ços a assegurar el nivell dc les •<noves pt·ocluc·cion s» i d'uns pocs tíLols emblemàtics. La t·esta d C' representacions resulta S<nint indigna d'un tt'alrc prestigiós.3 Per· la M'' a banda. el sistema de «stagione» resulta insati..,factof'Í rwrquè condemna l'òpera a ser un esdf'venimcnt ex<·cpeional. um·rnahnent més relacional amb un ac-li' sot•iaJ que no pas cultural. En una paraLtla. impt'cleix crm· l'òpet·a es converteixi eo un fenomen normalitzat dins l'ofet·La c ultural d'una eiutat. No hi ha dubti' q ue el modf'l adequat per al Gran Tcatrr del Lit-c•u és una cstntctura integrada que assunwixi allò dt• rnés in tE'ressant del model de «reperlot·i » (l'a ltenumça d 'òperes , la qual coba implic•a augmPnt<H·l'ofc•rla i nor malitza t· la presència de I' ÒJil'l'a a Ra t·ct·lona) sense rcntmeiar a la ca rac•tel'Ís lica més atr a('tiva del model «stagione» (és a elit", contr·acta1· t•ls solistes per títoL assegunr un bon t'l'ncliuwnt vocal indi,;dual i aconse.guir una planificació ad('t¡uada al temps de prepat·ació única rcprescnlació d ' una òpera. Eu canvi, l a possihilitat <h· V<'tll't' dues ò p e r es difèrents el m a teix cap d e setmana i-s m olt més atractiva. S'ha n dt• n'soldre encara altt·es temes en el futur Liceu: la clarifica(·ió dd model adt'fruat de compall);a dc dansa f'stah lc i. abans encara, la direcció musieal del Lealrr. Dt•s dd ptmt de ,;sla artístie, pet·ò. el modl'l ha de set· prou t"dèrtic com per donar cabuda als rlivct·so!> Lipns de públic que té -que tinclt·à- C'l Liceu. Pt•rc¡u~ lot i que cal assegurar la fidelitat dc la líuia de programació artística a la histò1·ia i a la tradiC'iÓ de la institució, això no ha dc voler dir qut• la r·c-iterució sibrui l'objectitt d' aquC'sta línia de prograrnaeió utística. Pen¡uè la mera reiteració pm·ta a la rnot·t de l'ari ; i l'art de l'òpera e ns interessa, prC'c·isamt>nt, J..»erq uè està b en viva. NOTES: 1 La Siil·hHisdw Slaui~UJII'r dt• Drl!Jldt•u pn~seul.a , la lt•mpur:ada 1996-97. dn•·~ l't')H't•~.t•utacion~ dt• Tosca a mitjan febrer: tmu ¡·cpt'l'"l'nlueió u Iu fi dc nuu·ç; i tlue~ r!'pres!'ntacions al principi tl'uhl'il. fJpr Rospn/wvnli<•t· ,., r·t•pr·t••enla Ires úniques vcgadc~ en tr·¡·s 111!'~0!· dift•n•uls: nov!'lll])rt'. df'•l'mbre i gener. La Hambur~<i,t•lw Stuut.,upt•r pn•,tmtu, la tt'mpot·ada 1996-97. dm•• r·eprt•-.·n lul·inn~ de Carnum l'agost i due.-. més el genet·; e" t·cpo•a Elel.-tm pt•r· u una Ílni r a rt'prt''ienlació t'I mes de maig: i Fidelio e• rt'fH't',('IIIU titit'' \ egadc- per r agost. ~ El ''"' d!' :\u'u \or·k, rwrò. é~ una mira pPculiar. El \1t' tr·opulilon Opcr·o I lou•l' nornh coru.en·a. del sistema de n•pertnri. la frt·qlil·ncia ditir·ia i r altcrnan~a dels espectacles. El, :'oli~ll's 'oral~ pt·r·tan) t•n ulmPrt'nl intPrnacional i sovint són t·ontr·netur~ per u un nombrt• dt• r·l'pre&t·ntacions anuals. La :'oie\\ 't ork Cit) Üp¡•r·u. t•n l'all\ i. ha c~lal més fidel a un model de rPpt•t·toi'Ï <ll'loÒo'l: i lm polit ,.,.¡,¡~ financeres importants aqut•sre• rlnrrt•r·t•s tli'l'adi·H . 3 \'it•rut, Bt•rlín i dt·~¡a·í·h Bonn, Colònia, Düsseldor·f, Ft•onlcfur·t, ll onrhur·g. 1\lunic. St1.rttgnt't i Zur·ic han eyohrc·ionut pt·o¡,~rcssivunwnl t·up u un ~islrrnu lu1Jl'id. mitjançant Ja reducció ol c In plnutilln tlt- l'lllllunls ~oli~te!' l!htnbles ( uormaluwut lin~> a 20 o :~0 snlistcll) i Iu t'lmtr·ul'ttu-ió dt• In majm· JJUrt dels aht·cs solistes (•n t'lmt·r·•·ot inlt•r·nut•iünnl. P1•n'>ac¡uesln • u:tiUoru" del si.. tema dt• I'C'JH'r·tm·i hu nugnwntul c•l t·n~t cl'explotució i ha destruit la vella roht•r·~ndu (In " r·nú 11<· sc•r·,. ¡J.•I Hi., u• ma dc rcpertor·i) ;;en se arri bat· o pnl·liur· ui~ M-'US dooft•rle.~ . \ Fr·ança, eu ran\'Í, la •swgionc• hu Mtb~tilltït ¡•)t•t'l"' rlnri u tO IN el~ teatres de Jlrovíncia. cosn <Jllt" ha n•pr·c"'nlnt unu irnporlontrl'conqucsta de públic i d'un ct'l'l pro•,tigi. t•nc·nr·a IJIII' turnht- una impm·Jant disminució de l'of!'rta. 150 TEM A El futu r vist pels cant ants per RRMC mb l 'obertura d el Liceu començar à una nova etapa per al coliseu barceloní. Serà un abans i un despr és de l'incendi que, malauradamen t, va fer desapa rèixer el teatre. És un bon moment pe•· replantejar-sc coses que cal fer i, pd que fa als veritables artífexs de cada nit operística, els can tants. no podíem sinó preguntar-los quins elements del teatre modificarien i quins deixa rien com ab ans. En un moment com aquest , les opinions donades per les persones que el viuen dia a dia, des d e l'escenari, són prou ilnj>Orlants com per no deixar-les de banda. Per tal de donar un ventall al més ampü possible d 'opinions, hem acudit tant al rantant que està treb allant al cor com al que fa papers comprimaris i , fm s i tot. a qui. havent conegut el teatre des d'una perspecti,·a de solista, d óna la seva 'isió de com hauria d e ser aquesta nova !"tapa que ara ens ocupa. Ens agt·aclaria comptar amb més manifestacions, però l'espai ens imposa les seves limitacions . Creiem, però, que hem aplegat suggeriments i idees prou inter essan ts i representatives. Maria Uriz, cantant veterana molt coneguda entt·e nosaltres, ens comenta alguns aspectes d'interès . -Com desitjaria que fos el nou Liceu des del punt dc vista de l 'espai físic del teatre? - L'edifici ern sembla molt bP com està projectat, pel que jo conec del tema. Esperem que millorin l'anterior, i espero que no passi com al R eal, que és una vergonya naci~mal. Confio que aquí el tema no es desbordi. - Quant a l' aspecte del personal que intervé en la configuració de les òperes, què li agradaria que es modifiqués? - Doncs seria bo que L.a distà11cia de caixets entre els bons professionals que interve11en e11 una funció i el de les grans fvsures no fos tan desorbitada. ] a sabem que, evidentment, aquesta distància ha d 'existir i és lògica, però seria bo que a aquests professionals que són els qui de fet estan sostenint totes les progrcunacion s, no solament al Liceu, sinó a tots els teatres, se'ls reconegués també la seva feina. Perquè l 'argument habitual que sempre dóna un teatre a aquests ca11tants és la manca de pressupost. La distàllCia amb els grans noms és lògicn, però estaria bé entrar en un tipus de dinàmica qua afavorís més la resta dels professionals que illtervenen en un repartiment. A 150 24 També m ·agradaria fer notar la. gran invasw. per dir-ho d'alguna, manera, de cantants estrangers promog uda pels agents. Estaria, molt bé que, en justa reciprocitat, amb la gran vinguda de professionals estrangers al nostre teatre, els d'aquí, com es fa en altres grans teatres al món, pogllessin anar a, cantar a un altre teatre. Per què no es podria fer això també aquí quan a l'estranger es fa habitualment? Mireia Pintó, jove mezzosoprano , ens dóna Lamhé el seu punt dt> vista. -Com t'agradaria q ue s'enfoqués la pt·ograrnació musical d el " nou" teatt·e? -l'lés o menys en la línia que es t:enia seguint fins ara. Una combinació de repertori clàssic i d'a·v antguarda. També que es fessin dobles repartiments amb gent jove, de tal mcmera que es pogués potenciar la gent d'uqui. -Quins ohje<'lius s·haurit>n d'assolit· amb el nou teatr e? - Bé, sobretot què s 'arribés a fer un teatre a bon nivell europeu, i que es fes la mÍI.sica amb la qualitat que es mereix. Cristóbal Viñas, baríton habitual del teatre. abona la idea cf¡• Mireia Pintó quant a 1.m desitjable r epartiment jo' e. En aquesta nova etapa es podria combinar un repartiment jove. Ili ha gent que està cantant afora i que 110 pode11fer-ho aquí. i si això no es pote11cia, no s 'arribarà a tenir una plantilla jove amb qualitat. Cristóbal també seria partidari de tenir una plantiUa fixa dc cantants, com es fa en molts altres teatres europt>us. :.lo sé fins (t qui11 punt és lJiable. i potser la dirertiva ja ho lw pensat. Eduard Giménez, el vetrrà tenor dc trajectòria considerada internacional ment, dint1·c de la mateixa línia d. opinions, va f'ncara una mica més enllà. -El que es feia a la S cala quan jo estudiava seria un element molt bo de tenir en compte. Es preparaven i es feien òperes a la "piccola Scala'·, que era un -t eatre petit d'unes ci11c-centes places, ubicat darrera de l'escenari gran. Allà es feien òperes de cambra de Cimarosa, Rossini, etc. en el que es deien i cadetti delia Scala. La preparació de les òperes es feia amb els mateixos mestres de l'escelletri pri11cipal i aquesta era Ulla manera excel·lent clefonnar la gentjoue. S'havienfet carreres bones comença.nt per aquí. Això é.s donar una oportunitat a la ge11t jove. Econòmicame nt és clijicilfer Ull projecte així, però seria molt profitós en el sentit TEM A :ó. n- '0 - Lí, in teS (a é 'ó !lS u- si- és tn li- e. le l- de formació d'una nova ge11Pració de cantants, a la llurga. llosa M. Conesa, soprano, c·om Cristóbal Viiias, també- és partidària de crear· una companyia estable, <'Om es fa en altres tt•atr(>s europeus. Ens introdueix un nou aspecte inlt'rt'ssanl quant a prograrnHiÓ: El repertori que es va fent. el trobo molt bé, però estw·ia bé potencinr 110 solament les repre.~etttacions escenifica,des, sinó tarnbé la -v ersió en forma de concert. Es podril!tt fer més concerts amb cor i orquestra, que són la base que ho aguanta tot. Caldria vigileu· més aquesta base i fent més concerts de les masses estables, es donaria més uida al teatre. Cadt>s Prat, membr·c dd cor del Liceu, ens eomcnta la seva visió (l<'s de dintre d'aquest !S coJ·le<'tiu. ~s -S'Iww·ia de potenciar el cor i l'orqttestra al miixim. Actualment te11im ww plant.illa de tren ta pPrso11es menys que a-bans, i això és nota. El ni vell baixa i quan es faci una òpera en què es necessiti més personal què esfari'i, contractar gent esporàdicament? Amb això no es pot aconseguir un cor i una orquestra compactes, entrant i sortint la gent. Seria bo que tinguéssim aigua calenta per poder- .a ta ia ,a és a r- le •s rt ~s t- n it Mireia Plntó Eduard Glmé nez: rentar, perquè e11cara que sen1bli m en tida, abans no en teníem. I tam bé t enir ca-merinos en condicions. Abans, per accedir a l'escenari hat•íem de baixar tres pisos per unes escales que no arribaPen al metro d'amples vestits per sortir a escena, vuitanta persones! Era per matar-se. T també, com que no ens donava temps entre escenes per pujar a canviar-se de roha tot el personal, h avíem d'impor uisar cc:anel'inos a mb tPies darrera l 'escenari per poder-nos canviar. Esperem que aro això can viï. Altres cant ants que hem enlr('vistat n o han volgut que s'esmenti eJ seu nom. Són per sones qtJc. en gcner·al, han fet una dun\ c-rítica al sector poütic pe1· la fo r·ma en què es pot·ta la nova etapa d el teaLt·e. No falten tampoc !'ls c¡ui sen ten p r·ecau<'iÓ enver·s una direcció ar·tístÍf'H q ue n o sab en com funcionarà i els qui tent·n reserves sobrt' si el u on lt•att·c serà caldo fio culti u dP ''d ans" familiar s o domi nació ten ilot·íal d'alguu agent artístic. Aq ucAt<'s pt•t·sones, tan ma teix, són u na miuoria, pcrqn èt>l que més abunda és una 'isió positiva i optimista q uant al fu tur del Liecu. \ t'onteutar tothom no scmprt> és possible. Els c·tmtants ja han dit <'l que penseu. l LOs TEM A A favo r cie la creac i6 catal ana per ANNA ARGEMI ~ s l'òpera un gèn <'l'C en d ecadè ncia? RcalmcnL interessa i cslimula els composiLor·s i. més en con<'t't'l , el compositors catalans? Aquestes dues preguntes poden sonat· a provoC'ació, ara que s'ba iniciat el compte enr·era p<'r a la inauguxa<·ió del nou Gran TC'a tr·e del Liceu. Ln veritat és qur des del naixement de l ' òpera (en f' l sentit clàssic del terme), fa ja ben bé quatre-cents anys, fins a l'ar tualitat, aquest gèner e musiC'al ha con~aut èpoqne:. de més o menys esplendor i evolucions en la ~oe\a concepció i ac<'eptació per part del públic . Avu.i dia no es componen tantes òper·es com segles em·cra, malgrat que ('Ïrculin moltes més versions i sc n'escoltin també moltes més . gràcies als sistmes dc reproducció sonora. Tanmateix. alguns compositors es deixen temptar pel repte cr t>atiu que suposa ·' r a rt total... I el::. qui guard en al c·alaix ahnenys una composició operística esperen que el reno vat Liceu els aculli per clonar-hi vida. En aquesta situació es troba Joan Guinjoan. que segru·ament estrenarà Ja se' a òpera Gaudí t>n la primer·a t<·mpor·ada. És una obra de gran plalltilla: hi participa un baUet, una gran orquestra, un gran cor. ]a la ueig fer pensant en el L iceu, en un gran teatre romàntic. Fer-ho en un altre lloc. (tmb altres dimensions , no s'hi adiria. L'òpera Terra baixa, de Salvador Pueyo. forma part també de ]a llista de pt·oduccions del Liceu per a les primeres temporades. É¡:; la seva primE't'a i. fins ara, única temptativa en aquest grnere . Embrancar-me en una òpera, i a més una com aquesta, que dura unes tres hores, suposa molta dedicació. A més, jo era conscient que les possibilitats d'estrenar no abundaven. l nvet·tir molt de temps a crear tma òpet·a i no tenir la garantia de veure-la ni tan sols un (·op representad a no han estat argumen ts de P <'S per desanima r Josep Soler. A hores d 'ara treballa t' n Ja que fa onze. Les seves creaeions potser arribaran un dia a r escenari del Lireu. )fentrestant et!tan dipositades a la Biblioteca dt> Catahmya. Sóc l'únic que s 'ha dedicat d'una manera sistemàtica a Catalunya eles de l'any 60 a conrear l'òpera. I si ho he Jet és perquè tenia la necessitat de compon- E 150 Joan Gulnloan dre'n. J osep Soler és. a mfc: de compositor d'òpe· res per excel·lència, un gra n aficionat i vell conegut del Lireu. l'aig anar-hi per primera vegada p er venre El cavaUer de la rosa amb sis o .~et an ys, només. Molts anys despr·és hi va poder tornar com a espeetador de la se\ a <:reació Edipo y Yocasta. D'això ja fa més d e deu an)S, i des d'aleshores el mateix nombre d"òpen'!-1 t>SJH'ren el torn per veure la llum. No sé si tinc possibilitats que siguin estrenades nlnou Liceu. Seria Lògic que fos ai:xí, i més ara que s 'ha parlat de les obres de Guinjoan i Pueyo . Em semblafcmtàstic, lògic i natural. Les produccions de Josep Soler·, J oan Guinjoan i Sah ador Pueyo són r e>xcepC'ÍÓ de la regla' d cA del punt d<' vista a· Agustí Charles, president dt> l'Associació Catalana de Compositors. El Liceu és un dels grans marcs que té la ciutat de Barcelona per difondre els seus compositors . No oblidem que les grans ciutats d'òpera clel món -Milà. Salzburg i d'altres- presenten òperes cont emporàni~s dels seus compositors . Fin s ara, però, Barcelona hi ha viscut una mica d 'esquena. S 'h em estrena / obres. com la cle .Josep Soler, un parell de Ben!{nerel, TEM A a n ·1 s ·I e s e s l Salvador Pueyo Jose p Soler etcètera, però això han estat gotes d'aigua en un grun mar. Agustí Chades denuncia que el Liceu , tradicionalment. Jla ru-ogt·amat obres de] gl'an repcrlot·i, en detriment de lcb composicions contemporànies. L'òpera actual, quan s 'ha programat, ha estat la més light, com pot ser la de Philip Cla.~s: l'òpera d'èxit, des la perspectiva de l'oient.. El problema del Liceu, corn de totes aquestes gra n.s srtles, és que ha d'arriba.r al mclxim públic possible per poder omplir, i un nom com Philip Glass, que so11a molt i que ha enregistrat molts discos, resulta molt atractiu. 1 un nom com pot ser Joan Guinjoan potser no ho és tant. \ lbert Sardà, director dc Ja Fundació Música Contemporània, no vold t·iu veure enh·ar el nou Lkl'u en la competència pl't· l'èxil rle públic. No els interessa córrer un risc amb les noves creacions, qnan entenc qu.e hmLria de ser una obligació. Sobretot si tenim en compte que els diners del Liceu, en wt percentatge molt elevat, pro¡;enen de l' 1dmini.stració príblica. I aquesta no pot ni ha de competir com estan lluitant avui dia a L'Estat espanyol les televisions públiques amb les privades. Tothom vol competir amb rempresa privada i CIC[Liesta és una altra, història. [)l'manar més òpet·u conl<"mporània no implica abandonar definitivament la de gran reperlol'i. Salvadot· P ueyo creu qut' tot el que és anterior a 1900 ha de ser a la programació. No podem partir només de tot el que hi ha eles del 1900. Per què renunciar al que és anterior? És un repertori magníjic. extraordinari, que s 'ha de continuar progrr.uncmt. A part que sempre està servil per veus diferents, perquè les noves generacions també interpreten diferent. i els directors d'orques/ ra, d'escena, també pensen d'una altra manera . .-tixí, doncs, tot i ser la mateixa música, aporta alguna novetat. Tols els composiLot·s eoineidei.xen a espet·m· d<'l fut ur L iceu la volun ta t ri<' JH'Op agar l a m úsica ea laJana, volu nta t q11e en n Jtn~S r pOfJ UCS era més }Hili'Sil, tal com explica J osep SolN·. Abans de la guerra civil, cada cmy s'hatJien arribat a estrenar al Liceu dues i fins i tot tres òperes de compositor.~ catalans, com ara .Jaume Pahissa, Joan _1'1anén o Felip Pedrell. Ag1tslí' Chad<'s hi veu una rei\ indi(' a e· ió cultural bàsica: Estem parlant sempre de posar al elia tota la cult11r·a i ens estem obliclcwt dt> la vertadera cultnra, d'aquella per la qual ens recordara n dintre de clos-cents anys. Perquè si parlàvem millor o pitjor el català, no serà. p robablement tan important. l dins del capí tol dc desitjos per al futur Lic•' ll , Soler apunta la necessitat cl·un comitè de lect ura, t>ncanegat de selecc·ionat· les olues per estrenat'. Aban.s, tots els teatres e11 tenien un, per a bé o per a mal, perquè va $l'T' un comitè de lect1Lra q11i va vetar el Boris Godunov de tl1ussorgsld. Tot i això, fóra bo que n'hi lwgués un arnb un mínim de sen tit comú, independència de criteri i. formació musical, qu.e estudiés les diferen ts opcions, tant de ca.sn nostra com forans. No oblidem que moltes obres cabdals del segle '\ \ al Liceu no s 'han tocat mai o potser només una L'egacla, com El rossin) ol de Stravinsky o E l castell de Barba Bla,"a de Béla Rartólr. TEM A 150 Moll s ('Ompo~;iton; proposen també la creacw d ' una mena dc pacte d 'eslrencs. que comprometés el nou Liceu a pt·oduir Ltn minim d'obres d'autot·s tatalans c:ada cert temps. Agustí Charles és u n dt>ls dcfenson; d e la política d'encàrrecs. Se 'ns exigeix. als compositors, que siguem uns grans professionals . Però quines oportunitats se'ns dóna per demostrar-ho? Que s 'encarregui una òpera cada tres anys, a mi no em. sembla res fora de mida. Josep Soler· <·rnfasitza la importància de la mesura amh una compa r·ació. Si a Ttàli.a el senyor Ricordi, que tenia una editorial importantíssima, no s 'hagués entestat a doneu· suport als Bellini, Doni;zetti, Verdi i després Puccini.,. Si a Itàlia haguessin Jet com fem en aquest país nostre, què hauria passot? Per a Salvadot' Pucyo. més important que ollligar a um1 estrl'na cada cet·t temps, és fomentar la p t·odu(•ció pròpia del Liceu i rexl)Ortació a altres teatres. que és la manera de fer conèixer tant el nostre teatre com la nostra cultura. No solament exportar, sinó firmar acords dïntercanv:i, és la ]Jroposta d'Albert SanJà. Cal buscar-ne per Europa. El Liceu no en té ni amb el Teatro Real de Madricl. I això fa. que es programin coses allà que aquí, evidentment , no es repeteixen, i a lïnrevés. Bauríem de canviar òperes actuals -no solament amb Mac/ri.(/, sinó lambé amb Bilbao, València, etc.- per altres òperes també actuals. D'aquesta ma,nera crearíem un col· loqui, una vibració per les últimes òperes del segle XX. Sal vador Pueyo voldria que el nou Lieeu comptés amb els mitjans que el poden convertir en un gran teall·e: u u cos de halleL, una companyia estable d'òpera, la millo•· orqurstra possible, i també un gran cot·. És conscient que formul a un desig força ambiciós: Potser els gestors del Liceu argumenwran que no tenen prou diners per afrontar tot això. Qui sap si també cal posar-hi fantasia. '\'o tot s 'acaba sempre amb els diners. Se,n necessiten: però hi ha qui sap fer-los rendir més. La llista df' peticions de Salvador Poeyo no s· acaba aquí. P e1· a ell seria igualment important que els cantants joves i els no tan joves hi tinguessin cabuda. El príblic del Liceu s'ha distingit per estimctr les vens i conèixer-les. Potser més les veus que la uuísi.ca en si. Estan esperant que arribi el moment culminant d'una ària per veure què passa. Precisament per això és bo que aquestes veus, les que van pujnnt, tinguin alguna possibilitat, algun t.ntmpolí. No és cap rnistet·i que l'òpera ha esdevingut. d 'un temps en çà, un espectacle molt car i, de r etruc, elitista. Pel preu de l'entrada, qui se sent Cllret és un públic ÚILrgès, de l'alta societat, que sovint no és precisament el més culte i vol les obres de sempre. Per una altra banda, un teatre d'òpe- ra sempre serà deficitari. És una despesa a fons perdut que el,'i governs han d'assumir, Alhr rt Sardà cunsidf'ra cruc ~i l'òpera no es conrea més. no és pe•· raom, intrinsecament musicals, sinó per raons rconòmiques. que encareixen el producte i t>n dificulten la posada en escena. El caixet d·al- guns cantants, orquestres i directors és inmwral. S'està arribant a tarifes forassenyades . En comptes de sc•guir una politica de contractació dt> grans estrf'llt>s, Sardà fs partidari d. oferir OJJOrtunitats als c·anlanls j ovc•s. Fins i tot proposa una solució pn c·ornhatt·r t•ls preus, segon s ell abusius. S 'ha urien de reunir representants de tots els teatres d'òpera d'arreu del món per ctrribar a un acord, de mnnera que es neguessin en bloc a pagar preus exorbitants. Agnstí Charlf's Vf'U ela rame11 t que si el LicetL no r enova el st•u t•spc•rit. té poc camí p er- recórre1·. Els museus de L'òpera no s 'omplen de gent joue. tlquesttL no PS ni molt menys una quarta part del públic que omple la sala. Ben al contrari, els assistents són burgesos. amb diners, amb temps per TEM A Albert Satclà anar-hi qualsevol dia i estar-s 'hi tres hores . Si no canvia, en el futur qui hi anirà? Des del punt de vis la d' AgttRtÍ Cha d es 110 és JH'Òpiament r òper a el qui' palt•h una crisi, sinó la concepció de la música. Quan anem al Palau de la Música anem al musen de la miÍsica. Fins i lot quan ens posen una obra d'avui. l'escoltem i ens rempassem, però no és allò. Perquè probablement no és el lloc ni la manera de dir-ho, la millor forma de fer-ho. L'art en general és en una nova fase. Joan Gninjoa n també ad' oca per una renovació del Li reu. tot i que no es pot dir que al Liceu no s 'hagués estrenat. perquè s'ha vien fet algunes òperes contemporànies i sobretot ballets d'avantguarda. Recordo que a l'època que escrivia la crítica m.u.sicul per al "Diario cle Barcelona" -final dels seixant,a i principi dels setanta- venien companyies nord-americnnes, fins i tot amb m1¡sica electroadtsLica. Abru ~:;Lí Cha rlrs c·onfia que a l nou Liceu es pugui respirar una mi<-a d 'aire ft·e~>c: Jo crec que seria un error fatal pemwr només en el passat. És trist, però és el quP estr't JHLssant amb el Teatro Real de Jfadrid. T{> una programació absolutament carca: grans títols. gra 11s òp eres, grans divos, però pel que fa a la nuísica, zero. El que importa és que canti la Caballé, que canti el Carreras. Això és l'únic que importa. Sigui com sigui. tant els autors que s'han atrevit amb una òpera com els qui no ho han fet admeten que és un gènl're encat·a pet· explorat\ amb múltiples possibilitats. lluny d e set· només una •·èmo1·a del passat. El discurs de l'òpera actual encara no s'ha superat, explica Albert Sm·dà - que a més de composi tor és ca t••dràliC' d'Història de la Música-, p erquè no s 'lw sttperat el lleng uat.ge musical del segle X...Y. Encar·a hi hn, per tant, moltes coses a dir. P Pr exemple, les últimes expressions del Wozzeck i del Lulí1 d'Alban Berg no s 'han superat. Així que encara s'/w,n de fer moltes òperes. A més. el r epte ct·caliu no ve donat solamenl per l 'evolució de la concepció mu s ital ~ sinó també pel que el segle XX ha aportat a la història: les n oves tecnologies, que poden l'nl'iquir i variat· la concepció lradicion a l d'òpera. Joan Guinjoan reconeix que, de la seva aventur·a operística. en va treure més profit deJ que es p<'nsava en nn pt·incipi. Si no hagués fet Gaudí, moltes coses no Les coneixeria i segurament que me'n falten per conèixer moltes més. La qüestió és que vaig a nalitzar Els soldats de Zimmermatw , Tosca, El vaixell fantasma ... i vaig descobrir que Puccini és UlL monstre. Als compositors d'òpera , 110 els dón es la importància que tenen fins que t 'hi puses i veu.s com n'és, de d~ficil! Fer crítica és tuw, cosr1 i compondre òpera tma altra. Malgrat t ol , Joan Guinjoan creu fermament en el futm· del gèner e me11tre existeixi l 'ésser humà, ja que aleshores la irnagina ció continuarà. existint. Sempre hi haurà algú qu.e en tindrà, encara que signi poca. Albert Sa rdà és un d'aquests compositors il·lusionats pct· escriure una òpera. si tingués més temps i més col ·laboració pel que fa al llihret. R econec que necessito guionistes. 1 guions de temes actuals. 'lo cal que l'autor sigui un g ran escriptor. Wagner 110 !ta passat a la història precisament pels seus llibrets. Sóc dels qui p ensen que primer és la música i després el text. Ara. el text ha de ser l'instigador i el provocador de tota la història musical. Ben al rontt·ari, J osep Sol<'r. amb on ze òperes a l'esqucnH , s'ha inspirat en molts textos d e diferents au tors rlàs1:1ics. Tots ells units, p erò , per una ma teix a " melc>dia", sf'gon s que t·evel a una r ecent tesi doctnral Aohre aquest autor. En totes les òperl's de J oscp Soler es parla de la impossibilitat que la gent es pngui com unicar i , alhora, del desig que anibi el monwnt e n què algú trobi una solució a aqu est problt·nHt. Tota nua metàfora d e la situació de la míasica a\ ui dia. TEM A Valorar el compon ent dramat úrgic per MARTA PORTER ' 150 òpera és, induhLablement, tm espectadc mtlsical. En pa l'lar ri ' aquest gènere es l'a referènda a compositors, cantants i llibretistes, ]Jt'L'Ò sovint s'oblida Lot el compon ent dramàtic que comporta: interpretació esd•nica. escenografia, direcc·ió ar·tística ... Ramon B. har·s. cap de l'especialitat d'Escl'nografia de r institut del Teatre de Barcelona i responsabl e de diferents muntatges operístics que es van veure al Gran Teah·e de] Liceu en temporades antel'iors, considera quer òpera, com deia Wagner, és tm espectacle total: Com a escenògraf penso que en els muntatges operístil's s 'hauria d'apostar per la globalitat, que l'òpera és un espectacle que es compon de diferents elements i que cal integrar-los i valorar-los en un mateix nivell. tant la part auditíva com la visual. L'òpera és l'únic espectacle que té dos directors, el musical i L'artístic, i la bona combinatòria és quan un pesa tant com l'altre. Ivars h a conebrut clucs maneres difet·ents de treballar al Liceu que rf'sponicn a diferents tipus de gf'stions empresarials. La pi'Írnet'a va estar vinculada a la gestió del sen yor Pàmit>s i era una relació er cmpresa privada. Ells volien una cosa concreta a partir d'un pressupost privat. A partir del 1989. quan la gestió ja depenia de pressupostos institucionals. va treballar en la tl'ilogia de les reines angleses. Eu aquell moment, el canvi fonamental va ser que vam poder treballar amb uns pressupostos artístics a nivell europeu, i tot va fr.wcionar molt bé. H an passat els anys i aquell Liceu va flam ejar un 31 de gener de 1994. Des d'a leshores tothom s'ha plantejat com haul'ia de ber el nou Liceu: hauria de tornar a existir? Hauria de ser un teatre continuista de la gestió anter·ior? Caldria a¡:H·ofitar l'incendi per camiar tot el concejJte operístic de dalt a haix'f Quan tens un trencament CfLte et suposa l'oportunitat de comem;ar una cosa nova, com és el que ha pctSsat ara amb el Liceu, l'instint visceral és el d'esborrar Lot el que s'hauin fet ubans i marcar una nova línia absolutament pPrsonal. ]o crec que cal tenir una grafl clo.si d'humilitat i mirar què hi havia abans, en què es pot twguir la línia ja establerta i rP.spet:tar Les co.sPs JetPs amb intel·ligència. Penso qup els cataÚln.'l tenim tPndència a La rauxa , a innovar, i (L vegade.• col pensar-.~'lw dues vegades. Amb tot, però. Ramon B. I vars es mostra optimista com a escenògraf que és. El non Liceu obre encara més les portes a nivell. dramatúrgic, perquè s 'hi podran, fer produccio11s més grans, et nivell europeu. També penso que, tal com s'ha dissenyat l'estructura de sales, hi haurà la possibilitat d'altenwr funcions i mantenir els decorats de dues produccions alhora. Això és una filosofia que trenca completament amb la que hi havia fins ara, que era de temporada -successió d'obres diferents- i obre l'alternativa de fer el que ja és habitual a Anglaterra, Alemany(L o Finlàndia, que és alternar diferents p roclttccions alhora. Aquests si.stema et permet també rendibilitzar les produccions, ja que es poden mantenir molts més anys en cartell. I: escenògraf. pt·rò. {o:; rritic amh el Liceu com a instt·wnent cultw·al i social. ja que, en la seva opinió. va aglutinar al seu 'oltant un nucli social elitista i allunyat de l a cultura més popular. Ara. a partir de la seva reconblruct'ÏÓ. Ramon B. Ivars mostra el seu desig que les cosf's pugnin prendre un cair<' més obert i clinàmi<'. El Liceu hauria de ser una catapulta de l'òpera per al poble. Anar et l'òpera hauria de ser un fet quotidià, i no elitista corn lw estat fins ara. Això es pot aconseguir canviant la infraestructura. i amb ai:-cò vull dir, augmentant pf nombre de funcions de cada producci.ó i fent que el.~ preus de les localitats siguin assequibles. Penso també que s'hauria d'aronseguir un nivell altÍ$sim quant a subvencion.~ i buscar alhora la reiU!ibilitat de les producciom;. Unafónnula possible seria que els caixets tan elev(as que es paguen a cantants dP primera linia est.iguessin preuisto.s en les programacions d'una manera més esporàdica i que, a canvi, es donessin més oportunitctts als joves cantants d'aquí. En definitiva, es tracta d'acostar ròpera al poble i trencar el -,;ell ritual, i això s 'aconseguei..Y abaixant preus i oferint més Juncions. Respecte de com lw de ser el nou Liceu, penso que, posats a ser idealistes, hauria estat bé reconst.ruir l'antic tal corn era i fer-ne un cle nou, en Ull nltre indret, on e.~ poguessin encabir grans produccions. Sóc conscient que això no és possible, perquè seria una barbaritat econòmica, però el que sí que es pot aconseguir és que es mantingui el carisma que tenia i alhora fer-Lo més quotidià, i que la gent. Ull vespre es pugui plrwtejar anar a sentir òpera c:om es planteja anar al cinenw o al teatre. e è l[ 1 l CATALUNYA MÚSICA Programaci6 mes el' abril DILLUNS, 7 DE 1997 D'ABRIL 07.00 L'OBERTLRA )[ú;.ica per començar el din. R~cull d'ohrt·~ breus presentodes per Joan "ivrs. lm•lou butlletins informatiu~ i agt>ndes nmsiculs. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCI ES 09.08 SELECCIÓ DE NOVE-TATS PrcRentori6 do les (thiml'H novt•tnts discogròfiqu~s nparcgudes ol mert·nt. Espui patrocinat pL•r Discos Cuoti'Uó. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES l e l r 't J, !1. it 10.08 CAPSA DE !\t(;SICA :\IOZART: Requiem, K\ 626. Barbara Bonnry. \nnr Sofie Petrr Han• Ottrr. \'On Blochwitz. Willard \~ hitr. Cor \lonttvtrdi. Solihtl'~ Barroc~ Angle•o~. Dir.: John Eliot Gordiner. ( l9m). LINDPAINTNER: Simfonia concertant per o quintet de VE'nt i orquestra op. 44. Quintet dl' Hnt Aulos. Orque~trn Simfònica de Iu Ràdio de Stuttgort. Dir.: Bemhard Güller. (18m). VE RDl I BÜLOW: Arabescrues sobre un temo de l'òperu Rigoltmo, op. 2. Daniel Blumenthol, pinno. (Sm). SPOHR: ConcN·t pc·r n \'ioli n. 2, op. 2. Chri~tinnt• Eclingcr. Orquestro Simfòniru dc• In Riidio EHiovoca. Oir.: Frnnk Crarnt-r. (28m). BACJ 1: Concert de Bronclenburg n. 2, BWV 10.17. Aroclemy of St. \1orrtinNc••ille DiJ·: in-tlw-Field~. '\larriner. (12m). GHETR't: Céphole et Procri;¡, Auite del balli'!. Ort]Ut,tro dt Lif.ge. Oir.: Paul Strll1ll•"· (12m). SCHU\IA:\ '\: Jlnpillon~. op. 2. Andró• Srhiff, piano. (16m). DEC.\IX D'BERVEI.OIS: Su.ite n. 3. Philippe Pi~rlot, hub. de •iola. Rirerror Consot·t. (16m). 13.00 lUÚSICA DEL SEGLE Mozart Ployers. Dir.: Jone Glover. (29m). PHOKOFIEV: Puixkiniana. Orquestra Nocional E.•cocesa. Dir.: Neeme Jiirvi. (22m). \IILHAUD: Scaramoucbe. per a ~axo i piano. Pekko Sovijoki. Margit Rahkonen. (9m). 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSICAL 15.13 CAPSA DE ~IÚSICA REBEL: Els elements, suite per u m·questrn. Mu;~ico Antiqun de Colònia. Dir.: Reiuhord Goe bel. (24m). GRIEG: Bolada en fonnu de vot·iucions, op. 24. Gcrhard Oppitz, piano. (19m). MEHUL: Simfonia n. 2. Orquestra de la Fundoció Gulhrnkian. Dir.: Mil-bel Swierczewski. {28m). HOLST: A Moor Side, Suite. The London Brass Virtuosi. Dir.: David Honcyboll. (15m). BOCCHERll\1: Quartet de rordo op. 44 n. 4, G 223 ..La Tirnnno''. Ensemhle -115. (12m). GLAZL~OV: Stepan Razin. poema simfònic op. 13. Orqu"''tro Simfònica de Londreo. Dir.: Yondani Butt. (15m). PUR CELL: Don Quixote. Jomt!f' Bowman. Do~id Tbomas. Juditb :-.lelson. Emma J{jrkby. l\fartin Hil!. The Arademy of Ancient Cbristopher Dir.: Mu~ic. Hogwood. (39m). 18.00 GRANS JNTEGRUS URAHMS: MÚSICA ORQUESTRAL. Concert per o violí i orquestra, op. 77. Viktoria Mullovn. 01·questra Filllarmònirn de Berlín. Dir.: Cloudio Abbado. (40m). Obertura per n un festival acadèmic, op. 80. Orque8tra Filbarmònira de Berlín. Dir.: Claudio Abbado. (10m). 19.00 AUtANAC L n espai d"'•tinat o evocar i re' iure eb fets més repre..<entotius del pm;sot musical. Guió i •elecció d'Àlex Robles. 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍelES 1 AGENDA ~WSICAL xx GllliASTERA: Concert pt>r u arpa, op. 25. Nanr) Alien. Orquestr·o Pilhurmònit•n de lo Ciu tnt de Mt'xir. Dir.: Enrit¡ue Biítiz. (25m). IIINDEM ITH: Kleinc Kummrnnu~ik per u f\inc iAAtr·umt•nts dt• vent, up. 24:2. Quinti'! de Vent de Be,·geo. (14m). HONEGGEH: Pucifir ~imftinic. mo,inlt'nt 231, OrqueAtrn dt• P01·ÍM. Dir.: Semyou Bychkov. (7m). BRITTEN: NCleturn, op. 60. \nthony Rulft--Johruoon, tc>nor. L<lndou 20.13 CATALUNYA MÚSICA: RECULL DE 10 Al\'YS D'HIS- TÒRL\ Re,'ieió dels prOb'l'omes, espais i concerts més significatius. MOZART PER AFRICA. Concet·t eoregistt·at en directe al Festival Internacional dc Múska Costell dt> Pnrnloda, el dia 18 dE' juliol de 1987. Quintet vocal dc Catalunya. Liliano 1\loffioue. piano. (50m). 22.00 AGENDA ~U:SICAL 22.05 TE:\lPORADA L'O BC DE CO'ICERT enrt·gistrat per Catalunya Mí1sira ri din 4 d'o bri! de 1997 ol Palau de lo l\fú,icn Catalana dt' Boreelonn. BACH: Concert de Brnndenburg n. 3, BW\ 10-W. HART'\.1..\l\'N: Simfonia n. 1, per o veu i orquestra. WAGNER: Weseodonk Lil'd~r. MF.N DELSSOIJN: Simfonia n. 5, up. 107. B.-rnorlt•ltt• GJ'Cl'\), mtuo. On1uc~tru Simfònirn dt• Btu•t·tlona i Nacional dr Cntalunyu. Dir.: Franz-Pnul Occkt••·· 23.30 NOCTURN Músicn [Hil' ¡u•obar el dia. Prl'qcntoció o riit-rl'c d'Alfred Ct•lo)U. 01.00 REPERTOIU DE NIT DIMAR1'5, 8 D' ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA )fú,•ra per romrnçor rl dio. RecoU d'ohrr• hrcu~ pre..cntodE's per Joan \'ht>~. lnrlou butlletin• informatiu~ i ogcndl"s musicals. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Prt'&entació de les ttltim('S novetats discogràfiques npu•·rgudes al mcr1·ut. Espni putrocinut per Dis~os CuMelló. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE ~t(:SICA KlL\T\ATlJRIAJ'\: Conrt•rt per o piano i orqurRtrn. ConMontine Orbtlion. Orque-tro '\arional Escoce•n. Dir.: 'lrf'me Jan;. (33m). D\OIL\K: S('rt'nata per a 10 in~trumcnts dc vent. violonr.-1 i contrabaix, op. 14. Acad('min de Vc•nt de 1\funic. (26m). ARRL\G \·Obertura op. 1 "Nonetto" I.A> Concert dc~ No~ion•. Oir.: Jordi Savall. (Sm). FALLA: Danou ritual drl for. Orque•tru Simfòni('a de Pitshurg. Dir: Andt·~ Previn. (4m). V•\UGIIAN WILUMIS: Simfonio n. 6. Ncw Philhurmonia OrchrMII·n. Dir.: Adl'iun Boult. (37m). DE VISÉE: Suite n. 1 l en Hi m~nor. Manufll Bnrrut.'I'O, gui torro. (11m). DELI BES: Suite del ballet Síhia. Nrw Philhanuouia Orche,tru. Dir. • ChnrleK Muchrras. (16m). J. Ch. BACil: Simfonia (Obt•rturo) op. 3 n 1. The Honowr Band. Dir.: Anthony Hnl!lteud. (10m). GOUYY: Sonota per o piano o quatre mon~. op. 51. Yaoro Tal i Andrros GroethnJ~en. (15m). 13.00 ~IOllL'\TS LÍRICS GURIDI: El Caserío. Pilar Lorengar. ~1unuel Ausen•i. Corlos ~Iunguia. Cor de Cnmbru Donostiarra. I'Orft'ón de Orqut.'Stru Simfònica. Dir.: Atoulfo Argl'nta. (73m). BOHT1ANSK1: El fiU rival, òpera còmi<•o (extractes). I. Chor. N. Isakovn. Cor i Orqnl'&tro del Teatre Stanisluvski de Moscou. Dir.: Valeri Yesipov. (26m). VERDI: Duf'~ àlies dc> " I duc fosc ori". Luciano Pavarotti, tenor. Orquestra del Ttatro alin S(·olo. Dir: Claudio Abbuclo. (10m). 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 1 AGENDA :\IUSICAL 15.13 CAPSA DE :\fÚSICA KAIJX'\'lKOV: Simfonia n. 1. de Simfònica Orque~tra l'Acadèmia de I'E~tat dc E~·gmmi Dir.: l'URSS. LALO: (3ím). S>etlonov. Quartet de cordo op. 45. Quartet de corda de Pari11. (27m). QUANTZ: Concert per a trompa n. 9. Barry ThckweU, trompo. Academy of St. Mortinin-the- Ficlds. Dir: lona Bt·own. (9m). J .Jf.STRAUSS: Su.ite del bnllet "El bell Danubi" (orronjnmeot de Désormière). Nutional Phill1armonic Orcheatro. Oir.: Richard Bonynge. (30m). GUTIEHHEZ DE PADILLA: Ducs peces vocals. Andrew Wotl.~. dulcion. Andrew Lowrence-King. arpo. loin Simcock, orgue. Cor de la Catedral de Ja mes Dir.: We~tminster. O'Donnell. (13m). BEETHOVEN: Trio per o clorinet, violnncc•l i piano, op. 11. )fembres del :\ou Octet de Viena. (21m). YSAYE: Au Rouet. poema per a '·iolí i orquestra. Jerrold Ruhenstl!in. Orquestro Nacional de Bèlgica. Dir.: Mendi Rodon. (13m). 18.00 GRAI\"S INTEGRALS BRARMS: MÚSI CA ORQUES'fRAL. Obt>rtura Tràgica, Op 81. Orquestra Simfònica de >Jcugo. Dir. Georg Solti. (13m). Concert per o piano i orquestro n. 2, op. 83. Maurizio Pollini. Orqut••tt·a Filhormònicu dr Viena. Dir.: Claudio Ahbndo. (48m). 19.07 GRANS INTÈRP RETS EDl,ARD BRUNNER. ZEl\1Lr\SKY: Trio per o clarinc>t, 1 'ioluot·rl i piano op. 3. Du,id Gt•rin~o:., 'iolnnçel. Cl'rhnrd Oppit7, piano. (29m). DAl\Zl: FoolnMu po•t· u t•lttrim•t i orqu('slro aobrt· "l.à ri dorl'mln mano'' tlt' "Duu Gim unnï' dt• 'lozor·t. Or·qm">lro clt• Curnhrn dt· \funic. Dir: llon~ Stodlmair. (9m). \\ EB ER: Com•¡•rhno ¡wr u clurírwt i orque,tr·u, op. 26. Orquestm Simf•lnit·n dt• Bumlwrg. Dir.: Ole11 Cat'loni. (8m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGE"I>A MUSICAL 20. 13 Glv\N T EATRE DEL LI CEU: ANTOLOGIA DE 150 ANYS D' IUSTÒRIA Un progt·amtt c·~t·rit i presentat p('o' Rog•·•· Alier. 22.00 AGENDA ~llSICU. 22.05 ELS NOSTR ES CO!'iCERTS 150 CO\CERT t•nr!'gi,trat p('r Cotulun)O \lúsil'o l'I din 18 d'ago't dP 1995 o lo Bu,ílit·o de Mont~crnll. CA:'iTIC \ BEAT \E \ IRCI~IS. Obre· d' \LFO'IS X EL S.\\ I. CORRE\ DEARAlJ>..O, K.APSBERCER i MER L I.•\, entri' d'altrt';. :\1ontberrut Figut•r!'s, soprano. Holf Lislt•vand, llaüt i tioriJa. Jordi Savall, lira d'on· i \iola de gamba. (69m). Dir.: Yladímir Ashkerwz). (42m). GEJ\IIi'iL\...~1: Concerto gros,o op. 2 n. 5. L'l Petite Bnode. Dir. S. Kuijkcn. (10m). GERSH\VI N: Rbap•od) in blue. versió original per a bonda de jazz. Andrew Litton, piano. Royal Philharmonic Orche~u·a. (lïm). GRAU:\': Coocl'rl p!'r o oboè, corda i continu. Heinz Holliget·. Camerato Bcrn. Oir.: Al('xandcr \' On Wijnkoop. (21m). BAX: In tbc faery 1-lills. poema simfònic. Orquestra d<> I'ÚL;ter. Dir.: Bryd!'n Thotm.on. (15m). SCHUMA.' rn: Davidsbiinillertiinze. op. 6. Karl En¡¡<•I, piano. (38m). RAMEAU: Càsto1· i Pòl.lux. primera suite. Les Musicholiers. Dir.: Avivo Einhorn. (16m). 13.00 MÚSICA VOCAL BRITTEt\: Simfonia Primn'era. op. 44. Eli<abetb Galc. ..\.lfreda Hodgson. Martyn Hill. Tbc Sont.hend Bo)s' Choir. Cnr i Orquestra Simfònica de Londres. Dir.: Richard Hkko~. (45m). HAXOEL: Drut Dominus. Lynoe Dawson. L}nda Ru•oell. Chade• Brell. lan Partridge. ~IichapJ George. Cor i Orquetra Tbe Sixteen. Dir.: Harry Christophers. (33m). CR.-L~ADOS: 4 Tonadillas. Carmcn Bru;t.amante, soprano. •\1anuel Garcia ~forante, piano. (32m). 23.30 NOCT URN Música pe o· nc•ubar t>l dia. Pre~•·nturicí a càrrt't' ri'AJfn•d Ct•lnya. 15.1:l CAPSA DE ~IÚSICA 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES LECOCQ: )fam"zelle Angot, balll't. Nationa] Philbarmonic Orchesll'a. Dir.: Richard Bonynge. (39m). Tl'R.I:XA: Se,;lla. Snite pintore:.ca, op. 2. Bt.~oiin Lriarte. piano. (18m). 'lE.\OELSSOID: Quartet de corda op. 44 n. 2. Quartet de corda Coull. (29m). SALIERI: Con<"f'rt per a pianoforte i on¡ue~tra. en Si b ~f. Paul Badura-Skodn. I Soli.ti Veoeti. Dir.: Claudi o Scimone. (2·lm). STR.AVL"iSKI: Simfonia dels •alrn;,, Cor i Orque,tra Simfònica de la Ràdio de Berlín. Oir.: Riccardo Cbnilly. (20m). KODALY: Dan..es de Galant.'l. Orquf'.stra del Concertgebouw. Oir.: David Zinman. {16m). BABELL: Concert pet· a flauta de hec sopt·aoo i urc¡uestra, op. 3 n. l. Michaln Petri. Academy of St. Martin-in-the-Fields. Dir.: Kenneth Sillito. (6m). 10.08 CAPSA DE I\1 ÚS ICA RAKJIMAMNOY: Sirnfunin o. 3, op. •14. Orque•tra dt'l Cnnrcrt¡¡.,IJouw, Am~tl'rdnm. BRAHMS: ~1ÚSICA ORQUESTRAL Simfonia n. 3, op. 90. Orquestra 01.00 HEP ERTOIU DE NIT DIMECRES, 9 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA \'lohica per conwnçar t>l dia, Rl'cuU rl'ohres hreu' prt•sentadc" per Joan \'ht'>. lndon hutllt'lin• informatiu~ i agendl', mu!<icaJ,. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Pr·esentació dr Ics últimc•A no\t'tats <Üs<·ogràli<IUCJI 11pnrl'gudc~ al nwr<·ut. Espuí patrocinat pl'r DiRcos CuMI'I Ió. 2 15.00 BUTLLETÍ DE NOTiCrES I AGENDA i\1USICAL 18.00 GRANS INTEGRALS Simfòniro tic Àirago. Grorg Suhi. (-lOm). Oi1·.: 19.00 l\Ol 'S l"iTÈRPR ETS C.\SS \DÓ: Su itt• p<'r o 'ioloncel •ol t'n n· rn. Pahlo ~ll\t>run. (18m). LISZT: Sonata ¡wr o piano l'li ~i m. J o,p \1t•nor. (31m). BHOTO'\S: Divt'rtim<"nto IH'r trompt'to i pinno. Mig~~t•l \n¡¡c·l "iuvnro·o. Lluí~ Avt>nduiio. {4m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGEI\OA MllSICAL 20. J:3 SCHUREitT: 200 ANYS Sirufoniu n. 10, [) 936 \/708 <\., Ot·qut•stt·n Fillau·mònica dl' Licju. Dir.: Pil•t·rc Bartholon!l't'. (42rn). 8 Lit•dt•t· P~''' a soprano amb aro1111Jan)anwnt tll' piano. Ell) \mo•lin¡;, •opruno. Dalton Bnldwin, piuno. (23m). Quart!'! clt• remin n. l, O l6. Quartet \lplo~. (22m). Sonatu per o ¡¡iuno D 557 \\ tlht'lm KempiT (12m}. 2:2.00 AGE'IDA )fliSICAL 22.05 ELS :\OSTRES CO:'iCERTS CO'iCERT cnn•gi,trat per Catalunyu ,\fío,ica t'I diu 30 de 0(1\{'lllho·t' dc 1996 ui Pali dc lo•s Donl's dd Ct>ntri' dt• Cultura Cunu·mporunin 11<• Barcelona. CONCEHT DE MÚSICA El,l~C­ THO \CÚSTICA. Obrc•s d(' S\NI, BENNEIT, GRAUS, POLON IO, A.MAHTÍl\EZ, i\liX. BRNCIC: i V.\f;GIO'iE. Mío~<i!•a rlc·<•troa<•ÍJ•tic•o. C90rn). 23.30 riOCTIJRt\ Mú•ira ¡wr u<•ahor el din. Prc•~t·ntaru) o l'Ur rec ,r,\Jfn·d Cela) a. 10.00 Bl.i"fLLETÍ DE 1\"0TÍCIES 10.08 CAP S.\ DE ~IÚSI CA S.\L'\T-SAE:\:S: Conct>rt per a piano i orquestra n. 4, op. +1. Pascal Rogé. Orquestra Philharmonia. Dir.: C. Dutoit. (26m). B.MA RCELLO: Sonata per a flauta tra\cssera. Uoüt i \'Íoloncel en SolM. op. 2. Gianni Lazzari. Luciano Contini. Claudio Ronco. (9m). WAGNER: 'I'l:istany i lsolda, preludi i mort d'amor. Orquesh·a Filharmònica de Munic. Dir.: Sergiu Celihidache. (21m). GURIDI: Quartet de corda n. 2. Quartet Enesco. (31m). MOZART: Oda fúnebrP, KV ·H7. Le Concert des Naciono¡. Dir.: Jordi Suvall. (5m). SCRJABIX: 24 preludis op. ll. Evclyue Duhourg. piano. (33m). RODRIGO: Concert &ercnatn per a arpa i orquestra. Catberine ~tichel. arpa. Orquestra Xacional de l"Ò¡¡era de ~lonte-Carlo. Dir.: Antonio dP A.lmeida. (24m ). CH.\BRIER: A la '\Iú•ica. cor per a ..e.,, de done.. i soli•ta. (Per inaugurar la ca.a d'un amic). Barbara Hrndrieks. Cor de done¡; dp Tolosa-.\lidi-Pirinen.• . Orqueotra del Capitoli dc Tolosa. Dir.: Michcl Plas~tHI. (9m) . 13.00 1\fÚSICA ANTIGA MARAIS: La gamme. London Baroque. Dir'.: CbarleH M~cllam. (35m). BUXTEHUDE: "AUe~. wa• ilu: tuf'. cautatu. CoUc•gium mu.•icum Pla¡;eme. Orqnt'i>Lrn Barroca Heiligenberg. Dir.: Rnpert Gotúried Frirbergrr. (J.lm). DANSES ITALL\."'iES. The Broadside Band. Dir.: Jerem~ Barlo". (9m). 01.00 REPE ilTORJ DF..l\IT 15.00 Bl.iTLLETÍ DE NOTÍCIES J AGE:\'DA :\TLSICAL DUOUS, 1 O D'ABRIL DE 1997 D'DiDY~ Oï.OO L'OBERT! HA \fú~í¡•a l»'r c·om!'nçar el doa. RcwuU d'ohn•• hn·u~ prt'.~entu­ dt'.ll pH Joan Viw~. lnrlnu hutlletinN infunnatiur. i a¡;t·ndl's IIIUtiit•uk 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍe tES 09.08 SELECCIÓ OE NOVETATS Pn·~cmtnl'ió dc· lc•s últinw~ novl'- tn~ cliM•o¡gl'ilfic¡u¡,~ uparegurl~s al mt•n•at. E•pai patrodnat pl'r Dihct" Ca,u•lló. 15.13 CAPSA DE ~IÚSICA \Vallen•tein. trilogia op. 12. Orquestra Filharmònira del País de Loire. Dir. Pit'rrr DervoiL'\.. (33m). GRIEG: Concer1 pPr a piano i orquestra en la m, op 16. Radu Lupn. Or que<tra Simfònic~ dc Londn••. Dir.:André Previn. (31m). G.L.SOl\US: Sonata de cawhra per a violí i violonct'l op. 2 n. 7. Alcxanolt·e Bcudcrski. Bori• Bao·az. (11m). TURINA: Prima\•era Sevilia na. Orque~tt·u Ciudad dc Cranada. Dir.: Juan de Udneta. (13m). HANDEL: Concert per a arpa op. 4 n. 6. U. Holliger. Tbe Englisb Coot·('rt. Dir.: Trevor Pinnock. (14m). KUJIL\U: Gran qnartet Jll'r a a 4. ¡¡_ t. la ni ...- j, ii ·a .. J2.. ). v ~. t: .... '8 o e .. n '· 11 a nuute•. op. 71. Tokt· Lund Chri~tian•t•n. Ht•nrik S\'Ítzer. Oie Birgt•r Pt•d!'r,en. Bt'ot J..nrs~n. (22m). R \\: 'l'he TnJt· !he Pim...'frt•t·~ Ntl'" ( El conti' 1¡uc sabien l'l' pin•). ~oernn ,imfclnic. Orcrue•tru dt• n ; J,ter. Dir.: Brydcn Thom~on. (17m). CnlAROS.\: Con1•ert per a oboè i t•ordu. '\lf C. 1\ilssou. Reial Orqut•.,trn d1• Cumhra Sul'cn. Di•·.: .M.H. Liljt>for~. (10m). 09.00 BlJ'TLLETÍ DE NOTÍ- CIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Pre•rntadó dt' le.< últimes novt"tats di<cot\Tàfiques aparcgude.. aJ mercat. E~pai patrocinat pt'r Di,cos Ca.¡tclló. Tcrni. Dir.: (1-Uim). 15.1:3 EL OlA DE L'OlE'IT 01.00 REPERTORI DE :'>11T Programol'i6 n•alitzudu a partir de lt', ¡ll'tirums IJUI' t·l~ no•tn•• oient» hun fl'l ol •·ontt•,tador dt> Catalunya 1\h"l'ica, tl'l. 202 35 35. DIUMENGE, 13 D'A· BRIL DE 07.00 L'OBERTURA 22.00 AGE.I\l>A MUSICAL 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍClES 22.05 CONCERT IMAG INARI Guió i ~>elecció: Alc•x Rohlc·~ . 10.08 CAPSA DE MÚS ICA 18.00 <;RANS I NTEGRALS BRI\.IIJ\1S: MÚS ICA ORQUESTRAL Simfonia n. ·~. op. 98. Orqut'Hlru F'ilhol'llHJnku dt• Viena. Di,-.: Leonard Jkrn~tl'in. (41m). 19.00 PENTACRN\lA Programo d.- clivul¡.:a•·ió mu,irnl. Guió i rl'ulitznt·iét: Pt•n• Bnrt', i >\)ex Robh•,, 20.00 BL'TLLI!.IÍ DE '\OTÍCJES I ACE'\ DA )lt'SICAL 20.13 "A LA 'ft\1\ERA DE.•. :· Ln con\idat <'"' propo•n i comrntn lnmú,icn qnPii ugl'lldn. Guió i prr•entndó dt• J onn Vives. Produrc•ió dl' Dolor• Bu~quets. 22.00 AGENDA Ml SH:AL 22.05 El~ NOSTRJ.;s CONCERTS CONCERT lllll'l!gi .. ti'UI JICI' Catalunya Músicu l'I diu 1 M febrrr clP 1997 n l'Es pui dt• Música i Dnn•n tlt• lo Ccnt>rolitot de Cntnhmyo (llnt·c·rlonn). QUATRE SEGLES DE MÚSIC\ IT\LI \J\A. P\LESTRIN,\: '1i"o A•,umplll t••t \1nriu (fra¡,'ltlenl•). 'IO"iTE'I- EROl: St'•Lina. \ER Dl· P11ter no•ter. A'~ \1nriu. P IZZETTI: Du~ cnmpo•i7ioni corali !:lnnrtu•. dt' In ,fi,,u ~~~ Rèquiem. Lct>drr· Cium•ra. Dir.: Jo-.'p \lla. (55m). 23.30 1\0CTlJll l\ Mú•iru pt'r uruhur ri diu. Pr¡osrnto<"ió u t•urrt•c d'Alfred Crlnyn. 01.00 REPEllTOIU UE NIT DIVENDRES, 11 D'A· BRIL DE 1997 07.00 IJO BEil'I'Ull A MúAicn pPr comt•nçur l'I tli11. Recull tl'olin•M hrc•u• prc•M•nln dt•., (ll'r Jnnn Vhi'R. lnl'lou lmtllclin" informatius i ugl.'ndeij music·al.,, HAHTY: Odn a un rossinyol, pN· u soprano i orquestra. Jlcuther H nrpcr·. Orquestra do I'Úlstcr. Dir.: B. Thomoon. (23m). MERCADANTE: Concert per a darinet en Si b. Tbomnb Friedli. Orquestra de Cambra del Sudoe<t d'Alemanya Pforzheim. Dir.: Paul Angl·rer. (15m). VERACI'III: Sonata per a violi i baix continu n. 1 ( detlicada al Príncep El~ctl' dc Saxònia). Clemencic Consort. ( !I rn). GLAZL'XO\': Simforuu n. 5, op. ;,;,, Orquestra Simfòruca del :llini.l5teri dc Cultura de l'URSS. Dir.: Gennadi Ro7hdc,h·enoki. (36m). CIIOPL"'i: 24 Preludis per a piano, Op. 28 (n. 13-24). ~lart1ta KREBS: (23m). Argericb. ConcPrl pt>r a clavicèmbaJ, oboè, corda i continu. Heinz llutlig!'l·. Carnera ta Bero. Dir.: Wijnkoop. AJc•xander vnn (21m). HEGER: Una suite r·oruànlicn. op. 125. Orque~tt·n Filhnrruòrut·a del Nordoest d'AJemunyn. Dir.: Hermann Sd>en•hen. (31m). 13.00 :\fÚSICS DE CATALUNYA SORS: 6 valoOh op. 44 bis. Jortli Cotlino i Josep ~~· Mangado, durt dc guitarre.. (13m). GARCL\ ~fORA.'\"TE: Cinc tnnçons •eforditr;,. Anna Rieci. mezzoso¡>runo. Jordi Ru<Sn}ol. guitarra i cümbüb. Bernat Ca,tilJt>jo. flauta. Jaume Bragulat. percu5•iú. (13m). GRÈBOL: Història d'una cigarreta. )lonL<errat Ca,cón, flauta. Xaricr Coll, guitarra. (6rn). TALTABULL: MadrigaJ. Orfeó Català. Dir.: Jortli Ca~as. (4m). BOCCHERIN 1: Quin tel amb guitarra n. 5. G 449. José Luis Lopútt>gui. Quartet Travrucek. {22m). MORERA: Quau·e cançons. Conxita Badia, soprano. P er!' Vullribtlra, piono. (10m). FOHQUEHAY: Suite n. 2 . .Jordi SuvnU, baix dc viola. Ton Koojlntan, clavecí. Cbristophe Coin, baix de viola. (23m). FLETM "EL YELL"': La justo, en~alnda. Studium MnRicae dr VnJèncin. Hespèrion XX. Dir.: .Jm·tli Savall. (19m). Fahio Maestri. 15.00 BliT lLE'fÍ O E r>iOTÍCI ES I AGENDA m .SICAL 23.:30 NOCTURN Músicu Jl('l' •u·nunr el diu. PrcHI'nlnciÍI u <'Ut'l't•r d'AJft·ed Celayo. 01.00 REPEHTORI UE NIT DISSABTE, 1 2 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTL'RA ~1 úsi<"o per començar rl tlin . Recull d'ohre, brt>us ¡m·s.-otodr, (lt'r Pílor Subirò. 09.00 BVfLLETÍ O E t"!OTÍCIES I AGEI.\0.\ MLSl CAL 09.13 MÚSICA PEit A CORLA SADERR.\: Bt•ll Pencdè~ (sur dnna). Cobla Miramar. (llrn). MOR ·\LEO .\: Joguinn, fnntu.•io conc!'rlunt per 11 t•oiJln. Cohlo Montgrino. (13m). IJOLI,\RT: Pocmn cl't·~tiu. JH'r u robin. Coblu Moulgl'ins. (15m). PRENAF'ETA: Vol'iut•ionH i fugu sobr·c un temo populnr. Cohlo 1\tontgrins. (9m). 10.00 AGENDA MUSICAL 10.05 PEI'il~\Cll.A:I1A Rrpetirió drl progrumo t·mrM el rojou~. 11.00 EL OL\ DE L'OI E:\'T Programació n•alitzodu o purur d(' lt·~ pNirion< q ne el• nostre., oient> han fet al conte,todor dr Cntnlunyo 'lthit·a. tl'l. 202 35 35. Música per començar el din. Hec11U d'obre• brt>u• pre•enludes P"'' Pilor Subit·à. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGENDA l\ruSICAL 09. 13 MÚSICA RE LIGIOSA POULEI'íC: Glòl'io, per a sopr·ano ror i orqul•~tr·o. Kat hJecn Battle. Cor del Festh·ol de Tanglewood. Orque,tra Simfònit•a dc Boston. Dir.: St•iji Ozawa. (24m). CH \ RPENTIER: \1otet per a uno llarga ofrPno, H. 434. I. Poulenord. A. ' 1Pllon. li. Ledroit. W. K~ndall. P. Kooy. Con. i orque.-tra dr la Chnpellr Royale. Oir.: P. Oerrewegbc. (24m). SPOHR: Tre• Salms op. 85. RiC'nrdo \ollprecht. Dori, Zncler. Geo~ Tnube. l\onracl Ur ban. Cor de la Ràdio de Berlin. Dir.: Di~ trich Knothe. {18rn). ~10ZART: Missa brevis, KV 192. M. Zedetiuo;. H.Helling. K. Schncidl.'r. K.~Icrtens. Collt'b'Íurn Clns!!icum de Colòn.i a. Cor de Cumhrn de Colònia. Dir.: P. Neumann. (21m). VAUGH AN WJLLL\MS: T res himnes roc·al8. John Bowen, tenor. Roget· Judd, or·gul•. Corydon Singers. The City of London Sinforuo. Dit·.: Motlbrw Bcsl. (13m). 11.00 T RANSl'ttJSSIÓ El'i OIRECTE DE LA :\fiSSA CO NVEl'\TlJAL DES D EL ~fONES­ TIR DE :\I ONTSERRAT 12.30 AGENDA :\ffiSICAL 12.35 APERJTIU lll.JSl CAL 15.00 BLïLLETÍ DE NO T Í- 20.00 BUTLLETÍ OE IXOTÍCIES I AGEl\DA MUSICAL CIES 15.08 "A LA l\1ANERA DE ...." 20.13 L'Àt.. DI0 \ 1SUAL Un probrramo d' .\Jex Corinu. Rept•tició del progr·uma l!lllès el tlijoub al vesprE'. 22.00 AGEJ\ UA MUS ICAL 17.00 TEMPORADA D' ÒPERA D E CATALUNYA MÚSI CA 22.05 GRANS O BRES .JOMMELLI : Didone Ahbondona ta. òptora en t r es actr~. Dorotea Roscbmnnn. llfarlinn Bor-t. Wrlliam Kendull. Mechtlúltl Bach. Daniel Taylor. Arno Raunig. Orquestra de Cambra de Stuttgart. Dir.: Frieder Bernius. (169m). PE RCOLES!: Son Guglil'lmo Ouen d'Atruituniu, drumu ~at•rt•. 1\.aw Camlwrurci. Sn~nnna Caldini. B<'rnndl'ltl' Lucnrinj, Cri•Linn Cirolami. Giorp:io Gntti. P t•tf.'r Il errun. Orqu<',tru d., Camhru dr In Pro\ íncin dc 3 20.00 BUTLLETÍ DE NOT ÍCIES I AGENDA \fUSICAL 20.13 SELECCIÓ DE JAZZ Programo dt•tliC'otu In mtÍ•icu de jau amb guió d' \Jbcrt \1allofré. 22.00 AGENDA ,, n;SICAL 22.05 LA MÚSICA A DEBAT Prob'l'amo a 1\•ntorn de trmes mu~icnl~ d'interès, realitzat omh lo col·lnborol'ió dt•l Com.ell Cotalii dt•ln Mia~icn. 23.30 NOCTU RN Música pt•r nc• nuar d dia. P r.'I'HI'ntot•i6 n cñrrl'c de Mnró Jonf. 01.00 R EPERTORJ DE NIT DILLUNS, 14 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA \Ha~icn per comtnçar l'l dia. Recull d'obre~ breu' pre-entndes per Joan \-he,. lnrlou butUetin~ infor matiu., agende~ mu~icak 09.00 BUTLLETÍ DE '\OTICIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Pre~entaci6 dc· Iee últime~ novt>tote diHcogràfiqul'R aparcb'l.lde~ al mercat. Espai patrocinat per Discos Costcll6. 10.00 BUTLLET Í DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE 1\t ÚSJCA 4 BAC H: Mugnificot, 8~'\ 243. Nanr) Argt•oto. Putriria Kwella. Cbari(';J Brt'tt. \nthony RolfeJohn•oo. Do~id Thomae. Cor Monte,rrdi. Soli, te' Barroc• Anglcsos. Dir.: John Elliot Gordincr. (26m). ROSSf'\1: Preludi, Tt·ma i \ariacions. Hermnnn Baumann, trompa. Leonard Hokanhon, piano. (llm). DlTTERSDORF: Simfonia de les Cinc Nnciom. Orquestro Filharmònica Oradea. Dir.: Romeu Rrmbu. (18m). P ROKOFIEV: L'Amor de Ics tres tnrong¡•s. Suite op. 33A. Orquestro Nurional de França. Dia·: Lorin Manzcl. (17m). MENDELSSOl iN: P l·çu d" concert pt•r u clarinet i corno di husSI'llo, op. 1 13. 'fh~u King. Gcorginn Dobrée. Orqut•Att·o Simfònicn de Londrt>s Dir.: Al un Franci11. (Sm). MO:'IITE\'E RDr: "Mentre vagu Angiolettn", madrigal eròtic. Paul Eliot i Aodrew King, Lrnors. The ConAort uf Mwirke. Dir.: Antbony Rooley. (9m). Concert per a oboè, op. 52. Heinz Holliger. Orquestra de Cambra Angle.•a. Dir.: Peter-Lukas Graf. (20m). DL'KAS: L'aprenent de bruixot. Academy of SL Martin-in-tbcFields. Dir.: Neville ~Jarriner. (12m). CHOPIN: 12 estudis per a piano op. 25. \1adímir Ashkenazy. piano. (33m). KJI.O~IMER: 13.00 MÚSICA DEL SEGLE xx ffiERT: Concert pet· a flauta i orquestra. AJain Marion. Orquestra Filharmònica de In Ciutat de Níça. Dir.: Maximinno Valdés. (18m). BARTOK: Música per a corda, percussió i celesta. Orquestro d~ corda Anglesa. Dir: Yehutli Menuhín. (27m). POliLENC: Sonata per a dos piano&. Seta Tanyel i Jeremy Brown, duet de pianos. (25m). GIXASTERA: Cinr rnnçon& populars argentines. op. 10. OU~ia Blackhurn. •oprano. Alberto Portugheis. piano. (10m). K.\BALEVSKI: Con~rt per a ~ioloocel o. 2. op. 77. Raphael Walliiscb. Orquestra F'tlharmònica de Londres. Dir.: Bryden Tbomson. (30m). 15.00 BLïLLETÍ DE NOTÍCiES J AGENDA ~rt"SICAL 15.13 CAPSA DE lfÚSICA VIVALDI: Dixit Dominus. RV 594. l'tlargaret Marshall, soprano. Ann Murray, mezzosoprano. Anne Colliru, contralt. Anthony Rolfe Jobnson. tenor. Rohl'rt HoU. baix. John Alldis Cboir. Orquestra de Camhra Angle..a. Dir.: \'ittorio Ne~i. (30m). LEKEU: Molto adagio. per a quartet de corda. Ememble Mll6ique Oblique. (14m). HAYDX: CBSS!Ició per a Uaüt i corda. Hob. ID:l (op. 1 n. 1). ]al.:ob lindherg. Daüt. Nib-Erik Spañ. 'ioli. Lars Brolin. 'iola. Oio f Larsson, ~inlonl'f'l (1Om). SCHREKER: Suite Romàntica. Orqublra TonknenstJer de \iena. Dir.; Uwe Mund. (27m). BEETHOVR'\: Ymt-i-quatre variaciorl5 sobre l'Arietta ·•Venni amore" de '1nceozo .Righini, WoO 65. Rudolf Bucbbinder, piano. (22m). LOCATELLI: Concerto grosso op. 1 n. 8. Membres de la Filhannònico de Berlín. Dir.: H. voo Karnjan. (20m). ~ULHAUD: La creac·ió del món. BaUet. Orquewtro Nacional de França. Dir.: L. BerllStein. (17m). GfULIANI: Grand Potpourri per a ilaulll í guitan-a, op. 53. Mikoel Rel~uo. Jukka Savijoki. (10m). 18.00 GRANS INTEGRALS BRAH.1\1S: MÚSIC\ ORQUESTRAL. Doble com·ert per n 'ioli i violoncl'l, op. 102. A-5. Muller. A. ~fem•se•. Orquestra Filharmònica de Berlin. Dir.: H. \On Kurajan. (35m). Danse' hon~ares('• (n. 1 o ·l). Orqucotra Simfònira dl' Budapest. Dir.: Kurt Redel. (11m). 19.00 ALMANAC Un espai cll·.~tinut u evocar i reviure dA fl'ts mrs reprl'at.'nlaLius del passat musical. Guió i ~.-1.-cció d'ÀJcx Rubles. 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGENDA ;\fUSICAL 20.13 CATALUJ'I'YA MÚSICA: RECULL DE 10 ANYS D'HIS- TÒRJA Revi~ió dt'l, programea, eopai• i concert" mé~ oignificatine. PE..'\TAGRA\l.A. AUDICIO CO~~E~TADA: El :\1oldna, dl' B.Smetana. 22.00 AG&"iDA MUSICAL 22.05 TE:\l PORADA L'O BC DE CO:\CERT enregistrat per Ca talunyo \f ú•icn el dia 12 d •abril dt 1997 al Palau de la \1úsicu Cntalonu dt• Barcelona. WAGNER: ldil·li de Sie#ried. BRUCKNER: Simfonia n. 6. Orqu<'Rtrn Simfòniro de Barcelona i Nncíooal de Catalunya. Dir.: Fronz-Pnul Decker. 23.30 NOCTURN l\Iú~irn per ocnbar el tlin. Pre,eolac•ió a cilrn-c d'Alfred CPiuya. 01.00 REPERTORI DE NIT DIMARTS, 15 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTL"RA Mú~ico per romençar el tüa. Recull d'obre~ breu• preJtentade~ per Jou o Vi\ e•. Inclou butUctins informntiuA i agendes mu~icniK. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVE- TATS Prusentadó de lt·~ úhime~ novetuts rnHcogrànqu!'R oporegud.,, al merc·at. E~pui patrocinat per DÏlleoM CnM!'lló. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE liÚSICA DYORAK: Simfonia n. 1 en do m. ~les campanes dt> Zlonice~. Orquestra Filharmònica de Berlín. Dir.: Rafael Kuhelik. (49m). PL>\TI'I: Sonata per a flauta i continu op. 3 o. 1. Bernhard Bi:ihm. Rainer Zipperlíng. Glen Wilson. (11m). RAVEL: Històries naturals. D. Fiscber-Dieskau, baríton. H, Boll, piano. (lïm). BACB: Cantata del cafè, BWV 211. Emma Kirkhy. Rogers CoveyCrump. David Tbomas. Tbr Acndemy oí 1\ncient Music. Dir.: Christophea: Hogwood. (25m). DONIZETTI: Il Diluvio Uni\'ersale, obertura. Orquestra de la Ràtlio TV Belga de Brusei.IPs. Dir.: Silvano Frootalini. (9m). FUX: Tres Simfonies. K 292, K 296 i K 349. Capella Agostino Steffani. Dir.: Lajos Rovatkay. (13m). L.U.O: Trio amh piano, n. 3. op. 26. ~lüochnl'r Klaviertrio. (31m}. CATAL..\.l'f1: Serenatella. per a orquestra de corda. Orque..tra de Cambra de Santa Cecília. Dir.: Ale•·io '1ad. (4m). 13.00 MOlffi''TS LÍRICS SOROZABAL: Don l1anolito. ~lanuel Auscoo. Tere'a Berganza. Víctor de Narke. Julian Molina. Alícia de la Victoria. Cor Canton de Madrid. Orquestra Simfònica. Dir.: Pablo Sorozabol. (54m). DONIZETTl: ll Campnnello, òpera còmica en un acte. Agne~ Baltsa. Enzo Dara. Biancamario Cru;oni. Angelo Romero. Cario Gaifa. Cor de l'òpera de Viena. Orquestra Simfònica de ViPna. Dir.: Gary Bertini. (56m). 15.00 BliTLLETÍ DE '\oTICIES I AGEl~DA llUSICAL 15.13 CAPSA DE ~IÚSICA HOLST: Els planete~. Orquero-a Filharmònica de \i~na. Dir.: B. vou Karajan. (SOm). BffiER: Sonata per a \'Ïoli i baix continu n. 3, ~sonates del Rosari"'. SUllllrule Lautenhacher. Rudolf Ewerhart. Jobonne~ Korb. (7m). CRERUBINl: Anacreont. Obertura. Orquco· tra Filharmònica de Berlin. Dir: Herber:t Von Karajan. (ll m}. SC HUMANN: Simfonia n. 4. op. 120. Orquestra Filharmònica de Berlin . Dir.: W. Furtwllngler. (31m). M.HAYDN: Quartet de cordo, P 116. Quartet Sonare de Frankfurt. (llm). ROUSSEL: Bacus i Ariadna. ballet op. 43. Or· queslra de París. Dir.: Chnrlrs Dutoit. (35m). KREBS: Fanta· siD sopra Freu dich ~ehr. o do de ik. a l. ICt o). D. meine Seelr, preludi coral. Gerhard Weinbergt>r, orgue. (Sm). 18.00 GRANS INTEGRALS BllUIMS: \fÚS ICA ORQLESTRAL. Don<eH hongoreM·~ (n. 5 a 21). Orqul!stro Simfònica de Budo pes t. Dir.: l\.urt Redel. (43m). H. H: 1. ly- he r.: •·. 1). K DO ra e. la le 19.00 GRANS INTÈRPRETS EDUARD BRUNNER. WEBER: Concert per u rlnrin~t i Ot'tiU«'Ktt·a n . 2, op. 74. Orqut•strn Simfònica dr llaruht•rg. Oir. : Oleg Cat•toni. (20m). DANZJ: Concertino p«'r u clo.-iJICl, fugot i orquestra op. 4,7. Kluuij Thunemunn, fogot. O•·quetitrn de Cambra dt• "dunit•. Dir: lla nH Stadlmair. (14m). SCJIÓNBERG: Simfonia dt• t•umhru n. 1 op. 9. (Adnplot•ió de \Vt>ht>rn). Andra' Adorjun, Onu to. Dmitry David violí. Sitkon•tzk}. Geringu~. violoncel. Gt>rhord Oppitz, piano. (22m). 20.00 BVTLLETÍ DE NOTÍCIES l AGENDA MuSICAL 20.13 GRAN TEATRE DEL UCEU: ANTOLOGIA DE 150 ANYS D'IUSTÒRIA Un programa c•t~rit i prNtentnt per Rogt•r Alier. a. 22.00 AGENDA MUSICAL o, e;¡ ia lo 22.05 ELS NOS1'RES CONCEnTS :x CONCERT llnt'P[I,'Ï~trn t p er CatnluJl)'O Música t•l diu 20 de juliol de 1996 u I'F.Ngl(o~in Parroquial dt> Torrot'lln dc \lontgrí. XVI FESTIVAL INTER\TACIONAL DE \1ÚSJCA. Obre~ dP 'URCELLO. vtV\LDJ, BELLI'\1, ROSSJNI, PUC· CI"'I, \'EROl, DO'IIZETTI. 'L\SSE\TET i GOU'IOD, t'ntrl' d'altre•. J aumt• \rogull, tenor. Hye Jin 1\.im, ~opruno. Amporo Gardo, piano. (99m}. r. 23.30 NOCTURN ¡s (: Mú•ico p~r ncobor el diu. Pre•eotoci6 u <'Urrcc d'Alfr¡,¡l Celayn. B. a. Í- r· l. ). ,.. I· 01.00 REPERTORI DE NIT I, t- '1:· '· s D DIMICRIS, 1 6 BRIL Dl 1997 D' A· 07.00 IJOBERTURA Mú~iro pN· començar el din. Rct•ull d'obreR breuH Jll'CNentude~ prr Joan Vive11. lndou llUtlletins informotju¡¡ i u¡:;cnde8 mu•it•ols. 09.00 BL"TLLETÍ DE NOTÍ- CIES 15.00 Bl TLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA ~n SJCAL 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS 15.13 CAPSA DE :\fÍSICA Presentació de Ie~ últimes novetats djscogràfiques aparegudes ni mt'rcat. Espai patrocinat per Discos Castelló. Baa·rot•n Orqurbtrn tral. Philormonia. Dir.: 'lirholn• l\lcCegnn. (37m). C,\PLET: Do~ Diverthurnl>i. Mariu Graf, urpa. (9m). MOZART: St>rt>nuto KV 388. Heinz llolligl•r· i Louibe Etluord oboès. Pellerin, Bnmm•r i Elmor Schrnid , clorinets. KluuM Thunt•munn i fogots. \Vilkit•, Motth cw Hcrmnnn Bomnonn i Hodovnn Ylntkovic, trompus. (25 m). SlllELJUS: l.ernminkiilnen n Tuoneln. Ot·qu!'stt·u Nucionul Escocesa. Oir. N. Jlh'Vi. (14m). FRESCORALDl: Aria di uollctto. Scott Ross, clavecí. (Sm) CLlERE: El cavnller de bronze, Ural 89a. op. &uite Philhonnonic Ort·hebtrn. Dir.: Drnilr) Li1os. ( 1.6m). LEONC.\'ALLO: Cinc cn nçon~. Jowcp Corrcras, tenor. Lort•mo Bu,oj, piano. (11m}. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE l\TÚSICA GLAZUNOV: EJs ardits de l'amor, ballet op. 61. Orquestra Simfònica de In Ràdio de l' URSS. Dir.: Algis Ziuraitis. (53m). J .A.BENDA: Simfonia n. 4. Ot·questra de Cambra Salieri. (7m). Pal. Tamiís Dir.: DEMERSSEMAN - BERTHELEJ\11:: Duo brillant per a flauta i oboè sobre lemes de "Guillem Tell" de Rossini. Jean Pierre RampnJ, flauta. Pierre Pierlot. oboè. Royal Philarmonic Orchestra. Dir: Placido Domingo. (llm). CHOPIN: Concert per a piano i orquestra n. 2, op. 21. "lodimir .\ shkenar.r. Orquestra Simfònica de Londres. Dir.: DaYid Zinman. (31m). VJVALDJ: Motet pt'r a la solemnitat de Sant Antoni. Cecilia Gasdia, soprano. I Solisri Yeneti. Dir.: Claudio Scimonc. (15m). DONIZETTl: Sonata en Re M (1). Lod&sa Kondratjewa i Reinhurd S«'hmicdcl, duet de pianos. ( 17m). IIAYDN: Concert per a violoncd, Hob Vllb:l. Jacqueline Du Pré. Orquestra de Cambra Anglesa. Dir.: Daniel Bnrcnhoim. (26m). 13.00 l\t ÚSlCA VOCAL SCHUMANN: Kerner Lieder, op. 35. 1\fargarel Price, <oprano. Crnham J ohnson, piano. (3:1m). A.SCA.RLATTI: Corren nrJ St'n amato. cantata per a ~oprano. 2 violins i baix continu. J ncqueüne Nicolas. Alain Auhin. Solistes instrumental¡¡, (23m). BERLIOZ: La mort d'Orfeu, Monòleg i "Bacanal. Cérard Carino. Cor i Orquestra Simfònica de la Ràdio Holandesa. Dir.: Jeon Fournt't. (14m). MOZART: "A Berenice e Vologeso spo~i" - "Sol nascenle in questo giorno'', recitatiu i ària KV 70. Lucia Popp. Orquestrn del Moznrt<'utn de Salzburg. Dir.: Leopold Rager. (11m). SCHMITf: Salm 47 per a sop'ra· no, orquestra, orgue i cors, op. 38. Sharon Swt'et, soprano. Jenn-Louis Gil, orgue. Cor• i Orquestra Filharmònica de Ràdio França. Dir.: Marek J anow5k.L (26m). RA..'lEr\L: 'lloï.,, ~uitr orqur~­ 18.00 GRANS INTEGRALS BRAR\1S: LIEDER Seçh~ Gt>~lingt>, op. 3. Jt·~•Yt' ~ormon, ~oprnno. Di ~trich Fisc h e•· Dic~ko u , baríton. Do· niel Bnrenboim, piano. (11 m). Scchs GesUngl', op. 6. .h·ssye Normnn, Hopru no. OiNdch Fischer-Dieakou, hnr·íton. Duniel Boren'Uoim, piano. (18m). St'c hs Gt'siinge, op. 7, JoRHy;• Normun, soprano. Oit•tl·it•h FischerDnnit•l budton. Dirskou, Burcnboim, plano. (11m). 19.00 NOUS INTÈRPRETS SCH UMANN: Trt•H Fnnto~il's­ tücke pt'r a violonrt'l i piuno, op. 73 Oriol Aymot. Ro,er Bcrenguero~. (10m). J .B.V\NHAL: Sonata per o clarinet i piano en Si b M. Duo Rrint•l'kt•. (15m). 0\ ORA.K: Quartet de cordo n. 12, op. 96 "Amerit'u". Isar Cúmora. (22rn). 'AZQUEZ: Por "itla de mi~ ojo,. Grup Vocal Odurum. (2m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I .AGENDA l\flJSICAL 20.13 SCHUBERT: 200 ANYS Missa O 950. Audrey Mjl'htwl. Brigillr Bollt•ya. Aido Bnldin. Christoplw Hombrrgt•r. Michot'l Brodnrd. Cor de Cambra Romond. Cor Pa·o A.rte dc Luusnnue, O•·t¡ut'stro de In SuiAS<I Romunde. Dit·.: Armin Jordnu. (53m). FtultaHin per a t>inno, D. 760 "Wnndt•rer". ltnfo¡•J Orozco. (21 m). Quartet tl;• tordu o. 9, op. po•l D 173. Quortt•t Al han B!'r(l:. 'Ïeno. (22m). 22.00 AGENDA lll'SI CAL 22.05 ELS NOSTRES CONCERTS CO'\CERT enregistrat per Cutolunya :\lúsica el dia 20 de febrer dc 1997 nJ Saló de Cent de l'Ajuntament d e Borcelonu. CICLE SOLISTES DE L'OBC. FRANCK: Souatu per o violí i piano en La 1\i. LEKEU: Sono ta pern violi i piano. DE BERJOT: Esc~un de bnlll't, op. 100. Angt'l J esús Gurcía, violL Albert Attenellc, piano. (64m). 23.30 NOCTURN Mús il'n per aeabar el diu. P•·eseutoció a càrrec· d' Alfrt·d Celaya. 01.00 REPERTORI DE NIT DUOUS, 17 D'ABRIL DE 1997 07.00 VOBERTURA MúKicu p er comen~or el dia. Recull d'obrt!fi brens prl''entode• pu J oan Vives. Inclou butlletin~ informatius i agrodes mW!Ïl'ak 09.00 BUTI..LETÍ DE NOTÍ- CIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Pa•esentució de les últimes novelal1! discogràfiques aparegudes ol mrrcut. Espai patrocinat per Discos Castelló. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE llÚSICA SlBELfUS: La Tempesta, miu;ica d'e~cena op. 109 ( Prelndi i Suite.s). Orquestra Simfònica de Gèiteborg. Dir. : Neeme Jlirvi. ('llm). LOTTI: Concert pe1· a oboè d'amor, cordo í continu t'n La :0.1. Hcinz Holliger. I .Musici. (15m). R.STRAUSS: Simfonia per a instrumeol1! dc vent, "El taller feliç'', Solistes de vent de l'Orquestra de Cambra d ' Europa. Dir.: HeiJn Holliger. (39m). LISZT: Missa cboralis. Lynton Atkinson. Mark Ttnklt.>r. Chrutopber Royull. William Keodall. Richard Suart. Cor del St. John 's College, Cambr idge. Stcphcn Cleobury, ot·gne. Dir.: Geor ge Cuest. (32m). HUMMEL: Sonata per a piano o. 5, op. 81. Ian Hobson. (27m). VAUGHAN WILLIAMS: Romance. Tommy Reilly. harmònica. Academy oi St. Mart:inin -thc-Fil'lds. Dir.: Ne,·illc :0.1arriner. (7m). s 13.00 M(SICA ANTIGA SCHEU\ : Opt'llo i\<n a Il. (6 conrt•rt' snt't't'.,). Soli~tes vocok J\l('mbrt·• dt'l~ R lwini•t•bt'n Kuntoni. \lú,itoo Finto dt• Colònia. Oir.: Roin nd Wilson. {33m). .\:\Ò'\1\1: Cormin o Buronu (Curmino Vt'ri& et AJnori~). Clemcnrir Consort. Drr.: HenÍ' Clc•mt•nrir. (66m). CASTELLO: Sonn tu n. U. Sonntu n. 8. Corwc•rto Palntino. {I lm). 15.00 LU :TLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGENr>A MUSICAL 15. n CAPSA DE MÚSICA MAIILER: Si rrrfoniu n . 5. Onlut•stru Fillrnrrnòniro Ot' Lo~ Angclt•s. Dir.: Zubin t\lcbtn. (65m). W.F.BAC II : Conr!'rt per a clavici•mlnrl i ortlut•>~tra mi m. Cu) Pt>n•on. Ril'<'reor Consort. Dir.: Adriun Chomorro. {26m). SCifliM \J\1\: Cunçon' d'amor t'•pon)olt•,, op. 138. M. Shirai, •opruno . .\1. Lipo,.,el.., rontrolt. J, Prot»drka, trnor. '1. HiiUt'. bai\.. "\. Shl'l.lt'r i Il. Dt'ut,ch. piano. (21m). '\OST.U..O\ITX: Obt•rturo ft•,tha, Op. 96. Orquc,tra "\ nriona.l E•core,a. Oir.: 1\t>emt' Jiini. (6m). F.COUI'ERIN: Apoteosi de Lu.l.ly. llespi>rion \.X. {3lrn). Catalana de Barcelona. CONCE RT D'A.'\'Y NOU. Obre' de LEIIAR, OFFE:\'BACH. KAL· ~tAN. Jf. i J.STRAUSS. Vt>ronika Kincses, soprano. Jóoef Csó.k, tenor. Orquf'~tra Simfònica Johunn Strauss dl' Budapest. Dir.: lstvó.n Bogar. (93m). 23.30 NOCTli1 tN Música per acaba•· t'I dia. Presentació a cànec d'Alf,·cd Celaya. 01.00 REPERTORI DE NIT DIVENDRES, 18 D'A· BRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA MóFÏco per comen~ur el dia. Recu.ll d'obres breus presentades per Joan \ !ve•. Inclou butlletins informatiu~ i agent!('~ musicals. 09.00 BUTLLETÍ DE ~OTI­ CIES Pre'entació de les últime, no\etn!B discogràfique:.. aparegudt's al mereat. Espai patrodnat pl'r Di~co> Castelló. 19.00 P&'\'TAGRA.'fA Programa rle divulgució mu,i<'ul. Guió i rl'a lit zarió: Pere Buréb i Àle" Roblrs. 20.00 BUTLLETÍ DE !\OTICIES I AGEI\DA ~JUSICAL 20.13 "A LA MANERA DE...." Un com•ida t enR proposo i comem ta In músku tluc li agrada. Guió i prt•st•ntacir) d e Joan Vives. Produt•<'ió ric Dolors Busqu~ll!. 22.00 AGENDA MUSICAL 22.05 ELS NOSTitES CONCERTS 6 CONCEHT en re¡¡istrul per catalunya Música d clin 3 dP gener de 1997 al Puluu dl' Iu Mí•sicu 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE li1ÚSICA BERLIOZ: Simfonia F'antà~lif'a, op. 14. Orqul'stra Nacional d!' França. Dir: Leonard BPru'tein. (52m). \TI:U...Or: Concert per a flauta op. lO n. l. R\1 433. '·La tempe•ta di mare", Stephl'n Preston. The Academy of Ancient ~Iusic. Dir.: Chri8topher Hogwood. (';m). RAVEL: Sonata pòstuma per a ~ioli i piano. Josef Suk. Jo.ef Halo. {J.lm). COSSEC: SUnionia a 17 parts. Orquestro Simfònicu de Li~. Dir.: Jacques Houtmann. (26m). SAt:G"L'ET: Les Forain,, ballet. Orquestra dels Concerts Lamorewc Dir: Henri Sauguet. (2ïm). TOSTL Von t'amo piu. {Lieder per a tenor). Cario Bl'rgonzi, tenor. Orquestra de Cambra de Roma. Dir: Edo:rrdo :'lfueller. (Sm). ~1ENDELS­ SORN: Concert per a violi, op. 64. ltzhak Perlman. Orquestra del Concertgebouw. Dir. : Bcrnard Haitink. (28m). 13.001\fÚSICS DE CATALIJN1'J\ SC HUMA.l\'1\: Carnaval de Viena, Op. 26. Alícia dt• La:rrocha, piano. (23m). J.Pl..A: Concert per a flauta i orque>tra Repetició del programo ernè• el dijous. 11.00 EL Dl4 DE L'OlE:\'T Programació reaützada a partir de le.. peticions que els nostres oient;; han fet al conlt'~tador dt Catalunya Música, tel. 202 35 35. 20.00 BCTLLETÍ DE NO'IiClES I AGENDA lUUSICAL 20.13 L'ÀUDTOVISUAL Un programa d'Àlcx Corino. 22.00 AGENDA 1\fUSICAL 22.05 GRANS OBRES 15.00 BUTLLETÍ OE NOTÍCIES I AGEN01\ 'll.JSICAL 15.13 EL DIA OE L'O IENT Programul'ió renlitrodn a partir dt• lt•, pcti('iou• que el< noslrt's oif'nts han fet a.l conte•tndor de Cntulunyu '1ú•ira, tc•l. 202 35 35. 22.00 AGEI\'DA :UtS I CAL 09.08 SELECCIÓ DE ~0\'E­ TATS 18.00 GRANS INTEGRALS BRAIIMS: LIEDER. Acht Liedet· unrl Homonzt•n, op. 14. Dktrith FisdrN·-Oirsknu, baríton. Dunicl Burt'nboim, piano. (17m). F'iinf Gt•dic·ht!', op. 19. J essyt• Nonnnn, ~oprano. Dit•trich Fi~rhl'I~Dicskau, baríton. Danit•l Barcnboirn, piano. {10m). Licdl'r und Gt•oiin~e. op. 32. Dietrich F'is<'her-Dirskau, baríton. Daniel Bnrf'nhoint, piano. (22m). Pn Sol M, V k Claudi Ariman}. Orqut•stra de Cunrht·o Angle..<a. Dir.: J osÍ' Luis Gnrda. (15m). TXAIKO\'SKI: Romru i Juli!'tu, funtn&ia obt•rturn. 'liim·ber Jug<'ndorche,t('r. Dir.: J ordi Mora. (23m). SORS: lll'f.'ord cie Ríu,•iu op. 6:i. Jordi Codina i J os¡·p M' '\1angudo, du('! dr gu.ital'rt••. {15m). ASTORGA: Trio Sonuto n. 1, op. 3. 'Jl;o Sonuto. {8m). A.SOLER: 1\fiRel'!'l't' u 8, pn a RoliMt•s doble• l'lli' i orquestro. Mugcln Knlmúr, sopr·ano. Klúnl TukúcH, mt'zzo-soprono. IRI\ ún Gúti, bu,·íton. Cor· Mnflrign l d., Budnpt)S t. Or·qut;s tt·a dt· l'Estili llongo rr~. Dir.: [•'t'l'rne 57.t'k~r·t•s. (26m ). 22.05 CO'\'CERT t:IT o\GL'IARI GADE: Ka.lanus, poema dramàtic pe~ a solistes. cori orquestrn, op. ·18. ~icolai Gedda. ~Io­ rianne Rorholm. Leonanl ;\1roz. The Canzonc Choir. Collegium i\Tusicnm. Dir.: Frans Ha,. mus•en. (70m). 23.30 1'\0CI'L'R"ò :\lúsica per acabar t'I dia. Pre-entnció a càrrec de ~taní Jané. Guió i H•lf>t•t•ió: .\Je:o- Robles. 01.00 REPERTORI DE NIT 23.30 !IIOCTLRN DIUMENGE, 20 D'A· BRIL DE 1997 Mú•icu ¡wr nrnhor l'I dia. Pr~'f'ntnció 11 rilrrer d'Alfred Cdnyu. 01.00 REPERTOitl DE NIT DISSABTE, 19 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA :\fúsica per començar l'I dia. Rec1ill d'obres breus pres!'ntndes per PilOJ· Subirà. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSICAL 07.00 L' OREfffl RA Mú~u·u per romt•nçur t'I dia. Hecull d'ubr<'• hr!'us prí'•entude, per Pilar Subiru. 09.00 BIJ'TLLETÍ DE 1'\0TÍCI ES I AGEtliDA 'IUSICAL 09.13 'Ul'SICA PER \COBLA GIL I \JE"BR \DO: Concm per a tíhle i l'oblo t•n lo m. Llui& Pujols. Cohla La Prinf'ipnJ de La Ri•bol. Dir.: Fronrr•f' Ca••ú. (18m). JOSEP SEHRA: La chuln. rnWíurco. El t'alifa, ~chot­ ti,.h. Cobla Mctlitt'rrània. Dir.: Jordi Lt'ón. (7m). CASSÚ: A la Bisbal aplec d'urgt'nt, Rurdnoo. Cobla La Prinripal cJ¡• La BiRbnl. Di1·,: Jos10p Cnssú. (14m). BALL DE GITANES: Cutxutxu, Xoti8, .fotu. Cobla Prindpnl de la Bisbal, Dh·.: Fr·nnf't>~c· CaKNÚ. (7m). 10.00 AGENDA MUSICAL 10.05 PEI\'TAGRA~fA 09.13 ~IÚSICA REUGIOSA CHAR PENTIER: Te Deum. 11 146. Conjunt voca.l .i instruuwntal L-s Arts Florissanb. Dir.: William Chri;;tíe. (23m). B.\CH: ~fusa en La M. BWV 234. Chri><tine Schiifer. lngehorg Danz. James Tuylor. Thoma~ Quasthoff. Ciichinger Kantorei Stuttgart. Orqueo-tro de Cambra Frunz Li.sxt de Budapt·;ot. Dir : Hdmuth Rilling. (31m). BAKFARK: "Benedicta es". pt•r a UnOt. Daniel Benko. {10m). BOCCHERINI: Dixit. Soliste• vorals. CapeUa Santa Cecília de la Catedral de Lurca. Orqul'stra ürico-s.inúònica del Teatre dl' Giglio. Dir,: Gianfrflll~O Cosmi. (21m). FRANCI<: Les Benaul'an ces. {Pròleg i pr.inrera IJenau· ranr;a). Louise Lcbrun. Jnnr Berbíé. Nathaüe Stutzmonu. Duvid Rendn.l.l. Mnrct'l Vaouud. François Loup. Cor de Radio France. Nouvel Orche.~tre Philharmon.ique. Dir.: Armin Jordan. (19m). 11.00 TRANS:\11SSJÓ Et'. DlRECTE DE LA '\USS.\ CON\E:\Tl \L DES DEL :\10'\ESTIR DE "0:\ïSERR.\T ès el r nrtir 12.30 AGEr\D \ m ;SJCAL >tres •r de ~ 35 12.35 \PEJUTll Mt;SIC.t\L 15.00 BliTLLETÍ DE t\OTÍCIES lTÍ- 15.08 "A LA MANEitA DE ... ." R1,pctidó dt•l prngromn ••mès d clijouR al v~sprc. 17.00 TE~IPOitA OA !}'ÒPERA DE CATALUNYA MÚSICA SALIEIU: ·\Jwr-. H•• ci'Ornruh, dromn tru¡,•k<lrni,. ¡•n t·in•· ort<•s (prinwr· ¡•nr·t•¡,'Ï~trunwnt mundial). Antlr·pu Mar·tin. Curti¡, Ru)'Otn. Eva \1t'i. Ettor<' 1'111\11. Cor Cuido d' \rt•no. Orqut>,tr·o Fïlbarmònit·o tlt• Hu•st•. Dir·.: René Clt·rnl'nrir. (](~lm). rO'Z. ium ta~- Ilin. 20.00 BUTLLETÍ DE :\OTI- CIES I \GE!\DA .\Jt;SJCAL oró 20.13 SELECCIÓ DE Ji\lZ Pro¡rrumu dt·tli•·nt o Iu mírsit•a dt· jozx nmh guió tl ' \lh~rt MallofrÍ'. A· 22.00 AGENDA l\1l1SlCAL 22.05 LA MllSICA A DEBAT Progrurnu u l'entorn de temi'~ mu,icuiR li'iuh•I'I•N, t•t•nlit:r.ul nrub lo ro l·lnho t·nt·it} dt.'l ConAt·l l Cu tulñ dr Iu Mítskn. lin. tu- :rí23.30 NOCTURN '\fú•iru pet· arubot· el diu. Pn·~t>ntaci(, 11 t•urrt•t• dt• \1urÍI Jané. H 01.00 REI'ERTORI DE NIT ,r.: R: DIU.UNS, 21 D'ABRIL DE 1997 14. 1rg lllo 07.00 L'OBEit'n'RA rei rn :\fú•it·n JU'r rllmt•n~ar t•l diu. Rl'cull d'olm•, bn·u~ pr~~t'ntn­ de. Jl('r Joan \iHs. lnrlou llUt· lletin- informatita- i og••mlt•• •nuhit·al... ,-.: Ka 1). ,e.• de 09.00 UliTLLETÍ D E NOTÍCIES ra ~e ú. u- 09.08 SELJ.~CCIÓ DE NOVETATS n- )C n. :i. r Prl!Scntut'ió eh· lt·~ últinwM novclnts clí~t·ogròli!J III'N upur~¡,'lt d!'~ al nwrcut. E•poi putrut·inut pt•t· Dist·o~ Cu"t~Lió. 10.00 Bt:TLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE )IÚSICA PAGA.'\'L'\'1: Concert per a violí u. l, op. (t. Yehudi ~1enuhin. Roptl Philharmoníc Orchc•tra. Oir. Alherto Erede. (33m). MOZART: Simfonia n. 39, 1\.\' 543. The Engllih Concert. Dir.: Trt'vor Pinnock. (31m). ME.'\'DELSSOIL'I: Sonata per 11 piano op. 106 (pòst). Daniel lWl<t!'r. (16m). TXAIKO\'SKI: Quartet de corda n. 3, op 30 (at-ronjot pt>r a orquestro de cordo). Orquestra de Cambra Kremlin. Dir.: 1\fisba Rachl•wRky. (36m). ALB lNONI: Conrcrto u cinque op. 9 n. 12. Ht>inz Ht>lliget· i Mauricc Bour¡,,ruc, oboè. I Musici. (8m). WESLEY: Simfonia n. 3. Orquestra dc Cambra )liJton Ke} nes. Oir.: Hilary Da,• on Wttton. (15m). BACH: "Jesu meint• Freud!'.., motet BW\ 227. Soli.,tes voc.'lk. Cor i Orque... tra Lo P~tite Bande. Dir.: Sígibwald Kuijken. (21m). 13.00 ~IÚSICA DEL SEGLE xx BRITI'El'\: Simfonia per u violoncel i orquestra, Op. 68. YoYo .Ma. Orquestra Simfònira de Baltimure. Oir.: David Zinman. (35m). GUBAIDUUNA: Xacoou (1962). Andreas Hacfligt'r. piano. (9m). PENDERECKI: Ao.logio. simfonia n. 4. Orquestra Simfònica NDR. Dir.: Krzysxtof Penderecki. (34m). BURDON: Sono tina per a Jl auto i piano. J crmift>r Slinton. Scoll l\1it1•bl'il. (9m). ARNOLD: Concert per o guitarra i orquestra. Juliao Bn•am. M:cmbrcs de l'Orquestro Simfònica de In Ciutat de Birmingham. Dir.: Simon Ratúe. (23m). 15.00 BLILLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA ~rt;SICAL 15.13 CAPSA DE ::u i:SICA POTTER: Simfonia o. 8. Orqoc,lra dt> Cambra )1ilton Ke}ne•. Dir.: Hilary Davun Wl'llon. (35m) KRUMPHOLZ: Sonata per a arpa op. 13 n. 3. ll una :\l üllerovií. (13m). CALD~\: Simfonia u qua1re n. 10. On,ne~tra de Cambra Eslovaca. Dir.: Bobdan Warchal. (3m). HAYDN: Quartet de corda op. 20 n. 2, Hob. ill:32. Quurlct Mosuït¡ucs. (25m). D'INDY: Poèmc des rivagcs, suitl' ¡;jnúònicu op. 77. Ort¡ue.stru Filbormòn it•a de Monte-Cario. Oir.: Gcor¡;~s Prêtr·e. (33m). BOCCUERINl: Concert pet· n vioJonc<'! i or<JUe>:lra n. 6. G 479. Dll\-id Geringus. Orque;;tra dt• Combra de Pñdua i del Vèneto. Dir.: Bt·ono Giorannn. (17m). BEETIIO\ F'\: Sonoto per o piano n. 7, op. JO n. 3. Tutiona '\ikolnit'vn. (2-tm). ni mt•rc:at. R-pai patrol'ina l pl'r Di~co" Costelló. 18.00 GRA'\S 1:'\'TEGRALS OES 10.00 BUTLLETÍ DE :'iOT Í_ BRUI'IIS: LlEDER Rornnnzcn, op. 33 (Lit>hr,. ge.chirhtt• tlt•r •dtünrn \1op.elotu• unti dt•s Groft•n Pt•tt•r von Provent·!'). Dietrkh Fi•t•hrr· Dic•knu. baríton. Donid Bar'Ntboim, pinnu. (53m). 19.00 ALMANAC Un Pspni tlt•Htinnt n noeu•· i r~viun• ciR f<'l~ méH t't•pt•t••rntuti ua dt•l pns,ut tn u~it·ol . C ul{¡ i Rl'lt•cció d'Àlt•,.; Hohlt·H. 20.00 IJliTLLF.TÍ U E NOT ÍCIES I AGENDA )ll,SICAL 20.13 CATALl:l\YA :u (JSJCA: R ECL'LL DE l O ANYS D' IJISTÒRI \ Re,·i,ió dl'ls pt·ogrnmt''· t••poi• i ronrrrh rnÍ'• •ig¡lifirutiu•. "A LA \I \..~ER ,\ DE ..." \u\lt'r ' lont..uhatgl'. 22.00 AGE\ D,\ :\1l"SICAL 22.05 T E:\IPORA O \ DE L'O BC enn•¡,'Í•trot per CO~CERT Cutnlunyn MuHit·o t•l tlin 18 d 'nhr-il eh· 199i ui l'oiau dt• In Mú~irn Cutnlnnn dt• Bart·elonu. HAYDN: Simfonia n. 6 "El mutf'. MOZ \ HT: Cunr~rt IH't' u do~ pin not~ i ot'tiUCtit r·n n. LO. KV 365. H.ST HAUSS: Unn vid11 Elena 10. np. d' lwroi. Boshkirovn i Bl'igittt• Engcrl'r, piano. Orti ii~Htro Simfbnicu d1• Bnrrclonn i N11rionul dc Cotalunyu. Dir.: Lnwrt•m•r Fo,trr. 23.30 J\'OCTLRN '\fúo;irn prr ncnbur t•l din. Pre•l'ntnrió o I'Urrec 1L\Jfrrd Cl'ln)a. 01.00 REP ERTORI DE :\lT DIMARTS, 22 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBE RT l ltA Músirn per ronwnçnr ri din. Recull d' ubr1•R brl'n>• prt••eutatlc~> per Joa n Viw~. l ndtm butlletinH iufor·mutiuH i ngende~ musienls. 09.00 BUTLLETÍ UE NOTÍCI ES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS P n'"l'nt.uciú de h•, i'tllimt•• no' t•tntq di~cogròliqlu'' npur t>gtuJ,... 10.08 CAPSA DE ~lÍ:SlCA Eht>rhoj Suite (El turó d¡ols Elfh). OrqucMtra Simfònica Odeusc. Oir.: Othmnr !\Ioga. (33m). DJ'ITE RSDORF: Quartt•t de corda n. 3. Quartet frnuz Schubert. (18m). BLOW: "'l'he ¡,..Jorious dny is coent''', oein a San ta Cecili u. Snzie Lc Bln nr. Mit•luwl ComweU. .lost>ph Charu:c. .J ozir Kor. T h" Pu rllly of In~trumonts. Tht• Plnyforcl Consort. Oit·.: Pt'l('r Ilolmnn i Ridttu·d WU;tre.irb. (31m). S.-\JNT..SAENS: Concer·t pt·r o piano i ot-qul'stra o. 5. op. 103. Pusl.'n] Ro¡;é. Ro) al Philhnrmonic Orl.'bestra. Dir.: Ch. Dutoit. (30m). DE BERIOT: Duo concertant per a do, violins n. 3. Pavel Huln. Bobumil HA\ D'I: (18m). Kotrnl'l. Simfonia n. l().l. ~Loodre< ... Tbe Acadrmy of Ancient \ hr,ic. Dir.: Cbl'i~<topher Ho~•wuod. (27m). ~I_; IIL.\U: 13.00 ~1 0.l1E:\l'S LÍIUCS MARQUES: El onillo dt> hierro. Manul"l Bergonzn. Tt•rcsn Au~en¡¡i. Car los 1\lunb"llia. José Luü, Cuocl'lu. Cor Cantors de Madrid. Orquestrn Siufòniro. Di•·.: Benito Laurel. (SOm). DONI ZE'I'Tl : L l' COIIV('IJÍI'07.C lcall·nli, tipern b ufa . Maria AJJgeles Pctct·s. Susttnnn Rjgal'ci. RoLerto Sc11lt r iti. Dornl'ni t•n Trimarchi. Cor del Teatre Ros~itú. Orqucstr·n Simfònil'n d!'II'Emilia R omagoa ''Arturo To,canini". Dir.: Bruno Rigacci. (60m). 15.00 Bl 'TLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGE:\' DA )rt;SICAL 15.13 CAPSA DE ) fÍ;SICA ClH: Suite op. 43 -ru !\1odo Populuri". Orquestra Filharmònica de Hong Kong. Dir.: Kenneth Schermerhorn. (18m). \ 1Y\LDI : Sonata per a ~ioJon­ rel i contrabaix. RV 45. \ lexnndre Dmitricv. Scrguci Akopov. (13m). GLAZUNOV: Simfttnio n. 3, op 33. Orquestra Simfònica de Bamber g. Di t·.: N(•eme J iirvi. (4.'{m). LEONARDi\: Vl'ni amor, veni J esu, motel op. 15. Hosioa Sonncnschmidt. soprano. Sephira Ensemb le. (9m). CHAUSSON: Soir tlr fêtl' poema simfòn ir. op. 3? Orquest ro Sinúònico de Iu RTBF. Oir: J osé Scrcbrit>r. {15m). KRO~niER: Purtita op. 45 n. l. CoUe¡rium M usicum 7 Progelllje. (22m). RESPICIII: Els o<'<'ll~. MUlte de pe<·•·~ dl' ¡·ompo~itors antic~. Orr¡urstra de Cambra de Pra~o. Dir.: Jo~l'f \'ln<·h. (21m). ~10ZART: Adagio per 11 'ioli i piano, KV 261. David Corrctt. ·\lcl(ander Morkovirh (9m). 18.00 CRANS INTEGRALS BRAHMS: LJEDER Vier CeJJiinge, op. 43. Dietrirh Fisrhr.r-Dioskuu, buríton. Daoir! Burt>nboim, piano. (15m). Vier Liecler, op 46. Dietrich FiMrlle•·-Dit•skou, bnt'Ílon. Daniel Burenhoim, piano. ( llm). Fünf Liedur, op. •l7. Jes~ye Normun, SOJH'nno. Dietrich Fischc•·-Diesknu, baríton. DaniPl B111·cnhoim, piano. (9m). Sicben Licdcr, op. 48. ]e!lsye Normon, soprano. Dietrich Fi.schcr-Dieskou, baríton. Daniel Barenhoim, piano. (18m). 19.00 GRANS Il\'TÈRPRETS EDU \RD BR~'l'tiER. C. STAMITZ: Concrrt prr a clarinet i orqueMtra n. 3. Eduard Brunnrr, rlarint'l. Orque•tra de Cambra dr '1unk. Dir: Ham Stodlmuir. (14m). ~ULHA\.JD: Sonatina p<'r a rlarinel i piano. Eduard Brunner Oleg Maisenbcrg. (9m). BEETHOVEN: Quintrt, op. 16. A. Brendel. pinno. 11. llolUger, oboè. E. Drunncr, rlorinet. H. Buumnnn, tt·ompa. K. Tlmnemu nn, fagot. (30m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGEN DA 1\fUSICAL 20.13 GRAN TEATRE DEL UCEU: ANTOLOGIA DE 150 ANYS D'ffiSTÒRIA Un programa escrit i pre•entat per Roger Alit>r. 22.00 AGENDA MLSICAL 22.05 ELS NOSTRES CONCERTS CO'ICERT cnregiRtrat pt>r Catalunya l\lú•ica el dia 17 de novembre de 1991 al Mu¡;eu de Granollers. XIT FESTIVAL INTERNACIONAL DE MÚSICA. MOZART: Quartet de corda KV 465 "de leK diKRonòncics''. CASABLANCAS: Quurtet de corda. DEBUSSY: Quartet de corda op. 10. Quartet Eurídice. (81m). 23.30 NOCTURN Música per acubar t•l diu. Pre~entució u còrrec d'Alfred Celaya. 8 01.00 REPERTORI DE MT DIMECRES, 23 D'A· BRIL DE 1997 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA ~1US I CAL 07.00 L'OBERTURA )fúsica per començar el dia. Recull d'obres breus presentades per Joan Vives. Inclou butlletins informatius i agcndea musicals. 15.13 CAPSA DE ~r(;SICA BEETIIO\'E!'\: Simfonia n. 3, op. 55, "lleroi<·a". Orque,tra del Segle X\ Jll. Dir.: Frans Brüggt>n. (49m). C.Ph.E. BACH: Sonata pt>r o pianofortc, violí i "ioloncel Wq 91 n. 4. Trio 1790. (13m). CAl\1PRA: Dido i Ent>es, cantata n. 6. Conjunt vocol i in~trumcntol Lc~ Arts Flol"issants. Dir.: William Christie. (15m}. MOZART: 8 rninuf.'tR KV 315u. EnsemLie Mozot·t de Viellll. Di<·.: Willi Boskovsky. (15m). SANZ: Suite en Sol. Jorge Frrsno, guitarra. (15m). WEBER: Conct'rt per a piano i orquelilra n. 1, op. 11, J98. Nikoloi Dt>midt•nko. Orque~tro de Cambra Escocesa. Dir.: Cbarlcs Ma<'ktrras. (20m). VANHAL: Simfonia en Rt> M, D 4. Orque•tra de Cambra de Praga. Dir.: \ arJa, l'leumann. (23m). 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Presentació de les últimes novetats discogràfiques aparegudes al mercat. Espai patrocinat pet· Discos Castelló. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE MÚSICA BRUCH: Serenata per a violí i orquestra, op. 75. Sahatore Accardo. Orquestra de la Cewandbau~ de Leipzig. Dir.: Kurt )fasur. (37m). BACH: '·Aus derTiefernfeicb, Herr, zu dir- (Des del fons de l'abisme et crido, Senyor) cantata BW\ 131. Greta De Reygbere. James Bowman. Cuy De )fey. Ma.'( Van Egmond. Ricercar Coruort. Cappella Sancti Michaelis. Dir.: Erik Van Nevel. (23m). ARI\'E: Concert per a orgoe i orquestra n. 1. Roger Bevan Williams. Cantilena. Dir.: Adrian Sbepberd. (15m). CRUSELL: Quartet amb clorinl'ln. 3, op. 7. Thea King. Membres del Quartet de corda Allegri. (22m). STRA\1NSKI: Sinúonia en Do. Orquestra de la Suisse Romande. Dir.: Charles Dutoit. (28m). ROl\1Ai': Suite per a clavicèmbal n. S. Josepb Payne. (13m). RIMSKI-KORSAKOV: El conte del t.;¡ar Saltan. suite. Orquestra :'líacional E•eoresa. Dir: 1'\eeme Jirvi. (22m). 13.00 lftSICA VOC..U. GADE: Eherskud, op. 30. Eva JoltansFon. Anne Gjevang. Paul Elnúng. Cor i Orquestra Simfònica de la Ràdio Nacional Danesa. Dir.: Dmitri Kitaienko. (47m). J.Ch.F.BACH: lno, cantato. Barbara Schlick. soprano. Das Kleine Konzert. Dir.: Hermann Max. (30m). ROSSIM: Giovaona d'Arco, cantata. Teresa Berganza, mezzo-soprano. Orquestra de Cambra AngleJJa. Dir.: l'tfarcello Viotti. (16m). GIULIANI: 3 cavatinos. Marta A1majano. soprano. José Miguel Moreno. guitarra. (12m). NAVARRO: "Trinad avecillas", cantata. Capella de M.inistrer•. (Sm). 18.00 GRANS Il'iTECRALS BRAIDIS: LIEDER Fünf Lieder, op. 49. Dit>trich Fischer-Dieskuu, baríton. Daniel Ban•uboim, piano. (12m). Lieder und Ct>Miinge, op. 57. Jessyt> Norman, soprano. Dietrich Fibrher·Dit>bkau, bariton. Daniel Bart>nboim, piano. (18m). Licdt•r uncl Ges!inge, op. 58. Dit>trich Fiscbcr-Diesknu. boJ·1ton. Daniel Borenboim. pi uno. (18m). 19.00 NOUS INTÈRPRETS PEJXE: En Quatre Flautes. Floute;, d'Adri, quartet. (ím). BEETHOVEN: Sonata ¡wr a piano n. 21, op. 53 ''Wald•tPin". Marc-Antoni Ma~. (22m). PASCULLI: Crun concert ..obre el temo de I Ve,pri Sírilioni de \erdi. Juan '1anut>l Con7alez. oboè. Carlos Roggan, piano. (14m). GIULlANI: Out'ttino op. 77. Ser¡ó AJpi~tl', violi. Carles Trepat, guitarra. (7m). 20.00 BL'TLLETÍ DE '\OTICIES I AGENDA MUSICAL 20.13 SCHUBERT: 200 ANYS Quartet dr cordo, D 001, op. 29 "Rosamunda". Quartet Hagen. (35m). Simfonia n. 4, D 4)7, "Tràgiro". Acnrlemy of St. Murt.in-in-thc-Fields. Dir.: NeviUe Morriner. (32m). Sonata per a piano O 958. Mouri1iio PollinJ. (33m). 22.00 AGENDA l\1USICAL 22.05 ELS NOSTRES CONCERTS COI'\CERT enregistrat per Catalunya Música el dia 22 de novembre de 1996 o lo Basllica de Santa Mano de Mataró. XV SETil>\1\A DE MÚSICA ANTICA. CAl'IÇONS ANGLESES I ITALIANES D'UN SEGLE DAURAT. l\farkus Schikora. tenor. Andreas ~1artin. llaüt i tiorba. (46m). 23.30 NOCTURN .Música per acabar el dia. Presentació a càrrec d'Alfred Celaya. 01.00 REPERTORI DE MT DUOUS, 24 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA ::\1úsica per començar el dia. Reeull d'obres breus presentades per Joan Vives. Inclou butlletins informatius i agendes mu.sirals. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE l'iOVETATS Pre..entació de les últimes novetats discogràfiques aparegudcs al ml'rcat. Espai patrocinat per Discos Castelló. 10.00 BUTI..LETÍ DE NOTÍ- CIES 10.08 CAPSA DE MÚSICA RA.Kl:IMANINOV: Concert per n piano n. 3, op. 30. Jean-Yvee Tbihaudl't. Orquestra de Clc· ,·eland. Dir.: Vladimir Ashke· nazy. (42m). MOREL: Suite n. 2. Philippe Pierlot, baix d~ viola. Ricercnr Consort. (14m). LISZT: Hamlet, poema simfònic. Orquestra Simfònica de Budapest. Dir.: Arpad Jóo. (15m). BUXTEHUDE: ~Je~u. meine Freude"', cantata. Collegium m~icnm Plngense. Orquestra Barroca Heiligenberg. Dir.: Rupert Gotúried Frieberger. (13m). MOZART: Sinúonia concertant per a violi, viola i orquestra, KV 364. Gidon K.remer. Kim Kashkashion. Orquestra Filharmònica dc Viena. Dir.: Nikolaus Harnoncourt. (31m). RUSSO: Strcet Music, un concert diJ blues. Corky Siegcl, harmònica i piano. Orquestra Simfònica de San Franci.eco. Dir.: Seiji Ozawa. (32m). HAYDN: Simfonia n. 38 "Eco''. Philharmonia Jlungarica. Dir.: Antal Dorali (14m). 13.00 MÚSICA Al'I'TIGA REBEL: Suitt> pern violí i baix continu o. 2. Membres de Le Concert Roynl. (15m). MAZZOCCHI: Dinloj~o tleUn Mnddnlena. :'lcdrrlond~ Konterkoor. Solistes instrumentals. Oir.: Reoé Jacobs. (10m). D.PURCELL: Trio sonata per a flanta ttavessPra, flauta de hec i continu, en sol m. Les Tréaora d'Orphée. (6m). CLEMENS NON PAPA: 3 Motets. Tbc Tallis Scholors. Oir: Pt•tcr Phlllips. (18m). BACH: Prclndi i Suite prr n llnUt, BWV 996. Hopkinaon Smith. (18m). MÚSICA DE TROBADORS. Conjunt in~truml'ntnl "Els Músics de Provença". (28m). DEMANTIUS: Quatre peces instrumenuili. Musica Antic¡ua Toulon. Dir.: Chri~tion l\fendoze. (9m). 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA :\IUSICAL 15.13 CAPSA DE l'tiÚSICA BERWALD: Simfonia Singular (n. 3). Orc¡urRtra Simfònica dc Gothenburg. Dir.: N. Jiirvi. (27m). ARRIAGA: Quartet de corda n. 2. Quartet de corda Sine ~omme. (24m). SAT"!TSAENS: Suite per u violoncel i piano, op. 16. C hríAtopb Henkel. llu•eyin Srrmt•t. (21m). TELEr.1ANN: Schwancngeaang, Música fímebro per 11 Gurlit•b Sillem, TVWV 4:6. Barbara Schlit•k. Mcn<'ht hild Georg. Chriatoph Prégnnlicn. Cottbold Scbwarz. Lo Stngion c Ft·nnkfu rl. Dir.: Mkhnrl SdmeidPr. (44m). BALAKIREV: Rússia, poema AimC~ni c. Th11 Philharmonio. Oir.: levgeny Svetlunov. (15m). VlVALDI: Concert pPr a cordo, RV 129 "Madrignlesco". L'Europa Galante. Dir: Fobio Bioncli. l5m). M.ATTETS: Suite en la m, llibre Il. n. 25-29. The \rcadinn Academy. Dir. ::'iicholas McGegan. ( Hm). 18.00 GRANS INTEGRALS RRAEL'\fS: LIEDER. Lil'der und Gesl!nge, op. 59. Jrssye Norman, soprano. Dicuirb FiAcber-Die~kou , baríton. Daniel Bnrenboim, piono. ( 19m). Lieder und Cesiinge, op. 63. Dietrich Fi~cher-Dieskou, bariton. Daniel But•tmboim, piano. (22m). 19.00 PENTAGRAMA Programo do divulgació musical. Guió i reolitzarió: Pere Ruré-s i Àlux Robll's. 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSICAL 20.13 "A LA MANERA DE...." Un convidat ens proposa i comenta la música que li agrada. Guió i presentació de Joan Vives. Producció de Dolors Bosquets. 22.00 AGE!'!'DA llUSICAL 22.05 ELS NOSTRES CONCERTS CONCE RT enregistrat per Catalunya Música el dia 27 de gener de 1997 a l'Auditori de lo Caixo de Sabadell. XARXA DE MÚSICA CLÀSSICA A CATALUNYA. INSTRUMENTS CATALANS EN CONCERT. Obres ci 'OLTRA, BLAY, LEON, liAVART, R.Al\fiÓ, CASELLAS, BROTONS i VENTURA. Jordi Figaró, flabiol, tamborí i tenora. Mercè Sanchis, piano. (63m). 23.30 NOCTURN ~1ú!ica per acabar el dia. Presentació a càrrec d'Alfred Celoyo. 01.00 REPERTORI DE NIT DIVENDRES, 25 D'A· BRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA Música per començar el dia. Recull d'obre!! breus presentades per Joan Vives. Inclou hntlletins informatius i agendes musicals . 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Presentació de les últimes novetats diJ<cogràfiques aparegudes al mercat. Espai patrocinat per Discos Castelló. 10.00 BL'TLLETÍ DE NOTÍCIES Nikolou~ 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA llUSI CAL 13.00 MÚSICS DE CKfALUNYA 09.13 liÚSI CA PER A COBLA BER;~AT: " Bressolant" , "Quasi àngel", " Dedicatòria" , un "Juvenil", 6ardones. Cobla Ju,enil de Bellpuig. Dir.: Jesús Ventura. (21m). COHÍ i GRAU: Concert per o violí i cobla. Eoregi5troment Cet p er Catalunya Mús ica. Jaume France6ch. Cobla Principal de Lo Bisbal. Oir.: Joon CB8as. (15m). GIL I MEMBRADO; Glosso drl Mariner. Cobla Lo Principal do Lo Bisbul. Dir.: Francesc Cassú. (4m). \mRterdam. Oir.: Horoonrourt. (16m). ONSLOW': Quintet de cordo op. 68 o. 27. Mt>mbre~ dt>l Scxtt'l dr cordo dc l'Orque~tra Nacional de França. (28m). COLDBERG: Concert per a clavirèrnbal i orq\restra en re m. Waldemnr Doling. Conj unt de Carnbro Soli11tes de Sofia. Dir.: Emil Tabakov. (38m ). HOTTETERRE: Segona suite del segon IUhre. Poui Dombrecht, oboè. Wieloncl Kuijken, vinln de gamba. Robert Kohncn, clavt•rt. (18m). Concerto Rmó: El brut· I tle l't•ijtony, cantata Roht·c uno llegenclu tradicional de l'Empordii. Nrns dels Secretariat de Corals lnfontils de Catalunya. Grup Instru mental. Narrador: Àlcx Robles. Dir.: Xavier Puig. (22m). RAVEL: ConcPrt pt•r o piano i orquestro ro Sol ~t. Alícia de Larrocha. Orque~tra Simfònica de Saint Louis. Dir.: Leonard Slntkin. (22m). A.SOLER: Concert per a dos Ori!\Je~ n. 1. Peter Hurford. Thoma& Trotter. (9m). LLANAS: Quintet. Barcelona 216. Oir.: Ernest Martínez Izquicrdo. (11m). AMARGÓS: Concert per· a clorinet i orqueHtrn (1995). Wnlter Boeykens, ~lnrinet. Orquestra de Cambra del T<•ntt·c Lliure. Dir. Josc\p Pons. (26m). MONTEVERD I: Vc~pro deliu Bcuto Vcrginc. (Anúfonu i Mngnificut). Lo Cupella Reial. Dir.: Jordi Savall. (20m). 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA ~IUSICAL 15.13 EL DIA DE L'OIENT Programaci6 reolitzudu o partir de ll!ll peticions que ~ls noslrt'll oients han fet al t'Ontc~tador de Catalunya :\lú•ico, tel. 202 35 35. 10.00 AGENDA 1\IUSICAL 10.05 PENTAGRJUtA Repetició del programa emès el dijous. 11.00 EL DIA DE L'OIEI\' T Programació realitzada o partir de les peticions que l'ls no~trelS oients bon fet ol contestador de Catalunya Música, tel. 202 35 35. 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSI CAL 20.13 L'ÀUDlOVISUAL Un programa d'Àlcx Gorino. 22.00 AGENDA ~IUSlCAL 22.05 GRANS OBRES LISZT: La llegenda de San ta Elisabeth, Oratori. Kolos Kovats. Eva Far kas. Saodor Sólyom-Nagy. Evn Marton. Jór.!!Cf Gregor. lstvan Gati. Cor de Budapest. Cor d ' homes dt> l'exercit hongarès . Tbc Nyiregyhba Childreos Cborus. Orquestro de l'Estat Hongarèa. Dir. Arpad Jóo. (146m). s. - -lii!l3 ~' ¡¡· 1 50 ;::;! & El ~. é!. i 01.00 REPERTORI DE NIT 22.00 AGENDA l'\tUSICAL 10.08 CAPSA DE JIÚSI CA GRIEG: Danses simfòniques, op. 64. Reial Orquestra Filharmònica d'Estocolm. Dir.: Genoudy Rozhdestvens ki . (27m). PA1SIELLO: Divertirnento n. 2 per u Oau ta, violí, viola i violoncel. Quartetto Flautarte. (10m). C.Ph.E.BACH: "Goodig und Barmherzig ist der Herr, Cantata Wq 250. Barbara Schlick, soprano. HUke Hclling, conu·alt. Wilfried Jochcns, tenor. Golthold Schwarz, baix. RheÍllÍBche Kantorei. Das Kleine Konzert. Dir. : Hcrmann 1\fux. (23m). TELEMANN: Concert per a dues trompes, corda i b.c. en .Mi b M. (Música de Taula). 22.05 CONCERT l:\lAGlNARI DIUMENGE, 27 D'A· BRIL DE 1997 Guió i ~elecció: Àlex Rohle~. 07.00 L'OBERTURA 23.30 NOCTURN MúHica per acubar el din. Presentació o càrrec d'Alfred Celuya. 01.00 REP ERTORI DE NI T DISSABTE, 26 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA Músirn per començar el dio. Recull d 'ob•·e& breuR prcKentodCJj prr Pílor Subirli. Música per començar el dia. Recull d'obres breus presenta des per Pilar Suhirà. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGE!'!'DA MUSrCAL 09.131\IÚSI CA RELIG IOSA MARAZZOLI: Son Tomoso, or atori. Cantus Collo. Dir.: Konrad Jllllghiinel. (24m). CASALS: Recordare Vrrgo Mnter. Oració o la Verge de Mootsernt. E~colauia de Montserrat. Dir.: 9 lrf'nt•u St•gorru. (6m). T \ 1\ErEV: Sunt Jonn tir Damasc, rontout. "'ikoluy Sukirov, huríton. Orqut•,tro ¡Jirigidn prr Andrt>y Chistiukuv. (21m). P E RGOLES I: \1i~~o Romana. Dorothen Rü~chmonn. Sihyllo Ruben,. Ullo St•t•lwr. Clullllia Schubert. \Jt•xnndt•r Ju1lenkov. lludolf llo¡,¡•n. \nd reu~ Fi,chcr. Cor dc Cumlu·u dr Prngu. Orqtwstru de Cumb t'lt dc Stuttgort. Dir.: ¡\ furtin Sit'gha t·t. (31m). BACil: "Nnt·h dit·, lltwr, Vl'rlnngt•t mi1'11" (u 'ÓR t'lt•vo Iu rnuvu ¡)uimu, .J ohvé), ¡·nntnto B\VV 150. Sopmno ,solistu del Cor de ttc•n~ dr llunnov!'r. Puul ERswood, eon trult. Ktll't Equiluz. trnor. Mux van Egmond , baix. Cor de n!'ns cir ll onnover. Collt>gium Vol'nk. Leonhord tConsorl. Oil·.: Gu~tav Lt•onhnrdt. ( 15m). 11.00 TRA.'\Sl11SSIÓ E:'i OlRECTE DE LA \fiSSA CO'\VENTl~AL DES DEL liO:'iESTIR DE ~101\JSERRAT 12.30 AGENDA \fLSICAL 12.35 APERITitl '\IUSICAL 13.00 TRA.'\SMJSSIÓ DE LA SALVE, DES DE L'ABADIA DE MONTSERIUT. 13.20 APERITI U )fUSICAL (CONTINUACIÓ) 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 15,08 "A LA MANERA DE ...." Rt•pctirió Jd programa emès o>l dijoub ¡J VI'Mpr<'. 17.00 TEl\IPO~\DA D'ÒPERA DE CATALLl\YA )fÚSICA WAG'íER: LI'~ Fodes. Enregistrament públic, 1983. Estht>r Gray. J ohn Alrxandcr. June \ndt>r•on. Chery·l Studer. Roland Hermann. Kurt Moll. Knri LOvous. Krii.ztino Laki. Cor i Orqurstra Simfònica dc la Ràdio dt• Brnit•rn. Dir: Wolfgang Suwulli,ch. (165m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 1 AGENDA MUSICAL 20.13 SELECCIÓ DE JAZZ Pro¡,'t·anul tl!'dicat nia música dc juz:t umb gui6 tl' 1\.lhct·t Mallofr·é. 22.00 AGENDA MUSICAL 22.05 LA ~lÜS ICA A DEBAT 10 Programo a l'entorn tll' temi'& mu•it•nl& d'interès, renlitzot amb Iu col·laboració del Consdl Cntolà de la l\lú5ica. 23.30 NOCTUM \fúsit'a per arabar el dia. Presentació a càrrec de Muró Janf. 01.00 REPERTORI DE 1\1T DIU.UNS, 28 D'ABRIL DE 1997 07,00 L"OBERTURA Música per comença t· el dia. Recull d'obr·es bn•us presenta· des per .Joan Viv!'s. Inclou butll E'Lins informatius i agendes musicals. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Pr!"'entoció de le;, últime8 novetots discogràfiques aparegude" ol merrat. Espai patrocinat per DL-co• CasteUó. 10.00 BLTLLETÍ DE ~OTÍ­ CIES 10.08 CAPSA DE :\IÚSICA RtJBil'iSTEJ:Ii: Concert per a piano i orquestra n. 2 en Fn M. op. 35. Alexander Palcy. piano. Orquestra Simfònica de l'Estat. Dir.: Igor Golovchin. (39m). PURCELL: ·"fheFair} Queen". Su.ite. Tbc Folger Conso•·t. (l lm). HA1"DN: Simfonia n. 86. Orquestra Filharmònica de Berlín. Dir.: H. von Kurajnn. (29m). DVOR.\K: P ect>• r·omànÚ<[Uel> per o violí i piano, op. 75. Josef Suk. Alfred Holect•k. (15m). RDlSKI-KORSAKO\: Capritx espanyoL op. 34. Orquestra Simfònica de la Ràdio Txeca a Brathlo\'a. Dir.: Keitb Clark. n8m). YIULDI: Piango. gemo. Cantata. Tt're•a Bergunzo, mezzo5oprano. Orque>lra de Cambra Angle•a. Dir.: ~farceOo Yiotti. {9m). BEETHO\"EX: Sis tt>mt>~ i variacion• per o flauta i piano, op. 105. Wolfgang Srhulz. Rudolf Buchbinder. (] 9m). BOCCHERINI: Concert pt'r o violoncel i orquestro n. 7. C ·J.SO. Wouter ;\1oller. Linde Consort. Dir.: Han.s-Mru-tin Linde. (17m). llolligcr. Ot·t¡ul'~trn Simfèlnira de In lliulio clt•l Sudoe~t d' \Jt'mnn}n o Bnd('n- Bnden. Oir.: Mi rhot•l Gidt•n. {15m). T HO\IPSON: Simfonia n. 3 en ln m. Orqut•,trn S1mfònko dl' 'lovn Zc•lunda. Dir.: Anclrcw Schenrk. (31m). FRA 'IÇ.UX.: Conr('rt pt•r u tlo~ pianos i orque,trn (1965). j pan i Clnud(' J~mnçnix. Orcpw•tro Simfònica do> Iu Rutlio dt•l Sudot'Rt u Boden-Budt•n. Dir.: Pierrl' Stoll. (29m). PAPINEAU-COUTURE: Suih• Lnpihky. Orquc·strn dd Consc•·vnto.-i d!> Quéhec. Dir.: Gillc·~ Auge•'. (l•lm}. 15.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCI ES I AGEN n A l\1llSICAL 15.13 CA PSA DE '\1VS ICA MENDELSSOHN: Concert per n violí. piuno i or<¡uc,trn l'n re m. Albc•rlo Ly•}· A11uilc• DellcCnmeroto L}S} C,taad. (3ím). D.SC \RI~\TTI: S" per un Hil momt•nto, t'antotn. h.ate Et'ken.lt•y, ~opruno. Ernil) 'nn En•ra, 'oprono. \tu<iro Finmmunte. (25m}. \lOZART: Com·¡•rt ¡x•r o tt·ompo n. ·I, K' 495. ll<'l'lll!Ulll Baumnnn. Conct•ntu• \1u•irus dt• Yil'na. Dir.: "'· Hurnonrourt. (17m¡. GADE: Quurtl'l dt• ¡·ordu t•n Fa '\f "Ben\'ingudo i comiat" Quartet h.ontru. (22m). SPOHR: Simfnniu n. 2, op. 49. Orque•tro Simfbnku dl' Singnpu•·· Dit·.: Cltoo ll ot•y. (29m). ZELENKA: Sonnllt n. 4 en sol 111. Ht•inz Holli¡tt•r i Muut·it•t• Bourguc. oboi>H. Klau¡, Thunrmnnn, fagot. Lucin Bul't·u•·t•llo, C'Ontruhaix. ChriAtiniH' Jn!'cottl'l, t•la•erí. (20m). \lgm~. L'l'J\TOSHINSh.'Y: P o('mo de Ja Reuniñcació, op. 40 Orquestro Simfònica Estatal cl'Ucra1no. Dir.: Vladimir Gnedash. (15m). ZBf\fEmL\.."1-::\: Concert per a oboè i petita or1~uestra. Hcinz 22.00 AGENDA 1\lUSICAL 22.05 TEl'tiPORADA L'OBC DE CONCERT cm·egistrnt el diu 2~ d'alwil de 1997 al Palau dt> In Música Catalana de Barcelona. BERLJOZ: Obertura Roh Hoy. TX.AlKOVSK.I: Coneet·t per n ,·iolí i orquestra op. 35. i\IE~­ DELSSOHN: Simfonia u. 3, op. 56 "'Escocesa". Saroh Challj!. ";oií. Orquestra Simfònira tir Barcelona i ~acionnl de CalO· lun)a. Dir.: La"'Tencc Foster. 23.30 ~OCTL'IL1\í )fúl'ica per acubar l'I din. Pre.•entoció a càrrec d'Alfn.d Cchtya. 01.00 REPERTORI DE 1\TI DIMARI'S, 29 D'ABRIL DE 1997 07.00 L'OBERTURA Música per començar d dia. Rt'cull d'obres br·cus pre;;entodes per Joan Vives. Inclou butUrtins informatius i ugeutlr• musicals. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 18.00 GRANS INTEGRALS BR-\JJ\1S: I JEOER. '<eun G¡o~ii.n~e. op. 69. J ~''"Y'' 'lionnan, soprano. Dil'tri•·h Fi,rher-Dieskou. baríton. Danil'l Bon•nhoim. piano. (21m). Vier Ge-íin~"· op. 70. Dietrich Fi•C'herDie•kuu, harítnn. Dunid Ban•nhoim, pinno. (13m). Fünf Ge•íingt•, op. 71. Dit>Lrit:h FU.chrr-Dit',kuu, huriton. Daniel Bart'nboim. piano. (llm). 19.00 AL\IANAC Ln espai cleKtinut o evornr rf'viure t'ls ft•ll, ntt".H r·epreMtmtalius d!•l pusHut muKit·nl. Guió i sl'lo•t•c·ió d 'ÀJt•x HuhlrH. 13.00 1\lÚSICA DEL SEGLE xx concerts més significatius. CO"'CERT enregistrat per Catalunya )lúsico el dia 17 d'agost de 1990 a l'Esgl~<ia Parroqu.ial de Torroella de )lontgrí. X Festival Internacional de Música. \10:'1TE\'ERDI: Vespro delta Beata Vergine. The Scholars. Tbc Scholars Baroque Ensemblc. Hi;; Majesties Sogbutts & Cornt'lto. (86m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA 1\fUSICAL 20. 13 CATAWNYA MÚSICA: RECll LL DE lO ANYS D' HISTÒRIA 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Presentació de les últime• nowtots di.>cogràfiques opnregudro al mercnL Espai patrocinut pPr DU.Cos CasteDó. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTICIES 10.08 CAPSA DE )IÚSICA BE~TT: Concert per a piano n. 3, op. 9 . Malcolm Binns. Orquestro Filbannònica de Londres. ))ir.: Nichola& Broi· thwaite. (29m). MOZART: Di· vcrtimento KV 131. Acudemy of St.Murtin-in-the-fields. Dit·: Neville Marriner. {33m). TELEMANN: ''Herr, strafe micb nicht in Deinr.m Zorn" cantata TV\V\' 1:771. Barhora SC'hlick. MC'n· chtbild Georg. Christoph Pt·fgardien. Gotthold Schwarz. Lu Stagíone Frankfurt. Dir.: Mi- chael Schneider. (17m). MAS· SE"'ET: Suite de lo Ventafocs. Orquestro Filharmònica de Hong Kong. Dir.: Kenneth Jean. (10m). GALUPPI: Com·crto a Quattro en Mi b :\1. Quartet Aglàia. (Sm). LALO: Simfonia en ~ol m Orqurstra "'n••ionul do• l'Òpera dr Monte-Cario. Dir.: Antonio de Alnwiclu. (28m). J.Y.STAMITZ: Conc1•rt pt•r u orgue i orqut•stt·n n. 3 en Si h M. Alena Vt•<eló. Orquestro de Cmnbro Dvorak. Dir.: Vludimir Vólt•k. (14m). MENDI~LSSOllN . HENSEC: Qunrl<'t de t•orrlu en Mi h M. HrnuiU Eggo·l11·ccht· Kupsu. Uldoh l luhn. Wulter Fril'flt1monn Kupsu. Koll~r·. (20m). kuu, baríton. Daniel Barenboim, piano. (13m). Sechs Lieder. op. 86. Jessye Norman, soprano. Dietrich Fischer-Dieskau, baríton. Daniel Barenboim. piano. (17m). 13.00 MOMEN'r5 LÍRICS 20.00 BUTLLETÍ UE NOTÍCIES I AGENDA ~IUSICAL SOROZABAL: Lu o•tcrno runción. ~urHnclu. Tt•r·t•<n Tourné. ~\no I Ü¡,'UI'r·a~. J>¡•dro Lavirgt•n. Renato Cc~nri. Cor Cantores dc :\1odrid. Orqut>stro de Concert" d~ 'fudrid. Dir.: Puhlo Sorozabal. (70m). DO\IZE'rri: D Pigmnlionr. "'rrnu lírica en un at·tt'. Paolo Pellegrini. Su•mma Rigarci. Orquestra dr cnmlu·a dc I'A~-ocio•·ió In Conto dt• 'lhni.Oir.: Fuhio 1\lat•stri. (39m). 15.00 Bl'TLLETÍ UE NOTÍCIE..'l 1 ACE~DA \IUSI CAL 15.13 CAPSA DE MÚS ICA RAFF': Simfonia n. 5, op. 177, en Mi M "Leonor·a". Or·qut'str·u Simfònica tir• Riltlio Berlín. Dir.: MutthioM Baml'l't. (52rn). HUMMEL: St·ptl't¡wr a piu no, Ouutu, obot•, trompo, viola. violonrrl i contrahaix, op. 7-1. LinoR Enst•tnhlc. (31m). D.SCAHLATTl: Ondi' c!t•lln miu lll'r·u. Cantalu. JlleUu \nfuso, •opruno. Jarnt'~ Gray, rlnvt•d. (17m). ELC.\R: Thc Wnnd oC Youth, 'nitl' n. 2 op. 1 h. Or·c¡ul'•tra de 1'\Jl•tl'r. Oir.: B. Tbom~on. (18m). STR \\ l.'ISKI: Conrt•rt en RI' per o orc¡ul'f>tru de cordn Sinfonii'IIU dt• Montrí-ul. Dir.: Chorl~" Dutoit. (12m). CHOPIN: "'orturn, op. 27 n. 2. :'líotan Brond, piano. (6rn). AR:\E: Simfonia n. 4. Cantilena. Dit·.: Adrian Sbepherd. (VIm). 18.00 CRANS IN1'1':CttALS BRAilMS: LIEDER Filnf Gt,fiHngt•, op. 72. Jrssyt• Nonnun, 80pl'uno. Dilltrit•h li'ist•bt·r-llii'Hkuu, lwl'Íton. Dtwiel Bar~nhnim, piu no. {12m}. Roman zen und Li<'dl'r\ op. 8<k Jcs¡¡y•• Norrnun, sopl'lrno. Ouni••l Bart•nboim, piano. (9m). St-uhs Lictll'r-, op. 85. Jr~"ye Nonnun, soprano. Dietrich Fisrhcr-Di~s· 19.00 GRANS INTÈRPRETS EDUARD BRUNNER. REGER: Sonata per a clarinet i piano n. 2, op. 49. Gerhard Oppitz. (23m). ROSSINl: lntrodul·ció i variacioru per u clarinet i orqut>stt·a, en Mi b M. Orquestra de Cambra de Würl· ternllt'rg. Oir.: J org Faerbcr. {JOrn). WEBEH: Concer·t per a t:lar·incl n. 1, op. 73. Orquestra Simfònit•o de Bamhcrg. Dir.: O. Coetani. (17m). 20.13 GRAN TEATRE DEL LICEU: ANTOLOGIA DE 150 Al\'YS D'HISTÒRIA lm programa escrit i pre<cntat per Roger Alier. 22.00 AGENDA MUSICAL 22.05 ELS JIIOSTRES CONCERTS CONCERT enregistrat el dia 25 de gCtrer de 1997 al Palau de In Mírsica Catalana de Barcelona. CONCERTS SIMFÒNICS AL PALAU. BEETHOVEN: Eg· mont, obertura op. 84. MOZART: Concert pm· a piano i orquestro n. 21, KV 467. TXAIKOVSKI: Simfonia n. 4, op. 36. AIJ>Ht Gninovart, piano. Orquestra Simfònka del Valli's. Du·.: Jordi Mora. (105m). 23.30 NOCTURN J\tú~;ico per acabar el dia. Presentació a càrrec d'Alfred Celayn. 01.00 REPERTOIU DE NIT DIMECRES, 30 D'A· BRIL DE 1997 Oï.OO L'OBERTURA M(rsicu pl'r començar el elia. Recull d'obri!!! breus presenta· des per Joan Vives. Inclou bntIJt'lins informatius i agendes musicals. 09.00 BUTLLETÍ DE NOT ÍCIES 10.00 BUTLLETÍ DE i'\0TÍCIES 10.08 CAPSA DE ~t(SICA P\DEREWSKl: Cont·crt pt>r a piano i ort¡uestro, op. I 7. Kurol Rndzino"';rz. Orquestra Filhnr· mònic u llt• Crorò' in. Dir.: Roland Bod!'r. (35m). TARREGA: Fontn~io sobri.' motiu' de "La Travinta" dt• Vl'rdi. Claudio Mur·cotulli, guitort'u. (8ru). CIIAllPENTIER: Lut•tus nlot·tc au¡,'Ustissirmll' Mur·iuP Tll(•rl'•ini' Heginne Gulliul', rnÍrHira Jll'l funornl dc la Rl'inu Mal'iu Tcrt•sn, 11 3:3 I. SolliHti'H vot·uls. Cor el¡, Cnmlwo do.' Nnnmr·. Muijicu Polyphon it·n. Dir·.: LtJUÍti MOZART: (19m). Dt•vos. Simfonia n. J.1, KV ll4. Tbc Al'ndrmy of Anrient Mu~ic. Dir.: Jaap ScbrHclt•r. (22m). WITT: Sl'ptt'l prr o C'lnrinl!t, fogot, trompo, violin,, viola, violnncd i contrabaix, t>n Fo M. Chnris Ensenrblc. (26m). CLINKA: Jota Arogoncsu. Orqut·~tru Simfònit•a de Iu Hiidio Twt•a n Brati!llavn. Oir.: Kcith Chu·k. (9m). B \CH: Suitl' frunce•n n. 2. BW\ 813. Jost•ph Poynt•, rln,;cèmbul. (16m). HlJBI"'S TEIN: Tvnn IV, quudn• mu><iral op. 79. Orqul'~tru Simfònica Hussn. Uir.: lgor ColoH"hin. (24m). 13.00 MÚSICA VOCAL RRUNEAU: Rt•quit•m. FI'DnçoiK Mnr·y Snint·Pulnls. Pollet. Sylvi11 Sull(l. .Jcnn Lu(' Viulu. Lourcnt Nnouri. Cor lll•gional Vittodn d'lll' d1• Ft·unrr. MutIrise dt• J>ur·ís. Or·qucKtru Nacional d'Tit! de Frunt·c. Dir.: Jacques Mrr·cirr. (:Jilm). JOMELLI: Lo Cnlanrll'ino. K!trin Ott, soprano. Chri.•toph Kt•ll•·r, pia· no. (Sm). GRIEG: ~ou conçone. op. 18. Hakan llugt•gurd, bariton. Worr~n Jonc~. pinno. (24m). PLRCELL: "Ltwc·~ goddl'•s •urc wa' blind". oda pt•r l'oni-er•nri dr In Rt•ina '1ary. Ddlcr Consort. Orquc•tru de Cambra del Ft•,tival dr Stour. Dir.: Alfred Dl'ilt"r. (22m). VAUCHA.l'i WILLlAMS: Al hM<' de Windsor. Cor d•• l' O•·qut'~tro Simfònica dt• Bourm•mouth. Thl' Bourncmouth Sinfonit•tto. Dir: Normnn del Mut·. (18m). 15.00 RUTLLETi DE NOTÍCIES I AGENDA MUS ICAL 15.13 CAPSA UE MÚSICA 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS P•·csentnl'ió de les ír1timcs novetuts discogrilfiques aparegudl's aJ mel'l'at. Espai patrocinat per Disros Co~telló. SIBELIUS: Simfouin n. 3, op. 52. Orqut'SII'U Sirnf(mit-u de Loncll'cs. Dir·.: Coliu Dodl!. {30m) llAYDN: Cont:rrt pt>r a trompn i orqur>tru n. 1. Uob Ylld: l. LowrU Grj'er. Or<¡m•otrn Filhnrmònico de l\fèxic. Dir.: (19m). Lozono. Fcrnando GOMES: Sonata per a in"Lnr· mt•nts de corda en Re ,i. Quartet Bess1er-Rcis. (22m). RO)LL'i: Snitc en ,ol m, ''Sjukmans )lUI<iquen". Orquestra de Cambra drl Museu Dir.: Estocolm. i\ocional. Claudi.' Cénetay. (25m). REJCH o\: Trio de Oautes. op. 26. Mt'mhres d('( Quartet Kublou. (14m). LISZT: Gran Fantasia simfònica sobre ternes de UUo tle Bet·lioz, per tr Jliano i orquestro. Mio:hel Béroff. Orquestro de Ja c,.wondhous de Leipzig. Dir.: Kur·L Mu~ur. (23m). GfULlAN I: Cr·m• Quintet per a guitarra i corda, op. 65. Richard Suvino. Quurtet Ar·toi'Ía. (17m). 18.00 GRANS INTEGRALS BR-\.IIMS: LIEDER. Zwci Gc•iingr. op. 91. Jessyc Normon, ~opruno. Wolfram Cllribt, violo. piano. Daniel Barenboim, (13m). Fünf Lit'der. op. 91. soprano. :Vorman. Jessy!' Dirtrirh Fi~cber-Dicskau. baríton. Daniel Burenboint. piano. (13m). Sieben Lieder, op. 95. soprano. Norman, j,.~sye Dietrich Fi~cher-Dieskuu, barítom. Daniel Bnrenboim, piano. (12m). Vier Lieder, op. 96. Dit•trit•h Fiscber-Diesknn, baríton. Dnniel Borenhoim, piano. (10m). .......~ ~ !5I ~' ¡;j" 150 19.00 NOUS lNTÈRPRETS CHOPlN: BnJodo n. 1, op. 23 .. Alhu Vl•oturn, piano (9m). ROSS INI: Tres c•ançons. Ofèlia Salo, soprano. Carles Lama, pinno. (10m). DIVERSOS AUTORS: Cançons populars. Cors infantil~ n i In de l'Orfeó Cotulò. Jo~ep Surinyoch, piano. Dir.: Elisenda CarrabCO i LLuís VtlBJDujó. (9m). BRAH.MS: Sonntn per n violí i piano n. 3, op. 108. Yucari Cou<iocuu. ,·iolí. Mac McLure. piano. (22m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA l\IUSICAL 20.13 SCHUBERT: 200 M'YS [\fusa en Do M, U. 452. Lucia Popp, soprano. Bt·igitle Fas· sJ>uender, contralt. Adolf Dnllapozza, tl'nor. Dietrich Fische... Die•kau. baríton. Cor i Orqut?slro Sunfònica de In Ràdio dt: Huviera. Oir: Wolfgang Snwullisch. l24m). Introducció i Variacioua per a Oauta i piano sobre "Trockne BhmJen", op. pòsl. 160, D 802. Philippe Bcrnold. Laurenl CabaA~o. (20m}. Simfonia n. 3. D 200. Orquestra Filharmòni('a de li Berlín. Oir.: Daniel Borenhoim. (26m). Di,erliml'nto o l'hongaresa prr o piano a quotre mons. D 818. Yooro Tol i Andrt"os Groethuy~l'n. (30m). 22.00 AGENDA l\RISICAL 22.05 ELS NOSTHES CONCERTS CONCERT t•nregistrat per Catalunya Música el din 2 de juliol dc 1988 al Fe&tival Internacional de Música de l'Empordà. M. HAYDN: Divcrtimento en Sol M. E.T.A.HOFFMANN: Quintt!t per a arpo i quartet de t'orda. MOZART: Divf•r·tirnento, KV 136. DEBUSSY: Donses per o orpa i quintt>l dl' cordo. DVORAK: Quintet de corda, op. 77. AbigoiU Prol. Wit>ner Kammermueik En•emhlr. (82m). 23.30 NOCTURJ\ Mú~ica per acabar el dia. Pre•entodó o còrrec d'Alfred Celayn. &i eE 01.00 REPERTORI DE 1\lT Eil DUOUS, I DE 1997 ... = ..!':l =' ¡;;¡· 150 DE MAIG 07.00 L'OBERTURA Música per comt>nçor t-1 dia. Recull d'obres breus presenlndes per Jonn Vives. lnrlou butlletins informatius i agendes musical!!. 09.00 BUT LLETÍ DE NOTÍCIES 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Presentació de lt>~ úJtime11 novetats di.bcogràfiques nparegude.. al ml'rcot. E!Spoi pntrocinat per DLocos Castelló. 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES 10.08 CAPSA DE MÚSICA 12 BELLlNI: ~li•sa Pn la m. Soliste~ vocals. Cors de la Ràdio i TV Txeca. Orquestra Simfòtúra de Praga. Dir.: Edoordo Brizio. (44m). S0~11S: Sonata per- o violí i continu op. 1 n. ). Emico Gaui. Antonio Mo8ca. Giorgio Tabacco. (10m). MARCELLO: Concert pt>r o oboè, corda i continu, op. 1. Barbara Tillmnnn. Virtuosi di P1·aga. Dir.: Chantal Wubrmonn. (12m). M.llAYDN: Simfonia en Do M, P.3]. Orquestra Simfònil-a de Tielsingborg. Dir.: Hans-Peter Frank. (13m). PROKOFIEV: OivertimPnto, op. 43. Orquestra Nacional Escoce.•o. Dir.: l\eeme Jiirvi. (15m). DE QUESADA: Sis gram estudis. Patrick Coben. piano. (16m). GLIERE: Els cosacs saporoges, op. 64. Ural Philharmonic Orcbestra. Dir.: Dmitry Liss. (16m}. DVORAK: Danses eslaves op. 72. Royal Philbamtonic Orchestra. Dir.: Antal Dorati. (35m). 13.00 MÍiSICA ANTIGA WEICHLEIN: Sonata n. 1 "Encoenia MUBÍces", vol. I. Ars Anriqua Austria. Dir.: Guna1· Letzhor. (Sm). ARAUJO: Magnificat. Conjunt Elyma. La Maitrise Boréale. Dir.: Gabriel Garrido. (7m). GERVAISE: Suite de danses. Musica Antiquo. Dir.: Christian Mendoze. (8m). BUSNOYS: Missa O crux lignum triumpbale. Pomerium. Dir.: Al~ander Blachly. (29m). JE.'\~S: Fanlnsie;; n. 4, 5, 6 i i. He6pèrion XX. (22m). ~f.FLETX.A: El Foc. Ensalada. Studium ~lusicae Valencio. Bespèrion XX. Dir.: Jordi Savall. (19m). STRIGGIO: ll cicalomento deDe donne al bucato, comèdia madrigalesca . Concerto ltalíano. Dir.: Rinaldo Alessandrini. (12m). 15.00 Bú'TLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSICAL 15.13 CAPSA DE l\tÚSICA BEETHOVEN: Sinúonia n. 8. op. 93. Staatskapelle Berlin. Oir.: Otmar Suitoer. (26m). C.Pb.E.BACH: Concert per o oboè, corda i continu, Wq 164. B. Glaetzne:r. Nenes llaclrucbes Collegium l'tiUBÍcum de Lei¡nig. Dir.: ~fax Pommer. (24m). VERDI: )!úrica de ballet de -Machetb". Orquestra Smúònica de Londres. Dir.: Antonio de Almeida. (10m). TELE~IA."\'N: Obertura - Sni:te per a viola de gamba, eorda i continu, TWY 55:06. Camerata Koln. Dir.: .Micbael Schneider. (22m). ELU"DX: Divertimento per a corda i vent o. i a 8 'eus. Hob. X:12. Rice:rca:r Con•ort.. (14m). TXAIKOVSKI: Francet.ca da Rimini. fanta5ia ~imfònica op. 32. Orquestra Simfònica de Rússia. Dir.: Veronika Ondarova. (25m). LOCK.E: Suite n. 1, "CoDl!ort o f fower parts". Hespèrion XX. (13m). R. STRAUSS: Les entremeliadures de Till Eulenspiegel, op. 28. F'tlharmònica de Berlín. Oir.: Herbert von Karajan. (16m). "'orman. ~oprono. Dietrich Fiscbl'I'-Dieokau, baríton. Daniel Bore nboim, piano. (10m). Zigeuncrlietler, op. 103. ]l'~")'e Norman, ~oprano. Daniel Barenboim, piano. (12m). Filnf Lit'der, op. 105. Jes•ye "Jorman, hOprano. Di~tnrh Fiocbt'r-Dieskau, baríton. Daniel Borenboim, piano. (15m). Fünf Liedcr, op. 106. Dietrich Fi•cherDieskuu, baríton. Drutid Bo•·eoboim, piano. (10m). 19.00 PENTAG RAMA Programa dt• divulgnció musical. Guió i rrnlitznrió: P~re Surfs i À!Px Roblt>~. 20.00 BUTLLE1Í DE NOTÍCIES I ACE~DA lUUSlCAL 20.13" \ LA l\IANERA DE...." Un convidat ro~ propo•n i comenta lo mú!<Ïra que li agrada. Guió i pre~entació de Joan Yhe,¡. Producció de Dolor• Bu,quets. 22.05 ELS CERTS ~OSTRES CO:\'- CO"\CERT tnrl'~iAtrnt per Catalunya .\fú,ica t'I dia 24 de gener de 1997 n la Sala Metrònom dt• Barcelona. FERN~"'­ DEZ: Ombra ddR pin~. Agustí Fcrnúndez, piano. Cnrlos Zingoro, violi. (64m). 23.30 NOCTURN MúKit•a pt•r acabar d dia. Prc~entoció o còrrec d'Alfred Celayo. 01.00 REPERTORI DE l'iiT DIVENDRES, 2 MAIG DE 1997 DE Oï.OO L'OBERTURA .\ tú•ira per comraçar el dia. Rt'cull d'obre. brru• pre<enlnde.; pt'r Joan Vht>•. 1nclou butlletin• informaliu• i B!(ende~ mu..ñraL;. 09.00 Bt;TLL~'TÍ DE NOTÍCIES DVORAK: Sinúonia n. 5, op. 76. Orquestra Simfònica de Londres. Dir.: Witold Rowicki. (37m). BL.-WET: Concert per a flauta travessera. corda i contiou, en 1a m. Akademie für alte ~usik. (14m). BACH: "Nun komm, der Heiden Heilond'' (V'me, salvador deL; infidels), canlnta BWV 62. Peter Jelosill!, soprano. Paul Esswood, contralt. Kurt Equiluz. tenor. Ruml van de:r Meer, boix. Cor de nens de Bad Tiilz. Coocentus musicus de Viena. Dir.: Nikoluus Harnoncourt. (19m). POULENC: Sinfonietta. Tbe New London Orchestra. Dir.: Ronald Corp. (28m). VIVALDI: Concert n. 9, op. 3 '·L'estro armonico". The English Concert. Dir: Trevor Pinnock. (Sm). MOZART: 9 Minuets KV 103 (11 a 19). Ensemhle Mozart de Viena. Dir.: Willi Boskovsky. (16m). J\IE\'DELSSOHN: Sinúonia per a corda o. 1. Orque~lra de Cambra Angle;,a. Dir.: William Boughton. (10m). GOETZ: Trio amb piano op. l. Trio Giibt-l Berlín. (30m). 13.00 .UtSl(:S DE CATALL"''\l\ BROTOXS: Phaedo, op. 54. Orquestro Ciutat de Barcelona. Oir.: Josep PoDl!. (18m). TELEl\!A."'JN: Trio Sonata en lo m. Barcelona Consort. (12m). SURIÑACH: Tres cants berebers Bron..x Arts Ensemble. {10m). TOLDRÀ: Quartet de corda en do m. Enregistrament fet per Catalunya Música. Jaume Francescb. Mercè Serrat. Aureli Vt!a. Pt're Busquet~. (21m). BACH: Concert per a do• pianos i corda, BWV 1060. Leonora Milà. Bernat DrlwU. Orque•tra Àrtica de Cambra d'Alaska. Dir.: Gordon Wright. (14m). NL'IX: Riflessi. Orquetr tro de Cambra del Te.atre Lliure. Dir.: Josep Pons. (14m). WAG:\'ER: Gotterdlimmeruog (El crepo<ele dels OétL>). extracti:!'. Montserrat Co.baUé. Orque•tra Filharmònica de Nova York. Dir.: Znhin :\fehln. (20m). 15.00 BUI'LLETÍ DE 'OTÍClES l AGENDA MUSICAL 15.13 EL DlA DE L'OIENT 09.08 SELECCIÓ DE NOVETATS Programació realitzada a ¡>artir de les peticions que els nostres oients ban fet al conlel!tndor dc Catalunya Música, tel. 202 35 35. Prcsrntoció de leA últimes novetats di~t'o~ràfiqueH aparegudes al nwrcat. Espai patrodmll per Disco~ Collti'Uó. 22.00 AGENDA lUUSJCAL 18.00 GRANS Il\'TEGRALS 10.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES Guió i selecció: Àlcx Roblee. BRAIDIS: LIEDER Secbs Lirder, op. 97. Je•sye 10.08 CAPSA DE ~IÚSlCA 23.30 NOCTUilli 22.05 CONCERT IMAGINARI p. ~e :i. a lite tn l'' ), .s, oad Música per acabar el dia. PresenUlció a ràrrec d'Alfred Celoya. oienl.l! han fet al contestador de Catalunya Música, tel. 202 35 35. 20.00 BL'TLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA ;lnJSlCAL 01.00 REPERTORI DE NIT DISSAB1E, 3 DE MAIG DE 1997 20.13 L'ÀUDI OVISUAL Un progmmo d'Àlex Gorino. 07.00 L'OBERTURA 22.00 AGENDA per començar ri dia. Rerull d'obres brt>u~ prt'sentades per Pilar Snbirà. r- ... M n 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES l AGENDA l\nJSICAL p. 9. li' Ie m io ._.¡ 09.13 ,'KÚSICA PER A COBLA BRETON: Botl•llo ol 'lar, poema simfònir pt'r a inslrnmtnt. de cobla, cordo. saxo i percussions. SolisLt•• inslrumcntuls. (26m}. BERJ\AT: Suite n. I. Robert Armengol, percussió. Cobles Mediterrània i Snhudrll. Dir.: Jesús Ventura i Barnet. (15m). 01.00 R EPERTORI DE NIT 4 DIUMENGE, MAIG DE 1997 DE Oï .00 L'OBERTURA per romençar el dia. Recull d'obres breus pre•entodeo pt•r Pilar Subirà. :\1ú~ica 10.05 PENTAGRAMA '· R••petició del programo emès el dijous. ]. 22.05 GRANS OBRES ROSSL'IIl: Musè. melodrama soert> en quatre actes. Józscf Grtgor. Mogdo KaJmór. Jano~ B . Nngy. Júlia Ham ari . Slíndor Sólyom-Nu¡,'Y. Cor de la Ràdio i Tclevi•ió Hongaresa. Orquestro dl• l'Òpera EstaUll Hongaresa. Gardclli. Lomherlo Oir.: (1-mm). 10.00 AGENDA MLSICAL í\ a. ~nJSICAL ~fúsica tori a cinc amb instruments. Nadiu Gnlanlc. Andreana Ragni. Claudio Ca,ino. Gionpaolo Fagotto. Furin Znnosi. Conjunt vocal i IO~IrumeoUll T¡¡atro Armoniro. Oir.: Alcssnndro de Mnrcbi. (60m). GRAUPNER: "Au~ der Tiefen rufcn wir". Cr·etn Dtl Rcyghere . Jomcs Bowmon. Guy De Mey. \tox Van Egmond. Ricercar Consort. Cappella Saocli ~fi­ chnelis. Oir.: Erik \un ~evel. (1-lm). MOZART: Mi•sa brevis. h.'V 65. Carol Mnlouc. Gnbriele Scbreckeobnch. ~url Mnrkus. Walton Gt·iinrooK. Cor de la Ca tedr·al de St. lled"igs. Solistes de l'Orquestru Simfònica de lo Ràdio de Berlín. Ludger Mai. orgue. Dir.: Roland Bader. (16m). GRAJ'\'DJ: O intemerata. Osculetur me. Avc Regina. Solistes vocnls i illJiLJ·umt•ntols. Oir.: Reoé Jacob~. (10m). 15.08 "A LA MANERA DE ...." 11.00 TRANSl\flSSIÓ EN DIRECTE DE LA \ OSSA CONVENTCAL DES DEL ~~O~'ES­ Tffi DE l\tONTSERRAT 22.05 LA MÚSICA A DEBAT n Rcpctició del programa dijou!> al \esprc. ern(\K l'I 17.00 TE:\1PORADA D'ÒP E- RA DE CATALUNYA ~fÚSlC..\ DONIZETTI: Maria di Robnn, òpera en tres octes. Eurewstruml'nt fet en directe ell9H. Rcnn111 St•ollo. Renato BruAon. Umherto Grilli. Elena Zilio. Cor i Orque~Lra del Teatre La Feruce dí' Venècia. Oir.: Gianondrt•n Gnvazzeni. (113m). 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA MUSICAL 20.13 SELECCIÓ DE JA:a Pro¡(l·umu dedicat a la músil'a tlt> jazz amb guió d'Albert Mollofrt•. 22.00 AGENDA l\nJSJCAL Pro¡tramo a l'rotorn de lemt·~ mu~trol• d'ioterè.;, realitzat amb In rol·laboració del Const>ll Cutolit dc lo Mú•ica. 12.30 AGENDA l\lUSICAL 23.30 NOCTURN 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES l AGENDA ~SICAL 12.35 APERIT IU l\fUSICAL 09.13 'ti;SlCA REUGIOSA PASQUI'il: Caino e .>\bele, oro- 15.00 B l iTLLETÍ DE 1'\0 TÍClES 11.00 EL D1A DE L'OlENT Programació realiuada a partir de les peticions que el• nostres Música ptlr acabar el dia. Presentoci6 o càrrec de Maró J oni'. ~ ~ e el' ¡¡· 150 01.00 REPERTORI DE NIT Froqüònciet de Catalunya Múalu per comarquea (FM). Baix Ebre, Mont4ià i Rihf.ra d'Eb...,: 102.5. Ttrro Alta: 97.3. Priorat: 92.2.•\h Com¡>, Baix Camp, Baix PrnrMa. Cnnco de Bnrberò i Tarro~onfo: 105.4. Baix P•n•,¡¡,., IU5.9. Gorriguea, No~tra, Pla d'Urgell, S"JJ&rl'a, Srgrià I Ur srU: 91.9. G~trraf: 91.9. Alt Pcn•dêt, AMio, 8115•• I Otrguedà: 102A. Bnil< LJohrt~@nl, Bnrcelonh, Vall~• Ordd•ntul I Vallè• Orlf'ntnl: 101.5. Manl8111c: 96.4/JOl.S. O•onut 100.5. Sobonêt: 89,7. Cirouè•l Pla de I'EJtany: 96,7. Lo Stlvo1 96.7/88.7. Baix Emtwrdà: 87.8/96.7. Alt Empordà i Ro•lldló: 90.8/87.6193.7/96.7. Currotxa: 97.1. Ripoll~" 100.51105.8. Cerdanya: 88.4. \lt UrseD: 88.6. PoUara Ju11ò I PaUaro Sobirà: 88.6. Val d'Aran: 92.81101.2. CONCERT S t. i- 2 ABRIL 19,30 h Grup de doble canya del Conservatoi'Í. Dir.: J oan Bar1·ons. 21 h Conservatori Munidpal Pola u 3 ABRIL 21 h Casal del Metge Lindsey March, rlorinet. Zoe Solomon, piano. (Europa en con cert). 4 ABRIL 21 h Palau OBC. Bernadette Greevy, mezzo-sop rano. D ir.: F ranz-Paul Decker. Bach. Horlmonn, Wagner. :\fcnd•·l~.,obn. 5 ABRIL 19 h Palau OBC. (Segona nudici6). 6 ABRIL 11 h 11,30 h 18 h OBC. (Tercera uutlidó). Pa lau L' Aliano;a d el Pob lenou Banda Municipa l d c Bo•·cclona. Cor de Cambra del Paluu de la Música Catalana (palTocinot per Palau Fundació Caixa dc Catalunya). Gr u p instrumental dc ven t . Fermí ReLxach. recitador. Dir.: J ordi Co~us. Haydn , Mozart, Schubert. (Els Diunaenge~ ol Palau). 8 ABRIL 21 h Pa lnn '· Bach, Mozart, Fallo. Trio di l\-lilano. \1arinnna Sirbu, '<ioli. Rol'('O Filippini, violoncel. Bruno Canino. piano. Haydn. Soint-Soi'ns. BeethoYen. (Tbrrt•amera). La sonnambula, dc Bellini (en vcr»iÓ de ronrcrt). Dir.: Friedrich Hoider. 13 CONCERTS 9 ABRIL 19, 30 h 21 h Conservatori Municipal Palau Cor Dyopuson. Dir.: Teodor Rouru. Turull, Reger. Mendelssohn, Taltubull. Quor·tet dt• ¡,ruiturres Lo:~ Romrros. Praetorius. Telemann, Sanz, Merlz, Bort·hrrini, Turina, Moreno Torroba. Falla, Albéniz, Granado, Ccletlonio Romero. ( Palaucent}. 10 ABRIL 20 h Saló de Cent Chri8toph Rohn, contrabaix, Alan Branch. piano. Dragonelti, Hindt•nlith, llündrl, Koussevitzky. (Solistes de l'OBC al Saló de Cent). 12 ABRIL 12 h Palau 19 h 22 h Palau Palau Onrucstra Simfònica del Vallh. Romain Boyer, violoncel. Dir.: Salvador Brotons. Liszt, Martinu, Beethoven. (Concerts Simfòni¡·s al Palau) OBC. Oir.: Fnmz-Pnul Decker. Wagner, Bruckner. [,a sontuuubu/,, cir Bcllini (en versió de concert). Dir.: Fl'Ïl,drich Huidrr. 13 ABRIL 11 h 11,30 h Palau OBC. (Segona nudició). L'Aliança del Poblrnou Bauda Muniripal de Barcelona. Dir.: J osep Mut. Soutullo, u~andiaga, Chuccu y Valverde, Oudrid-Mut. 14 ABRIL 19 h Palau L'Aula d'Òpel'll del Conservator·i del Liceu (direcció artística: Carmen Buslnmantl'). Dir.: Francesc Guillén. Elga.to cotr botas, de Xavit•r Montsolvatge. (Concert de Tarda al Palau). 16 ABRIL 20 h Catedral Rita Su,onky, mrzzo-,oprano. Andrea Macinanti oq,ruc. Reger. (L'orgue a lo Catedral de Barcelona. Euroconcert). 17 ABRIL 21 h Casal del .\letge :=... Quartet '1ozurtt>um de Salzburg. Jun Kanno, Piano. (Europa en ronN•rt). 18 ABRIL 21 h Palau a ..., ""'' ¡¡· OBC. Elf'na Ba~hkiro,·a, piano. Brigitte Engerer, piano. Dir.: Lawrencc Fosler. Haydn, :\Iozart. Strauss. 19 ABRIL 19 h 21 h Palau Teatre Victòria OBC. (Segona audició). Tosca, de Puccini. Dir.: .\Tarro Armiliato. 20 ABRIL 11 h 11,30 h Palau OBC. (Tt.>n'<"ra audició). L'Aliança del PobJ¡-nou Bnndu Mnnici¡.w l cir Bat·celooa. Oir.: Josep Mut. Mut, Llorens, Vinaixa, Vl.'ntus, Grau, Mornleda, Solà, Carcellé, Gru·reta, Mr,¡t·cra. 21 ABRIL 19 h Palau 21 h Teatre Victòria 22 ABRIL 21 h Palau Ot·queijtra Simfònica dt> Galicia. Orfeó Català. lñaki FresiÍ.n. baríton. Ofeüa Sala, Roprano. Dir.: Víctor Pablo Pérez. Brillen, Hi ndt>mith, Ovorúk. (Palaucent). 23 ABRIL 19,30 h 21 h Conservatori Municipal Palau Dolors Serra, flauta, \lilo~la~ Capka, violí . .\1. Llo1.a Ibañez. arpa. Lídarti, Goo..srns, Rota. Cras. EngiL~h Chambf'r Orch!'stra. Cor de València. Dir.: Leopold Rager. Sdmbert. \fo:r.art. 20 h Saló de Cent 21 h 21 h Palau Teatre Victòria Salvador \1artínc7., flauta. Dolors Chiralt. oboè. Josep Fuster. clarinN. David Bollrsteros, 'ioli. Andreas Süssmayr, viola. Jaume Güt>U, violoncel. Haydn, Crusell, Brotons, Briltt.-n. (Solistes de l'O BC ui Saló de Cl'nt). Christion Zarhorios, piano. Schubert. (Euroconcert}. Tosca, de Pu<·rini. Dir.: Marco Armiliato. 25 ABRIL 20,30 h 21 h P alau Güell Palau Quar·u·t Gala. SchuLcrt. OBC. Soruh Chung, violí. Dir.: Lawrence Foster. Berüo:r., Txaikovski, M<mdeltisohn. 26 ABRIL 19 h Palau OBC. (St•gono audició). 27 ABRIL 11 h 11,30 h Palau OBC. (Tc•twr·a audició). L'Aliança del Poblenou Ba nda Muniripul de Burcelonu. Miquel Badia Sarri, solista. Dir.: Miquel Badin Groe lls. Rossini, Bizet, Larssoo. Gímfoez. Villasunte, DcrnHtein, Brt•tón. Teatre Victòria Tosca, de Puccini. Oir.: Morco Armilla to. ~ 1 50 24 ABRIL 14 17 h Cobla Metlitrnània. Albert Guinovart. piano. Dir.: J f'sús Ventura. Ct'rHhwin, Oltra, Guínovart. (Concert de Tarda al Palau). Tosca, d~ Puccini. Oir.: Morco Armiliato. CONCERT S Palau 19 h Teatre dd Cet·cle (Gt·àcia) 28 ABRIL 19,30 h Conservatori \funieipal Aula de corda. Dir.: Joan Pàmies. Bach, Jnnút·ek, Martí. 30 ABRIL 21 h Teatre Victòria Tosca, de Purrini. Dir.: ' larco Armiliato. 2 MAIG 21 h Palau 21 h Tl'ntre Victòria OBC. David B. Thompson, trompo. Dit·.: Dmitri Kitaenko. Kulíunikov, Glier, Rnvt•l. Tosca, dc Puc•c•ini. Dit'.: Marco Armilinto. 3 MAIG 19 h Polau OBC. (Segona unrürió). 4 MAIG llh Pal nu OBC. (Tercera audició). 5 MAIG 19 h Palau Alba Ventura, piano. Sc·huhcrt, Chopin. (Concet·t de Tarda ui Palau). 26 ABRIL 21 h Paper de Música Ruudy Gcer i JgnnAi T('t-raza Trio. J azz. 27 ABRIL 18 h Paper dc 11úsica Randy Geer i 4 ABRIL 21 h BHt•ola Música David Murgadus. guilut•t·a. Llobel, Son1, C. Ph. E. Bach, M1·•·tz, Kleynjans, Rodri~o. Alhéniz. 11 ABRIL 21 h E~rola ~1úsica Lluí F Vilamajor. tenor. Pou Bordas, baï_, baríton. Gnillem Martí. piano. Beethovl'n, Wolf, Mcndelssohn. Ro:;~ini. ~Iozart, Bcllini, Donizetti. Verdi . 17 ABRIL 21 h Esrola Música Alexandre Baigct i .Tost•p Llws López, trompetes. Laun~à Vi1·ctl o i Miquel Badiu, tromhons. David Mm·nlt•s, bombardí. Marc· Cabrro, percusHió. Mouret. Olhorne, Parbclbel, Faroahy, Bobme. ~facDonald. Dt·hu:~sy, tradicionnls americanes. J opün. 24 ABRIL 21 h EHcola :'llúsica Da,id Riba. nauta. Romain Boyer. ,;olonc·cl. piano. Haydo, Bt•cthovc:n. Weber, )fartinu. 6 ABRIL 20 h Auditori Enric Granados Lo Capt>lla Reiul de Cutultmya. Dir.: Jordi Savall. (Concer t comlllt'morutiu dl'l 80 ani\'Crbari de Govern Muniripal de la ciu tnt de Llrida). 13 ABRIL 19 h Auditori Enric Gt·unados Orquestra SimfònÏI'n ciri Vallès. Romnin Boyer. violoncel. Dit·.: Salvador Brotons. Li~tz. Martinu. Beethoven. 20 ABRIL 19 h Audüori Enric Granados Banda Muniripnl rl11 Lleida. Dir.: Amndt>u Ul'l'ca. 13 ABRIL 19,30 h E~giÍ'MÍil prioral UI' Sant Pere ,Joan Pat'Udt•U Sol~, orb'UC. Brahms. Gigout, H esford, Tort·e,., Ft·unck, Misernchs, Bonnet. i, Ie Ib Or·queslra de Cambru Tt•otre Lliure. Cor clt> Cmnhra del Palau dt• la Música Catuluna (patrocinat per Fundació Caixu dt• Catalunya). \1rginia Pnn·amon, ,;oprano. "ont~erral Torrudln, rontralt. FranCl'M' Gurrigo•a, tt>nor. Burtton n determinar. Dir.: Josep Pon.~. Stnt\in~ky. Bach, Bach/\\t•lH'm, Bacb/M. Dn\it·~. (Els Diumenges al Palau). Ot·questra de l'Act•ntleutia de Barrelonn. Néntor Eidlcr i Angt•l Solet·, solistl's. Mt,ndt•IH8ohn. (Associació Abot·nMury). 18 h ): 5, r. l¡tna~i Tcrr-aza Trio. Jazz. 1, 15 il •• I, Jo~cfrna Rigolfa~. I f• 15 CONCERT S 25 ABRIL 22,30 h Teatre-Auditori Jordi Giménez, trombó. Mercè Sanchís, piano. 6 ABRIL 11,30 h An tiga Escola Empresa rials Orquestn Simfònica del Vallès. Dir.: Salvado r· Br·otons. Beelltolren. (Concerts Simfònic:s Populars). 11 ABRIL 21,30 h La Faràndula Orquestra Simfònica del Vallès. Romain Boyer, violoncel. Dir.: Salvador Brotons. Liszt. Martinu, Beethoven. 19 ABRIL 21,30 h Auditori Caixa de Sabadell l talian Piano Quartet. Corrado Bolsi, violí. Luigí de Filippi, viola. Sandr a Meo, violoncel. lliccardo Cech etti, piano. Mozart, Brahms. Schnittke. 30 ABRIL 21 h La Faràndula Don Giovanni, de Mozart. Dir.: AJbert Argudo. (XV FPstival d'Òpera a Sabadell). 6 ABRIL 18,30 h Amics Arts i JJMM Oriol Romaní, clarinet. Lluís Ileras, violoncel. J ordi Massó, piano. Beethoven, Br ahms. 19 ABRIL 21 h Centre Cultural Caixa de Trrrassa Ballet del Teatre Capítol de Toulouse. Dir. : Nanet Glu.o;chak. (Fundació Caixa de Terrassa). 20 ABRIL 18 h Centre Cultural Caixa de Trrrassa Museu Ciència i Tècnica Ballet del Teatre Capítol dc Toulouse. Dir.: Nanet Glu~cbak. (Fundació Cai~a de Terrassa). ltalian Piano Quartet. Mozart, Brahms, Mahler, Schnittke. ~ - 18,30 h ~ e !:' ¡;¡· 150 ;;;! 24 ABRIL 21 h Centre Cultural Caixa de Terrassa Orquestra Simfònica de Galícia. Dir.: Vícto r Poblo Pérrz. Hindemitb, Sibelius. (Fundació Caixa de Terrassa). 26 ABRIL 21,30 h Amica Art• i J~Bf Cor Montserrat. Dir.: Joan Casals. 27 ABRIL 18,30 h Arnies Arts i JJM~l Cor :\font~t·rrat. Dir.: Joan Casals. ::1. ~ e ~. !!.. ¡¡;¡ s- E ~!11~-/-IllllhfuTilmllmm CATALu"NYA )fiiSICA I REVISTA MUSICAL CATALANA CI Sant Fan cesc de Paula, 2- 08003 BorcelollJl Butlleta dl" do miciliació bancària Sc•nyors, el~agrairéqueamh càrrec al meu comptelllihr~ta atenguin ~15 rebuts que els pres~ntarà CONSORCI DEL PALAU DE LA MÚSICA CATA· LANA, p~l pagament de la m~va •uhscripció a "CATALUNYA \IÚSICAIREVJSTA MUSrCAL CATALANA" N'Entitat ,.,.. A«ència Dígit control N'Compte 0000 0000 DO OODDDOD ODD Titular - -- - -- - - -- - - --"&oe/Catu - - -- -- - - - - - " ! " ' n c i a - -- - -- - - - -- Adrt•ça ugència oblació - - - - -- -- - - - Signatura Cul omplir k• dacle& correctom~lll Butlleta de subscripció 16 Nom i rognoJJUl - - -- - - -- - -- - - - - - - - -- - - - - - Profe..ió - - - - -- - - - -- Currtr Telèfon - -- - - -- - - -- Població-- - -- - - - - -- - -- - Dtt. - - -- - -Provfnria - - -- - - - -- - - -- - Faré rf«liu l'import mitjançant D.,.itJO Aubscriure'm a partir del número O amb la quota anual dt 4.200 pteo. O O raió bancari adJunt. semestral dr 2.350 O O domiciliació bancària. P~r a 5uhscriptiono ul'ellranger, coosulreu el prt•u. TEM A r.: ¡i, -t, a1 k. k. z. Ivars planteja tres gt·ans línies. algunes conti~ nnistes, J'altres agosarades, pet· a la nova etapa qur aviat començarà. A nivell de direcció artística, crec que és correcte que el responsable de les pro~ gra macions sigui un artist.a, i tt.mb això vull dir un arti.sta pztr, desvinculat de qu.nlseuol tendència política i amb coneixements de teatre i música. És e11ident que aquesta persona li donaria el seu tarannà personal i que això marcaria una tendèn~ cia en les produccions, però és un fet lògic i positiu que sigui així. Un altre aspecte de r('flexió Í's que no es valorin prou les produccions prÒJJÍCs. El fet que vinguin produccions estrangeres senceres, ja fetes, és el més normal i és com es funciona a tot. el món, perquè és ¡,, manera de rendibilitzar al màxim un espectacle fet per w1 determinat teatre . .rli.xò, però, crea Ull sentiment contradictori, ¡)(>rquè, potser per por a 110 caure en el xouini.wne, no s 'ha valorat prou la feina dels directors d'escena del país. )o. personal~ ment, he treballat molt més en produccions edema~ nyes i, en general, .fora d'aquí, que no pas a casa nostra. Pot.ser valdria la pena qtte es fessin inter~ c·cmuis de produccions entre d.Uèrents països i, alho~ ru, que se'n fessin. més cl'rllltÒctones, i donar més oportunitats als professionals de (espectacle de Catalunya . .tl vegades es diu que hi ha pocs professionals de l'escena. Si uixò passn, és perquè els que hi ha troben molta més sortida a l'estranger que no pas aquí. L la manera de crear pr~fessionals és donant~los .feina. És una p1·ogressió ascendent. 11' inalrnen t, a nivell dc programació, es mos tra pat·lidal'i dc potcnciat·l'òpcn:~ contemporània. S'ha tendit a fer molt Wagner i l'e rd i, però no s 'ha tingut en compte que aquests compositors, en el seu moment, eren compositors de música popular, els seus coetanis cmaven a sentir les seues òperes i aquestes, en aquell moment. es qualificaven de populars, contemporànies i escrwdaloses. Nosaltres, amb el pas dels anys, ens hem quedat en ac¡uell ¡mnl. Hem continuat fent 11 ogner i Verdi en comptes d'apostar pels compositors qne ens són contemporanis. Penso que l'òpem , i qualsevol 1Jesscu1t artístic, ha de contenir una certa dosi d'escàndol, d'avançar~se als corrents socials del momeut. 1 mentre que en. música s 'ha apostat per ròpera clàssica, a nivell de dramatúrgia s'Ira permès que s'anés u buscar el risc. I això és bo. Crec que si actuulment lf'agner visqués, les seves òperes serien dife~ rents. Escenificar una òpera de la mateixa manera que es va presentar el dia de la seua estrena és j(•r a.rqueologia. A més, la. direcció drnmàtica, del llibret, l'escenografia, és el tetTen,r que el compositor, sigui de l'època que sigui, et deixa obert. És ce1·tque corres el risc d'equiuocar~le, de plantejar un espectacle que no arriba al ptíblic. Però penso que !tem d'acceptar el ri$c, i si ens equivoquem. ja en farem 1111 altre. Cal intentar disparar lu creativitat i sor~ prendre l'espectador en crl(/a 11ova posada en es~ cena.. Pet• a mruest professional, J'¡>¡;(•.cnografia no és t't'S més que tma mancJ·a de s uport a Ja interprctaeió, al d••senvolupament narratiu. Actuttlment no estem tall lluny d'Èsquil o Sòfocles. Un escenògraf del segle X.'(Jfjarà el mateix que els clàssics. ajudar a la interpretació d'un actor. Potser variïn els elements que s 'utilitzen per fer-Ito, i ara les noues tecnologies e11s ajuden a trobar noves solucions escèniques. Si existeixen aquests nous mitjans, per què no aplicar~ los "l teatre ? És cert qne les noves tecnologies poden fer cau.re en el perill de ser inst.ruments l'únicctjillalitat dels qual$ sigui éJJtllf'r el públic, i aleshores només aconsegueixes esborrar lo base cle l'òpera, que és la música i la interpretació. Però sí que és bo .fer-les servir com a eines de treball útils per potenciar l"acció. L'escenograjia no és res més que una ajuda per explicar l"acció. Respecte del tema dc la impliració dels cantants en la dramatúrgia, sobt·<· la qual molts directors artístks s'ban queixat -és el c·us de Lhús Pasqual, que va arribar al punt dc dit· que si no es plaJltt'javcn assajos de dos mesos com u núnim ell no c)jrigil'ia cap espectacle-. Ivars reeont-Lx que si bé és cert qu<· la tendència ha estat qu<' els t·antants se sotmetcs~:oin a pocs assajos, polset· pt>rquf. en tractar-se de g•·ans figtu·es internacion als tenen les agendes molt plenes i també perquè not·malment es fa òpera dt:' t'l'pertot'i, cosa que vol dit· que els cantants no han de c·omen~at· de zero, com pot passat· eu tma obt·a d1• lealrc nova; sí quc és cct·t qut' això, a l'estrangm·, pussa cada vegada menys. A Berlín, per exemp/.e, lli/CI òpera s 'assaja com si fos teatre. si cont·é durant dos o tres mesos. Els cofltants cada vegada s 'impliquen més en les qiiestions escèniques, tot i que és evident que continuen predominant la veu i la part musical. g ¡¡,7 = -~ a e:' ~· 150 TEM A La veu de la graderia per JORDI MARTINEZ inrrnni del 31 de gener de 1994 va obrir un parc\ntcsi qne ha permès reflexionat· so hr<' I'statu quo del futur Liceu. En línies grn eraJs, els afeccionats consultats no pt·t•lt'ni'Jl grans canvis, lot i que apunten suggeriments contrets als rectors del Consorci del Gran Teutre. S(m veus J ' un públic heterogeni, entès i sohn~ lot apas~>ionat, que tant ha contribuït a nodrit· la gnmdcsa d'un dels fòrtuns cabdals de Ja cuhura catalana. La r·rinaugt.u·ació, un cop complert rl sru l50è aniversari, donarà pas a una nova etapa. dtn ant la qual tothom vol dir-hi la seva. El ressorgiment físic -i forçosament artístic- del Li<·ru arriba en un moment molt dolç per a l'òpera que <·al aprofita•·· Aquest és un sentiment generalitzat que eomparteix el president de la Confer·ència de Rectors Ent·opeos i antic uwmbre del Comüè Executiu del Consorci del Gran Teatre. Josep )!aria Bricall: La popularitat de l'òpera és unfenomenrelatiL·ament recent. Des definal de la dècada dels setanta i començament del.s t·uitanta i 110 llomés pel.~ cantants, sinó pel que representa la producció per (1 òpera i per al seu vessant teatraL En aquest sentit, el Liceu hauria de tenir Ltn rol molt diferent del que va tenir en el passat. Un teatre d'òpera és un pol d'activitats centrades en un espectacle teatral, en una escenografia, en ww orquestra o en la mateixa acció dramàtica. que a més té música. Tot això té un impacte important en el gnLix de l'activitat cultural d'una ciutat. Barcelona pot Psdeuenir el centre cultural d'una àrea geogrc'lficnment extensa (que comprendria el sud de Frcuu;a i d'Itàlia) amb un espectacle com f' Òpera que 1W COmporta problemes idiomàtics,fet que li dóna unes grans possibilitats, potser més c¡ue qualsevol altra manifestació cultural. Això sí. tot dependrà de La política cultural que es t:ulguifer i. en aquest cas, no em faig gaires il·lusions. Tampoc se'n fa gaires Rosa Samaranch. vicepresidcnta dr l'Associació d'Amics del Liceu, però en el seu cas per una de les raons esmentades pet· Bricall com a favorable per al Liceu. Barcelona. en ]a seva opinió, difí1·ilmeut podrà ser un centre d' alt"al'<'ÏÓ permaneL1 t de públic operístic forà i, com a màxim, <·omplaJ·à amb afeccionats de cap de setmana. P(•r· a Samara11Ch, un altre ohstade pot ser la lirnilaeió pl'cssupostària del Gt·an Teatre, fet que no li p('l'nll't (·ompetir amb rivals tan poderosos com l'Òpera de Salzburg o la Scala de Milà i opina que el continuisme és el canú que cal seguir: La política iniciada abans de la crema, amb una E / = ~ ... ¡;r 150 r línia d'actuació perfectament definida, és la millor opció ..4ra bé, caldria renovar parcialment l'orquestra, i sobretot el cor, a més de compensar el repertori popular amb òperes de clàssics contempOl·anis i amb estrenes de compositors catalans i d'obres cle gra11s autors que s'han quedat a{ calaix . .Si ho aconseguim . tindrem un bon teatre. Dc totes maneres, Samaranch també expressa la seva total confiança en la cürecció musical del doctor llanscl'otb i la seguretat que la continuarà en Joan Mutabosch. A l'hot·a dc ronèi..xer les e:x"}lectatives d' a1Lt·es afeccionats, cal pujar també fins a les alçades drl quar·t i el cinquè pis, on sempre ha existit un caliu força especial i un alt niveU d'exigència en tots els sentits. Sembla que la principal preocupació no s'atura només en Ics produccions i la dir·ecció musical. La prioritat número n per a molts d'ells é:. gat·antir l'al·rb a tots els amants modestos de l'òpet·a o a aquells que s'hi volen iniciar. Amb quaranta-cinc any~ d'assistència al Liceu, Montserrat Vi-. es, m('mbt·e del grup de Liceistes del4t. i 5è pis {qu<> alorgucn un premi dins del Concurs Francesc Vinyes) es mostr·a esperançada que el fulur Liceu sigui de debò un teatre públic, amb preus assequibles per (J, tothom, malgrat que reconec que el Liceu no és w1 teatre car. 1, com en altres llocs del món, hi hauria d'haver dues funcions lliures el' o.bonament. En un línia molt similar sc situa Joan Pit•r·a, p1·csident dels Anücs de l'Òpera de l'llo!!pital~>t i habitual del 5è pis des de ía uns quinze anys: Caldria donar cabuda al màxim d'estrats socials possibles per trencar una mica amb el tòpic del suposat elitisme del ptíblic del Liceu. S'hauria de por/er complir aquesta aspiració, bé amb abonaments especials o bé podent accedir amb més facilitat a les parts altes del teatre. Una programació eclèctica Tote!i les opinions coincideixen, però, quan es prt>gunta sobrr la idiosincràsia de Ja programació que s'hauria dc dur a terme. Els clàssics representen la pt'dr·a angular de qnaJsevol repertori, però n'hi Ira que troben a faJtru.· una finestra oberta a noves c·omposieions o autors, o si més no desconegudf's per a bona part del públic opel.'istic. Tenim una tradició de 1.50 anys darrera i no podem có f'rer el risc que lct platea i el cinquè pis estiguin buits. Comprenc que en una temporada en c¡uè es fes més d'twa estrena d'òpera contemporània podria prt)llocar protestes dels qui tenen torn d' abon<tnl(>tlt. És més fàcil educar el piíblic amb TEM A I a H l- ts Il ?. a :.:n el u ls .o ó Ie 1- H is iC \l 1- el (l ~ a Ie ]- !S ic a )- is l- ·ò a 71 n a n .b cl(issics contemporanis en petites dosis, tot i que és increïble qtte Peter Grimes no s'hagi estrenat e11ccu·o o que Britten soni com una noveta.t. Rosa Samaranch cou sideta que la solució passa per •·enovar el púhüc. P«>r això, la .Federació Europea dc Fundacions i Associaeions dr Teatres d'Òpera. de la qual és fundadot· Amic:s drl Liceu, ba aconseguit Utla subvenció de la Comissió Em·opea per a la potenC"iadó de Ja xarxa de departaments d'educació dels teatres d'òpera. La finalitat no és solament introduir els infants en el món de l'òpera, sinó ac·o!lturnat·-los a nous especiaries: El pú.blic no es cnptafenl sempre La Traviata, sinó amb relectures del.s clàssics i introduint òpera contemporània, però, això sí, amb mesura, asse¡,'lH'a. Joan Piera, u' \mi<·s de l'Òpera de l'Hospitalet. ,-a més lluny t•n¡·ura i proposa Ia creació d'una temporada especial de difusió per a escolars. Ft•r dotze Lítols per temporada que compr enguin una cslrf'na cstranget·a i una espanyola o ca talana í:s la fórmula que més convenç Moutsenat Vives, Lot i que s ubratlla el fet d ' havN· dc tenu· cura de no arriscar més del compte amb produccions massa innovaJores que podrien suposar tm fracàs de ptthli!'. .Jo;,rp Maria Bricall també és conscient que el Lieru no ba tinh'llt tradiciél ric combi nar òpe1·cs preromàntiques amb d'altrt's postromàntiqucs. L'l'IJLúlibri, a parer seu , hauria dc ser fonamental. La seva idPa es hasa a inclout'C' en ]a p1·ogramació l'olli'u de composi tors contempor·anis, que cada cop lt>ncn més relleu en lt•s tcmpot·ades dels gruns tralt't>s del món. En el cas dc les òperes catalanes i rspanyoles, Bricall creu que t'I Leatl'e d"òpera ha dt• s('r c~portador d' esp<'<'tades, però afirma que el Lirru no estarà en condicions de poder fer-bo fins d 'aquí' a molts anys. AlhnrH, però, apunta nna aiLernativa imaginativa que poch·ia sa tisfer, d ' una ha ucla els artistes, i dc l' allnt ds afeccionats més proelius als nous airl's: Seria important que, jun tament amb el Gran Teatre, n'hi hagués d'altres al voltant seu que realitzessin produccions molt més innovadores. i segurament molt més econòmiques. amb gent del planter que sortís dels conservatoris i que, tot i disposar de pocs mitjans, podriu actuar amb dignitat. Seria, u més, una manera de jrLst(/icor l'ajut qtte l'estat pot donar al teatre cf' ÒfiPI'U. Promoure el planter Iniciatives com la plantejada per· Bt·icall pcrqui> es foguegin els Yalors inripients dt'l cant, ben S<'gtu· que tindrien el més fct·vcnl su pot·L de molts aht·e~> afeccionats. És indubtable qut• ningú no gosa qi.il'stionur en cap moment la necessitat de portar grans VI' US H l'escena del Liceu , pnò hi ha Ja coincidència general que cal tenir c·u t·a dds artistes que un dia o altt·e han de teuit·la seva oportunitat d'entrat· a l'elit operística. Potst•r una dc les persones més s<·nsibilitzades pel que fa al supot·t i la promoció clt'ls cantants joves {>s Joan Piera, d'Amics de I' Òp!'ra de l'Hospitalt>t. <•ntilat ct·eadora d e la ram panya Entre tots l'alçarem. que ha fet possibk, cada dissabte al matí d es del 19 de febrer dt• 1994, un concert en favor dc la t·econstrucció el el LicC'u davant d e les seves pm·t<•s. Els protagonistes Jds t·ecitals, tret d'alguna l''-C<'pció, com Jos<>p Ca n·cras, han estat estudiants de conservatori. dels quals segurament només l/IW minoria podrin cantar al Liceu, però el que és cert és que si saben que lti !ta alguna possibilitat. la seva vocació serà := ...e • .::;! ~- ;;ï' 1.50 TEM A encara major i crearem molta rnés afició. Fóra convenient que es deixés entreveure que poden tenir, cie momelll, un segon o tercer paper en algulla òpera. El Liceu hauria de donar possibilitats de futur, com a condició ineludible, però evidentment amb uns criteris de qualitat. Si no es fa això, destruïm l'afició i creem in te res sos sociaLs i d'aparença. Una ultnt manera més gradual per familiaritzarsc amh l'escenari del Liceu és la que proposa Rosa Samaranch, que s'entronca amb la potenciació de l'ensenya nwnt musical per a escolars i gent que no es pol paga r ni un cinquè pis. Sama·ranch pensa que Ja inicialiva , no consumada l'íutima temporada abans de cremar-se el teah·e, de fer r epr esen tacions U ]Jarlir de prE'llS pO].JU]at•s i dutes a t erme per covers, s'hauria de t·eprendre: Malgrat que podria ser deficitari, crec que d'aquesta manera la funció del cantant es compliria cantant, movent-se per l'escenari i també ha vent d'afrontar un públic que se'l mira. Per a Montserrat Yives, aquest problema es redueiJ, a una qüestió de qualitat dels intèrprets: Cal donar opcions a tothom sempre que ho faci bé. Bons preus per a un bon teatre 150 Al pt"incipi d'aquest reportatge ja s'ha pogut comprovar, com a principal preocupació, que person es r eprf'se nta tives de sectors importants dc l'afecció a l'òpC'ra deixaven clar el seu desig que el Liceu fos assequible per a tothom. I realment, l'opü1ió més f•ompartida és que fins ara no ha estat tan i:naceessible econòmicament com s'entossudeixen els qui s'afen-t>n a un dels tòpics que acompan yen l'òpera arreu. Amb xifres a la mà, sortia més bara t comprar una entrada a certes zones del Liceu que no pas anar a qualsevol partit de futbol o macToeoncert de pop-rock. Tots els consultatR són partidaris d<> continuar amh la política de preus i abonaments portada fins al moment per tal d'ütnemenlat· la par·ticipació del gran públic. No es poden pujar més els preus. 11.1 pel nostre nivell de vida (que no es pot comparar amb el de molts països europeus), ni per la nombrosa oferta musical que tenim a Barcelona. D'altra banda. el LicetL hauria de mantenir a la venda entrades de general per a la gent que està de pas per la ciutat. També podria haver-hi standing-tickets, com al Metropolita.n o corn en molts teatres d'Europa. Hi està..~ dret tot.a l'estona, però Z' entrada és molt barrLta i et permet veure òpera. La comoditat sembla qu e no sigui un Lema tabú per als incondicionals del quart i cinquè pis, que potser patien l'únic inconvf'nien L de la visibilitat, ja que l'acústica, des d'aquella uhiraeió no se'n ressentia gaire, si ens atenim a les opinions dels afeccionats. En pt'incipi, la reconstt·ucció millora ambdues condicions, però precisament aqui poden arribar els problemes: Espero que el fet que des de qual$evol zona es pugui veure millor l' escenc~ri no comporti un increment dels preus. No importa massa no veureho bé, mentre s'adverteixi i es pugui triar, argumenta MontsetTat Vives, que reivindica, a més. una entud a general no numerada pet· ajuclru· a mantenir el cal iu general en aquesta zona del teatre. La democratització dels preus és una tesi també defensada per .Josep Maria Bricall , pel fet obvi qtte el Gmn Teatre del Liceu té un interès general, i unes su bvencions, que estan per sobt·e de la geni que hi entri. Bricall r ecorda que una de les seves obsessions quan formava part del comitè executiu del Consot·ci era trobar alh·es vies de finançament: Hi ha altres fórmules perquè un teatre rendibilitzi la seva activitat: ja sigui amb vídeos o retransmissions per ràdio i TV. Cal tenir en compte la idea de mercat global que permet un teatre d'òpera i, en aquest sentit, s'ha de donar la importància que mereix la situació estratègica de Barcelona dins la zona del sud d'Europa. La TY en especial pot tenir un paper decisiu a l'hora d'exportar Òperes com L'Atlàntida o La "ida breve o l'obra de músics catalans com Albéniz, Granados, Gerhard, Tarrodelles. etc. Cossos estables i dansa En unrs dt>dantcions r ecents, el director d' orquestt·a A11Loni Ros Marbà assegurava que l' estt·aLègia del Liceu no s'hauria de basar nomPS en la pr·ogramació i en els cantants de cartell, sinó que cali a potenciar en grau superlatiu els cossos estahles del Teatre, com són l'orquestra i el cor. D'aqu<>sla manera. segons Ros Marbà, es possibilitaria el retorn dels grans directors, com en altres èpoqurs. Per a Bricall. l'orquestra i el cor donen estabilitat i qualitat a un teatre d'òpera i suposen un punt d'intersecció amb aspecte teatral de l'espectacle, factor cada cop més important. Sobre aquest punt. Rosa Samaranch demana una renovació parcial de l'orquesh·a que, en la seva O]Jinió, es mostra desentrenada i només sona bé un cop avançada la tc>rnpot·ada i quan la dirigeixen dircclot·s de gran categoria, com Robertson o Schneider. La inclusió de la dansa dins de la programació del Gran Teatt·e és u.n dels aspectes que no genera Lant d 'ent.nsiasme entre els afeccionats. Si bé la majoda es mostra favorable a poder assahor·ir-la durant Ja temporada, el que ja ningú no té tan clar és la conveniència que el Liceu disposi d'nua rompanyi a estable. Les t·aons esgrimides són les limitacions prcssupostà t·ies. r r TEM A La veu de la societat civil 1- Quina cr·cu que h aurin d e ser In funció social i cultural del non Liceu? 2 - Creu que l'òpei'U t'Om a espectacle té prou for·~a per s i m utehu per inlf'rt'<>l>lll' a l'home! del segl e :\..\.1'? Roser Argeml Lluís Bossat Empresari, creatiu de ¡mblicitcd. 1- Difondn· la llliÍSica dà~ska. fomuuentalment ròpera, i ser un dels centn·s dc r1•unió dt•la sol'ietat hurceloniua. Crec que també haurin dr Sl'l' punta dr llança dl' la comunicació i imatge dl' Bnrcl'ionu i Cutalunya. 2 - Crec l(UC r òprra lwn muntada. ben dirigida i ben Íl1terpn•tada. t{o prou força pt•r intere:.sar a l'home i a la dona del ;egle \\1. Olga Xirinacs H aig de dir, pet· no ama gm· la vpr·itat, q uc sempt·e n"l'ha costat ucceptnr· Iu modt•rnitzal"ió dc l'òpcr·u; per· exempll', aquciJ Rigoletto (jlll' pussuvn ui~ tt·m¡ts actuals. o aquell Coss( fan /ulle mnh grnl t•n bull) ador en u nu platja actual. Tanmatcb:, quin interès socinl put tt•ttir pt•t· a la gent del segle XXI la simple csccmijicació opt•r·ístit•o tal com Iu Yan concebr e els autors tant, una nova fonua dl.' l'O el beu ll'lllJlS? Oiria f(lle rup. rclutar l'òper·n í·~, a Jllll"t'r nwu. iJtdi~pcn'>al>ll' per genl'l"!lr un interès ampli al \Oitanl d'a<¡UI'i>l» as~tumpt~ (important;,. é:. clar· c¡ur 'í) d'una pat·t dr la culttwa. p.,,. Escriptom i professora de piano Xavier Bru de Sala 1- El Uceu ha pn•' una dinrt•n.,ió social dc ¡,rt·¡m em•ergadura i es nodr·eix d'apot·tadon~ dí• pr·ocedència molt dh•ersa. Le, seveo funcions haru·ien d'atentln: -a més drls criteris elitistes ine\itables-. lt>s pos~ibilitat¡, dt· fonuació d'un públic mé;; ampli (em·sos, iniriad6 n la música contcmpot·ània. estímuls al;, nons compo~iton; i intèr¡.ll"rte, l'tcètera). 2 - Sí, pcr1¡ui- sc Aol basar·, com ri teatre. en 1·escenificació de srntintents univt·r·anb. Pen} haur·à du tenir en compte dues ijttitutls: 1. ElmLullcniml'nl d'ulb'ltns espcctarles clàssics, com a tcstinwni històt·ie. 2. lncut·¡Hn·ar la orccssàJ"ia ct·eació contemporània, qm• tambí• inl'lou l'ls dàssics adavtats, i és garantia d'una nt'crssiu·ia ('vo luf'iú. l- Ahan~ qur n·~. pm~~¡:¡;uir Iu tr·adi<·ió de eapitalitat oper·í~­ lico a escnla cui'Opea. El nou Licf•u ha de penn ctn: clcmocr·atitzar J'(Jpcr·a, ¡.,u dir l't'l'ur· uff•c<'ÏÓ <'O tots el~ àmbits Qocials i a tot¡, els l'lii'Ons de Cutnlunya. !;('116C passat· pet· alt l'àrea metropolitnnn d1• Bm·eduua, i inct·ementar· el nivell dels nosu·cs tm'u.ics. 2 -Si ha supcr·ut Iu segona mcitnt del scglc X,'C malgrnt el tt·t>mendismc i l'llsçllijnU vigl-nda dc• molts dels seus ar¡,'l.rments i In caiTincloJtei"Ïu còsmic11 tic tants tl'xtos, l·s gràcies a la universalitat dclll<·n:;uatgt• music·al. Mt•utrc solwev·isquin B eethc)vcn i Mozm·t, l'ò¡wr·u no p(•J•drò vigència. José Luis López Bullo Re.~po11sn1Jlr del Cen tre d'Estudis Siudical lie Comi.~.~io11s Obreres de Domènec Reixach i Recerca Catabmya 1 - Dr.~ du ~t·mpn', el Lit·c•u hu c·stat l'rín.ica centralitat lJlle, com a t•spcctur((•, hu tin~'lrl I'ÒIJl'r·u a Bar·celona. Això ha comportal ¡.wofundt•s limitar·ion:., t!b a dir·, manlenimeut de l'òper·a per a lrJ. dits i, per tant, ulltwyanwnt populm· d'aquest tipus tle músiru, (ll'l' no ¡•snu•nllu· (•I;, pn>blrmcs financers que per al Urt•n ha 'ignifieat hi,tbrieament aquel!ta manera de ser: una mant•ra dc· st•r, Jll'rÒ, ~imilnr ¡¡ la t'e:. ta de teatres d'aquest estil ro altr·f's inrlt·t•ts d<'i món. Cn•r. pt•r· tant. que eJ Liceu hauria dï.ntrntar una importwlt desccntralit:clció. no solament per a Barrrlona, ~oinó per· u Cutnlunyu . •\quc~ta descentralització. inclubtabl~·ment. haur·in de compot·tat· que ci tipus de represcntac:ió o¡u·rÍ¡,tÏ('u que r~ fa aJ Licl'u 110 es produís en a.lu·es rsreuar-is. I, per cx.•mple. pe•¡· què no oferir t·epresentacions de 11 barbierP di SitJiglia -<• dt'l qtrl' sigui- tamb~ a altres inch·ets (in«istt+~:o: barcelonins o cl'ultrcb i11dr·N:;) amb una escenografin més limitada ric 11uturalesa conccrtí.stica? En t<tlt•ns. s6<· drl paret" I( lli' mt•Jitrc us mantill{,rui aquesta centr·alitnt, els (H'oltlt•nwH dt• fnus coutinuar·au existint, n1atís amunt matÍ!! a vnll. Lògicament, In meva proposta té un inconl't•nit·nt: c¡uiu<•s pt·t·sunt'l! <'Siul"i•·n intercssndPs en el fet qui' un br rultuntJ, l'bpt•t·n, pugui s<·r d'un guurli ampli? Crec', tuolt Hi nc·cr·am(•Jit, que l'òpcm pot)ntere.ssat· (i ha 1l'mtrr·r8R11r) u lc•s pct·~onrll a partir d'ara. Es dat· qne això comporltlt"in t•stublir·unu TIOUCI l'elu.tologia operística. Quan el mrstt·t' Vc•nli rmuunit·a In Sl'\ u \is ió, des rll' la música, sobre el podrr· (Macbc,tlt, /)on Cflrlo o rlmnteix Rigoletto), està parlant, supo;;o. dt• <'lliti rr·u ¡•J porl1•r en PI seu temps: sembla clar e¡ u¡• ~i 110 e~ po~;n ui diu 111111 uova c:omunirarió, aquestes músi1(111'~ acalwn sent pum m·c¡ut•ulo~iu (molt beUu, això SI1. 2:- Escriptor Dire,·tor rlel CP11trl' Dramàtic de /(1 Genl'rtJUlCtL dc Cntalrmyn - És tuta prr¡,rtrutu t¡ut· abu~tu massa abpecles per re;,pondrr-la hrcurnc·nt, ¡wrò c•m ¡wrmcto :.uggcrir tres punts: -Rf'Liança•· la idca dl' l'òpt·ra rom a <'>pccLacle po¡mJat· i posFihiJitar un U<"l'é~ mé-. ampli i dt·mocr·àtk. que justifiqui la forta inv1•r;;ió públit'll. - ·\ngmerllnr· Iu pnrtil"i¡nwió del no,rt·es creadors. mú~ics i c:mtanlb. en el~ projet'l<'' urtístks de t'reaeió pr·òpia. -Fomentar· l'ellurm·iú mu"i<·nl u tots els nin·ll~. des dc l'ensenyament primuri lin~ u l'en-.enyanwntnnÍ\er·sitat-i. 2- •\hsolutnnwJtt: i ••I del •eglt• ~'-11 i \..\.111. •. Roser Argemí Prl'sidl'nUr de l11 Federoció d'Associacions de J1ei'11s dc Bnn·elo11o 1- El nou I.J¡·¡•u, ¡nrgnt mujot·itàr·iument amb diner·públic.}Jaut·ia ell' set·yit· d'e~ePuur·i pt•r· a molt!! més grups mus.ical:;, dc diferents niw•Us, i n u us pt'('ll~ mÍ's nsset[\úhlc.s. Hawia de pc:t·dr·r d to elitistn ¡wl 1(111' fn ui lÍJJUS tl't>.,pecturlt' que ha preseotal fin~ ara, només ¡wr· n pl'ivill•gints o pet· a umsicaJment preparats, i ofelit• un wutall més ampli dt· J.IO~sibiJitah! d'assistència. 2- Cn·1· C(IIC l'òpc•r·a IHmlté pot tt•nir· pr·ou força com a espectacl(' e· u el futur·, St'IIIJH"l' qut.• ¡,i:.,•ui t•xplit'ada i difosa no solameu I ¡wls mitjans dt' I'UIIIIInÏI·u¡·ió i ultt·f's si;;temcs, per fer-la més pr·o¡wt·u i t'otWJ,'Udu tlt' In gl'nl. Ct·cc c¡ut> el Lit•t•u poddn furilitat· t¡ue l'òpet·a, i també Ja sar.,rlf'ln. la mú~oku ¡·hh~<il•a. t'I tant ror·al, el ballet. etc .. fossin espet•llulc·, tlt t·artius i as~l'l¡uiblt•l- per a la brt·au majoria dc la sorit·tn t. TEM A Maqueta del nou teatre Una primavera cent cinquanta anys després per IGNASI DE SOLÀ·MORALIS, LLUIS DILMÉ i XAVIER FABRÉ A•·quil('('te~ A quests dj<'s. coincidint amb el cent cinquanta aniversari de la inauguració del primer· Teatre del Liceu. l'estructura ciri nou TE-atrE' creix de manera ferma i decidida. El formigó del mur de la càvea ja té tots els voladis¡:;os de la sala esperant gnü:os . parquets i veiJuts, i en els profunds murs pantalla del rec·inte de l'escenari ja recolzen els forjats dels futurs st~n l'is d'escena. Aquest espectacle evident des d<' la Ramhla de Barcelona és el triomf d'un Uarg procés i la formalitza ció d'unes idees arqwtectòuiqu e¡; que han aft·ontat la realitat i la his tòria de l'edifici i dc la institució operística bareelonma. Des del 1988 el Consorci del Gran Teatre del Liceu afr·ontava la idea de la renovació en p r·ofuncütat cruJl ecJjJici que, en molts aspectes, er·a ohsolf't. Tant des el<•) punt de vista funcional. rom elf' pre:.ta('ÍOil" tc'·cniques, c·l Teatre tenia limitacions que afcc·tavcn el confort. la seguretat , l'eficàcia i la C'apa<'itat de r·e:.posta a les exigències de les produ t·•·ions o¡,H·I"Ístiques. El lamentable incendi del 3 1 dc gener· de 1994 va condillr a una situac·ió sense retorn cap al procés de definició de la reforma i rampliació. E l Teatre j a tenia r apr·o, ació m·banística que li pennetia multiplicar per tt·es la superfírie disponible. A partir d'aquell dmmàtic dia es "a plantejar una urgent necessitat: recupel'ar el Teatre otl era i com era. Era una decisió política que marcava el reinici del pt·océs. E l nou Teatre, •rue d ' un edifici privat de 12.000 m 2 passava u un d o públic cie 32.000 m 2 , havia d e ser el 1·cs ultat d'un t.r·iplc prorés: conser vació de les pal'LS J10 aftwt adcs per l'incendi , reconstrucció dr Ja sala i <~ reuc i ó ri ' un ccliñci de nova planta tèenira mcn t ac·t u a li tza t i espf'cialmen t complet. J...a filosofia del p1·ojrcte con sisteix a constr uir un nou edifici pcr incor pot·ar, com a relíquies de la IDl'mÒr·ia, c·ls c·!lpais no destntHs i ]a recreació cir Ja ¡,ala: una t·f.plica n·alitzada amb criteris de renovac•ió tÈ-cnica i fi d<'litat filològica. Tots acruests j 1 TEM A ~ E o •è .f Estat de les obres de reconstl'ucd6 el dia 5 de marf de 1 997 espais són com pedrel:! pt·edoses d'una joia que les conté. D'aquesta mateixa manera el Tea tre serà el teixit on s ' insereixen, L~mt els espais necessaris com els Llocs singular·s e n els quals la intensitat del recor d serà l'estí mul dc la memòria. La cultura contemporània és fragmentària com ho és la nostra CX}leriència de I' a n ¡uitectu ra i de la ciutat. El pl·ojecte assmn«>ix aquesta condició fragmentària i episòdica per la qual s'uneixen el record i la contemporaneïtat d'un edifici que respon a les necessitats i a les pcrccpeious dels ciutadans d'avui. De la mateixa mant-ra crue cruan assistim a una nova repr·esentació rle Tannhiiuser presenciem, al mateix temps. la interpretació er alguna cosa que ens aniha del passat però que és. també. plenament contt'mporània, el nostre projecte afronta la recreació d ·una peça, d'una arquitectura, que ens arriba del passat però que, amb el nostre esforç, ha de poder ser· Llf"gida amb la mü·ada i la sensibilitat d' avtLi . AtJllt'sl f!s l'objectiu i la intenció del pr·ojccte. El projef'tC clc rcf'onstr·ucció i amJlliació del Gran Teatre del Liceu presenta dues àrees d'ü1ter venció ben clifel't•nriadcs . O' uua band a, s'ocupa de l'àrea destinada al públic i a tols els espais i serveis 11er als espettadors. D'a ltra banda , es defineix tota l 'àrea ctne s'oh•·c a l'altre costat de l 'arc d'escena: l'escenari i les clq .wndèncics i St'rveis necessaris per a la func·ió d'òpera. L·urf>a projectada per al pí'ililic eompr~n, en pr·iruer· lloc, la reconstrucció de la sala, però també la coustrncóó dels espais de nova cr eació qne acompan yen la sala: foyer general, passadissos rlc planta , nou accés pel carrer de Sant Pau , ser veis i altt·e.s espais comer·cials i de relació . .Junt ament amb aquestes n oves dependències també s 'acara la l'<'f'n per·aeió dels espais que no han estat afectats per l'incendi de 1994, és a dit·, l'adaptació de l'accés i del ,·cstíbul de Ja Rambla i la restauració dc l'escalinata i del Saló dt>ls Miralls. L'àrea d'es('en a. tola de no"a p lanta, dóna solució a les exjgèn cies i a les n ecessitats específiques d'un teatre d 'òpera contemporani. Aquesta àrea comprèn les set zones essencials per a la producció operísti{~a: r escenari. els serveis d"escena. els camerini. les salt>s d 'assaig. la producció tècnica i artístira . l'adnrinistt·ació i dixecció i. per últim , els espais de n•lació. És. doncs, di ns del con text general del nou edifici que podem e ntrar en el detall de com es du a termf' la t·econstru cció d e la sala. Aquesta sala històrira , Iu tf•rcer·n que el Teatre va tenir i que es va consolidar t: ll la seva decoració al final de la primera (l(•c·nda del nos tre segle, és l a que t othom identifica amb la ins titu r ió i la seva trajectòria operístira lligada a la f• iuta l. Ar a bé , l a volunta t de reconstrucció és indestriable de la necessita t el<' soluriú , adaptació o millora de l'espai, d'acord amh l'l" quatre criteri¡, genèrics següents: TEM A 150 scgu r-el a l , acús tic· a. vis ibilita t i i l-luminació escèn ita. Quan t a la acguretat, Ja sala h a adoptat totes les mcsur·cs ¡><·r· solucionar- els pr·oblcmes d ' accessibilitat, c·ir culac·ió i evacuació amb la nova disposióó r <>aj ustnda dc les localitats, el nou dimen sionament dels passad issos inter·iors. dels accessos a l a sala. r eliminació de gr aons i barreres uquitectòniqnes , la senyalització i il ·l uminació de les sortides i reconeguts el ' emergèn cia . Aquestes operacion s de recümensiona mcn l , rcor·de nació gairebé mi].]jmètriea d e filcr·es i bu latrues, r·csituació de passos i sortid c>s vénen acompan yades de l a instal ·lació de la xa t·xa de detecció i el sistema d 'extinció d 'incen d is. Les cond i('ions acús tiques de l'antiga sala eren , en ter·mes gennals, molt bones per a l'audició de les òpcr·<'s, p er ò també hi havia zones fosques o d ·acústica rlE'fi r icnt. Cal d estacar un fet que tots els <'OHCi>..Nlors de l'antic Teatre del Liceu sahiE'n i que fins i Lot c>ls antics empresaris del Teatre h a,·ien sabu t utilitzar: es deia que si una veu se sentia bé d es de la desena filer a de p latea. r au dició set·ia con ecta p er· a la gran m ajoria de les localitats d e la sala , la qual cosa feia d'aquesta filer·a la mfs adequada p er fer els càstings d e canta nts. les p ro vt~s de ' 'eu. Aquest fenomen té la seva e~-plica­ ció en la inclinació excessiva que t enia l ' arc de p rosc;eni . L'a rc· de pr osceni. també anomenat tor naveu. esta va of'ienta t de m anera que el comú d e les ren exion s acús tiques arribava h é a les localitats de mei tat , del fons de la platea, de l'amfiteatre i dels pisos super iors, p erò deixava d esprovistes de t't'flexions les darrer es fileres d e la pr imer a meitat dè Ja pla tea , una zona on l'ona directa d e la \ ' t' U de) cantant j a ha d ' acompanyar-se d' ~ouna reflexió. La m illor a d ' aquests petits d etalls passa p er la r eoricnta<'iÓ de l'ar c d e p rosceni . la resituació d els plans del sostr e, d el propi p la de p latea i de l a disp osició de tot:. els ,·ol adi;;sos dels p isos. b uscant sempre. en cada decisió. l'equilibri entre els quatre criter·is que regeixen Ja recon strucció. E ls e fec tes d e les millores motivades per crileris de vis ibilitat es fan paleses en La disposició de cada una de les bu taques a tots els p isos; probablem«>n t, la nova il1clinació de la platea serà la més evid ent d'aques tes mesures . T ambé cal esmen ta r la t'fo r·ien tació de les llotges, a fi que s'encarin més eap a l 'escena i la supressió de les colu mnes de p la tea , sota el vol adís d e l'amfiteatre. Si b é n o ha cr·escut l a capacitat d el teatre, sí q ue ha n millor·a tles condicions de visibilita t, confo rt i comodi ta t dc tots el s esp ectadors. Tot i això l a rtispos irió dE' teatre a la italiana. en forma d e fe r radura , fa, dc manera :inevilable, que deter·minades situa<'ions laterals en els pisos superiors no tinbrttin visió. Aquestl's l ocalitats, clarament itlen- El mur cie la càvea amb les bigues de la sala d'assaig gene ral. A l'e spai de la sala ia hi ha e ncofrat e l 1 r i 2n pis tificarit•s, també ten en el seu inter ès per a melòm ans q tre. amb Ja ins tal·lació de llum individua1itzad a dt• les seves b u taques, poden seguir el llibret o la p artitura . Lt'H n <'re~s ita ts lumíniques d e l 'escena fan q ue la sala no pugui e'>lar- ne al mat·ge. Des de l'inici de la il-l umin ació elèctrica i l ' a p arició dels p roj ector, . les sa l e~ dels a ntics teatres de I"òper a han sofert Ja difícil incorpor ació d'aquests elements enmig de la seva decoració . La recon strucció d e la sal a i. especialment. Ja ciPl seu sostr·e ens ha per·mès de tt·oh ar la localitza<'ÍÓ el<' tr<•s à rees per a Ja projecció lumíniC' a c·ap a r Psc<'na . La disposició dels diJerenh nivells d'aquest c-lem<>nt qu e cal recons truir. t ambé n l'r.csHàr ia ¡wr r r·iteris acú stics, h a fet possibl<· aqul'sl a VC'nÇ. El futlll' d el s esp ectaclc>s d 'òpera am b 1<~1> seves c¡11a nt ioses inver sions ha d e passar per la p ossib ilitat d ' un a bon a difusió televi sivu. L'c•x t·cn sió d c l'espectacle més enll à dels murs dr l Leatr·c forma part d ' objecti us que s'ba n p revist a<·omplir· a mb la màxima cura. L'atenció 1ècniea pe t· ta l q u t' la sal a i l' escenari Linb'tlin ]('., ins lal·lacion¡¡ més atleq uatleR per a Jes r etraus.OÚ:lsion s lc'lt!vis ivt·" Ira es tat també prest•nl en el projl'r lc> d l' I'Cl'Ontil i'UC'CiÓ. TEM A Els suggestius annals del Liceu per JAUME TRIBÓ «UJ..'511 ots els tcatt·es d'òpera importants dt•l món han tingut interès a conèixer el seu passat. La compilació dels a nnals és tlna tasca que tots els gt·tu1s teatres han realitzat m(•tòdic:ament i que molts ja van t•clitar tluranl l'ls T anys t.renta. Encara avui dia l'estudiós o l 'a- - l- a a I. a a ;r l· e a l' I. ~I ;t a ¡- ·- LUN!l~ 2~ -~-- nB llE.OREIIO DS ~~ 6¡8, ''"" . Y ttOTICI.ll.t\, BDICION DE LA. TAl\.Dll. El T...iC'eu, no. feccionat que vulgui sahc•· una data concrl't a, una relació d'intèrpt·cts o dC' títols. bo té . ~~ ncn-cclonn. -Auc:b• IUfO lopr to ol !.lceo Ol\ loc:ldcol• oolablo. Xlo•ntnuho ol >>&<OotiP .~plo d.t Guillormo~ y al rro~ioliem¡><~ q~t de>~ olt ports drrocl>& dt I• cnuoh uit to o ~mbrno ;, oatio. desdel• nul• oJu•sL<. y dt I• &•torla dol pi10 cu.ulo, so d"rlomaba •I GÜlulco UO U OUlle remN quo fÍOO Ó che.. r o•bro lrt.S IUCoi¿J 1 Lli\Ïckll Lli ftt QUt •ocúilad.u deL> nio dol ~Ito 66m.19. rrcibléàdoiUi bat.ll'•u'i~1!1olpcrso~s qu~:,. 1 . •n soaLI'òu u~ los pue>lo.• ÏDCitdl&los, r elp(l.~llto cc 'st~.tal, 'pbrqdo !D d ~omoolo del d~· !'lomo"' troy4 quo Colli uca !'<"•~•. El aollllal c¡o<4illloolo<lo. J.a Aotondlld c¡uoJrCI •• I(Qdj¡ !t. ruaC.ÍOD puclicó liS opor\UOU itUJ.&O,l(l01SU, rut11t&.DdO u¡UD pUttO t¡U.t d.. lt fu6 electo docuualid&d r 00 do pttCilédil\\ll J crwiooliolcoc:io!l. difícil. Potser pel fet de set· Ull tt~au·e pt·ivat, l'últim gran teatre pri"at, en ('I qnal INI empreses se succeïen sensC' deixar-hi res. la compilació de cerles dades no ('ra mai iniciativa del Liceu, sinó que la realitzav<'H parlic:ulars . cadascú amh una visió diferent. Hi ha t'ls tt·eballs pacients de Joan Fort Romeu. Salvado•· AguileiJa i Jordi Vilà i Casals, tots drdicnts exclusivament a l'òpera i basats. en apa1·em,:a, en d que a la seeretaria de la Propietat del Gran Teatre del Liceu és conegut com el "Llibre d'01·". o és un Uil)l'c, sinó que són quatre i r ecullen de manera sumària l'activitat operística i, a partir del 1930, Lamhé la de baUet i la de concerts . Pel que fa als conter-ts, cal dir que els programes no hi són detallats. Tots aqu ests treballs, inèdits i de forma manus(')'ita o mecanografiada. ignoren els espectacles que no siguin òperes senceres i això dóna una visió clt-1 tol deformada de r activitat del Liceu durant aquests 150 anys. Els annalb d'un t<'alr-c s'ban de limitar a tres aspectes: dates, títols i intèt·p1·ets . En els tres camps, la invt'stigació i, en conseqüència . la infol'mació ha d<' ser e;\.hausti va. En els annals que confeccionem, des dd pl'Írner moment es va comptar amb el suport i lïnt<'l'f>s dr l'historiador i cap del Depat·tumenl Musièal drl Teatre, del qual depèn r arxiu' amb els seus a rtirlcs introductoris de cada temporada, la 1nmsf•t·ipció. Ja maquetació i la pertinent cool'(linul'i ó informàtif'a; va ser ell qui, pt·ecisamcnt . sugger·í qtH' (•) u·cball no es limités als Lítols opei'Ístics - lo S•·alo ho ha fet imptmeruenl-, sinó que reeollís dia p er diu Iu totalitat dels espectacles. Ja abans de l'iu1·encli <'S eomençà LUl Lrehall comú, l'viclentnwut ll'ttt i laboriós. L'obra l1a pt·es, així, unes propor-C'iom. 4lH' en u11 pt'iucipi no es preveien. El "Liihrc cl'or" ltu n•t·ullit més o menys la part ofl\biïJ•· corresponent a l'òpera. amb Lots els en·ors i omissions excusables en un treball copiat i recopiat per diferenlb ma11s. Pel que fa a la resta d'espectacles. majoritaris dur·unt molts anys, s'ba,v:ia de comen~·at· de zet·o. I es decidí fer el matei.x amb l'òpera. L'olwa I[Ue en resulta, enca ra no enllestida , és de pt·oporcions gegantines . Remarquem que ja la pdmct·a Lcmporacla, 1847-1848, compt·engué la xifr·a impr·essionant dc· 432 ~spec tacles . N'hi havia diàriament. Molls diuHu.•nge¡;¡ s'arribaven afer tres espectacles: t•oncc·rt al matí, comèdia a la tarda i òpera a la n.it. El ritme dt> treball no s'interrompia a l'estiu i t>ls compta ls dies sense cap funció bo eren sempre per motius fo•·tuïts. Dm·ant els prime•·s catorze anys d'aNivilat. que corresponen als del primer· edifici, l'òpera no era encara el gènere més rep•·esentat. A la primera temporada només nn 25% de les ftmrions 'an ser de caire operístic. El Lic<'u no et·a encat·a un l<'atrc d'òpera: era nn teatre on teni<'n cabuda tots els gèneres. però sobretot el teatre padat. en vers o en prosa. i la dansa. El tipus d ·CSJH'Ctacle més freqüent era una frmció mü.. ta f01·mada gairebé sempre per una "simfonia", cle la qual no s't>specifieuva n:i el títol ni l'autor, un ch·ama o una comt-dia, un baU de caiJ·e andalús i, per· acabar, "un dit•ertido sainete'', també sen se títol ni au lot·. El niveJI at'IÍstic era ben baix i infer·ior al que of<>ria t•l 'rC'att·e de la Santa Creu, que a parti•· d~ la inaugun.H'ió dt>l Liceu va t'ebre el nom dc Tl.'alrc Pt·incipal. Els idiomes emprats eren el castellà pt'r altt>alre i l'italià pet· a totes les òperes. L'Íls ckl cn tal ii es rC'duïa a les Passions durant la quaresma i a alguna eomèdia bilingüe. La pt·ova qur d LiN·u no sot·brí eom a teatt·e exclu sivament d'òpt>ra. Iu lt'nim ja t•u la inauguració d e la sala, el TEM A 150 4 d'a hril de 1847, amb u n p rograma mixt de quat re obr·cs: • Una ·"brillante sinfonía del malograclo moestro cataÜtn Comis''. • El drama en t1·es a<·t<•s i en vers Don Fernando, el de Antequera de Ventura de la Vega . • Rondetia. Música dc Jo!'lt'p Jurch i coreografia d e Joan Camprubí. • n regio imene. Cantata e n vers italià d<' Joan Cor·tada. amb música dc )1arià Obiols. Fins trt-lzc dies després dc• la inauguració de-l teatre 110 alTihà l a primera òpera, Anna Bolenn, dc Donizetti. Tau t com per l'òpt"r a, el públic· s'interessava pel ballet romàntic. Ciselle i les grans obres de Cesare Pugni eren qualificades sovint <'Om a "gratt baile espectaculoso··. Pel que fa al tt•atrc parlat. les empreses procuraven atraure el públic amb ch·amcs esgarrilosos i títols tan suggestius com Fabio el nouicio, La caverna invisible o El bandido incógnito en las ruina-s de los templarios. Les primeres temporades van inclour·e també conc:erts. però d'un ni\CU ínfim pel que fa a la programació -en gr an par·t eren els mateixos rigodons. polques i valsos dt"ls balls de màsca•·es- i r·ecitals amb l'instrumentista virtuós de tom; Pab]o Sarasatf• ja hi actuava el 1860. L' asp e<·te anecdòtic de la primera fàlu·ica del Liceu. fi ns al 1861. any del primer incendi. i que algú ha considerat >ergonyós de desenterrar i fer conèixct·, el constituïen els farciments dels entt·cactes, am b actu acions de prestidigitadot·s, equiliht·istes, mags, gimnastes, funàmbuls, tt·ape?.istes. iJ.lusionistes i altres actuants dt• difJcil catalogació. J a a la p 1·imera temporada. els entreactes d'El barber de Sevilla s'ha,ien d'animar amb actuacions del nord-americà John Lee:; i els seus fills en "estraordinarios ejercicios icarios y equilibrios sorprendentes ... El 1857 actua,·en ·'Mr. Lambert y la señora Lola Cabañes, sonómbula de primer órden, en esperimentos de magnetismo y de múgia antigua". El 1858 l'acròbata anglès :\1r. Hc:-ngler tocava d violí mentre feia salts mortals "sin perder ni una IlOta''. El Liceu ha toral fons més d'un cop. Un dels momen ts més inaudits de la seva història és l'actua(·ió dc Mr. Lebeau, imitador de veus d'anim als. el 1851; Monsiem· Leheau imità cinc ocells i també •·e[ gru.ñido dellechón. el relincho del ca ballo, el canto del perro [!] y el canto del pollo··. La crítica d iu que va ser tol un èxit. No oblidem tamp oc les improvisacions segons temes sugger its pel públi c, Ics inn ocentades del 28 de desembre -amb les carte1Jc1·es escri tes en vc1·s- i les rifes naJal<>nques quan se sortejaven galls dindi entre el públic. La p rt>ten sió que el Liceu fos un teatt·e exclusivament d' òpc'ra i, com a molt, d·òpera i ballet, ha influït sempre quan alg(l, i ja al segle passat, ha volgut f(' r un r·ccull dels espectacles re1wescntats. Els bon s intents rea litzats tenien aq u<'sta c•lara intenció: la recopilació clc les òperes s<'nceres rt>pn~st•ntades. Cal destacat· això de les "òperes sencet·t>s''. perquè duranltol el segle passat és molt freqüent l'espectacle d' òpct·a en què es r<'u neixen actes solt s de diferents òperes. I pel q ue fa a la "serata d'onore", ftmc ió d' homen atge ui divo dc torn, el costum s'allargà fir1s als anys cinquanta del nostn• st•gle: encara ell952 Gertrucle Grob-Pt·audl i Max Lot·cnz van tenir una funció d"homenatge amb aetes solts de Fidelio, Tcmnhiiuser i Siegfried. Ignorar aquest tipus d\•spcctacle deforma la visió total que voldríem revelar del teatre. Si ens limitem a les òperes scncen•s dt'ixem a banda tol el rt'gu itzdl de comèdies i ballarugues deb p1·imet·s cator?.t> anys. els grans ballets. les danses cle cai1·e andalús eom La sandunga de Triana, La gaclwna resa/(t,a i El rumbo macoreno, comèdies de màgia. sarsuela i C'Oncerts. Pel Lir<'u han passat grans intèrpr<'ts que no h an intervingut en cap espectacle operístic: Cnrlos LatorTc, Barbara Lamadrid. Pahlo Sarasate. Richard Stt·auss. Igor Stra,insky. Pau Cm;als. Heitor Villa-Lobos. John Barhirolli. Eugenc• Ot·mandy. Ge01·gt' SzeU. Maria CaUas, filharmòniques de Berlín i de Viena, lgor Marke,' itch, Herbert von Karajan, Georg Solti. Lorin MaazeL Jessie Norman, Unís LJach, Josep Maria Flotats. Pierrc Boulez, Dietrich FischerDieskau. Kiri Te Kana,~a ... i, pel que fa al c·apítol coreogràfie. la llista seria inacabable. Una recopilació C'-clusivament operística deixar-ia al marge molts grans noms. alguns dels més grans. Pt>r això cal un t1·eball exhaustiu i reC'ollir dia per dia totes les a('tl\itats que s'hi han fet. Algunes d'aqueste~ acti,itats. ha avançat algú. semblen impt·òpícs d'un teatre com el Liceu i no caldria fer-ne e:-.rnt'nt. No compartim aqut'st c·t·iteri. El passat no es pot canviar i voler-lo ignorar és posar el cap sota l'ala. E l Liet'u no perdrà la dignitat cncat·a que el desrnitifiqul'm. Recordem que el segle passat a Ja sala no hi ha,ia només persones. També gossos i gats que hi vi,icn de dia i sortif'n quan entrava t>l públic. Alguns gossos. però. a na' c'n al teatre amb t'ls amos respectius. El dia abans dc la inangurac·i6 del Liceu , l'alealclc constittH•ional acciden tal Valeoó Esparó diNava unes d iapo!'licions tan pc1·egr ines com '·Se prohibe lle¡;ar perros". Aquesta prohibició contïnna que. efecth ament. els gossos anaven al teatre. '\o eren gosflos solts. sinó que c·ls duien els amos. La història del Liceu mereixeria pot!ier un petit apartat dc hèstjf•s: d 1858 un "enorme perrazo" quf'ia df:S del q u ar t pis durant PI segon acte de Guillem Tell de Rossini; ell872 ho ft•ia "un perrito" des del t(•J·cer vis -els dos animals van mor·ir de la caiguda-. mcntrf> que el 1875 t.an gat feia houor· a la fama quan CJUC'ia damunt d(•la barana de l'orquestra, n·holavu cont ra u nu butaca btútla i sor tia miolant JJCl" lu p lutea. MUSICALIA RETRAT ra es SALVADOR BROTONS t'S ·lt Un músic integral !o Ja le el dJ ~e 1. ió .1- el L'S ~e .o :t. lS Ie 1. r· ]. 1- If i. p 1- ¡e ò :s ·s ;s t. lt L. L- O e s ·1 tí .- r¡ o r e !1 '1 Salvador Brotons va ne1xer a Barcelona l'any 1959. Va començar l'estudi de la flauta amb el seu pare i després va continuar la seva formació musical al Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona, on va aconseguir els títols superiors de flauta, composició i direcció d'orquestra. L'any 1985 es traslladà als Estats Units i assolí el doctorat en música a la Florida State University. Des d'aleshores resideix i treballa als EUA. Com a instrumentista, cal dir que durant gairebé nou anys {1977-1985) va ser flauta solista de l'Orquestra del Gran Teatre del liceu i també va ser membre de l'Orquestra Ciutat de Barcelona { 1981-1985). per M. LLUÏSA MOÚN alvador Brotons és una dc les p e rs on<~s tJlll' està adquir·int més renom com a romposito r. Ha escrit nombroses obr es pet· a orquestra , pt>r· a diverses formacions d e cambra, veu i per a alguns instrumen ts solistes (piano, guitar·ra i aq >a). lla estat guardonat amb quil1Ze premis de composició, enta·e els quals d cstaquf'n f'l Premio Oa·qut'Sl a Nacional de Espafla (1977), p er les seves Qttatre pecPs per et cordes el premi Jove d ' Or ( 1980); el P•·enti Ciutat de Ba•·ct-loua (l'any 1983 , per la seva Primera Simfonia i l'an y 1986 per l'ohra Absències p e•· a nal'l'arlo•· i on¡uestra); el So uth rus lern Composcrs Lt~uguc Award , per la seva Sinfonieua da Camera (1986); 'l'he Maclison Univea·sit·y Flute Ch oi•· Composilion Awa•·d (1987), p er· la seva Suite de jluu- S tes, i el Premio Reina Sofia d c Composició11 (1991 ), p er la seva obr·a Virtus per a onruestra. L'any 1989 va r ebr·e un ench rec de la National Endowmcnt for the Arts i Ja Florida Stat e U niversity per compondre l'òpera en dos actes Everyman, la q ual fou produïda i enregist rada p er t elevisió el mes de juny rlc 1991 als EUA. Tot i que continua actiu en f'l r am de la composició, la seva principal activitat es con cf'nt•·a actualment en la direcció d 'orquestra. Ha estat dit·eclo•· assistent de l'Orcruest ra Simfònica dc la Flot·ida State Univers ity (1986-87), di•·cctor· titnl a r ck l'Oregon Sinfoniettu ( 1990-93) i d e la Mittleman J ewis h Community Orcht>s tra (1989-91). Actualment té a ràrn'c· seu dues nrq ll('Str rs a ls E UA , la Vancouver Symphony ( Washin~­ ton), on exerceix la titula a·it at des de l' any 1991, i I' Oa·cJlH'Str·a cle la Portland State University, universitat on també imparteix lliçons d e cont•·apunt i litera tura ric la míasica . P er a la t<'mporada 1996-97 ha estat nomenat pt·incipal di•·cc·tor convidat d e l'Orques tTa Simfònica del Vallès. orquestra dc la q ual a sumit·à la dü·ecció titular E'l proper any. Ha dirigit <·om a director· convidat diverses orq11cst res als EUA i a Europa, en tL·e l es quals la Tallah asse Symphony. Blue Lake Fes tival Orchestra , Ràdio Praga, Colwnbia Symphony, Portland Youth Symphony, Seattle Youth SYlnphon y. Louisiana State Sym phony, l 'Orq uestra Simfònica de Bun·clona, l'01·questra del Gran Teu tre del Liceu, l ' Orqu estra Simfònica d e Bale;u·s, Orquesta de As turias, Orqucsta cle RTVE, I' Ont:ues tra del Vallès i la JONDE. Dcsp r~s d'aques ta presentació, poques coses s'han d ' afegir MUSICALIA RETRAT a priori, però Lot i l'extensió i ma¡,rnitud d 'a llò que acabem d'esm<·n ta1·, serà e ncara més soq>r encnt clescobri1· les infinites q ua litats i els pensaments obC't·ts i en moviment en un diàleg ca racteritzat per un acollim en t molt n atural , proper i famHiar. -Qtü11a ha esta t la influència a la teva forma c ió de l'aJnbient musical q ue has viscut a casa? 150 42 222 - L'ambient mnsical que he rebut ha estat cruciaL El meu pare era (i é~>) .flcmtista, però no solcunent li agradava el repertori cie flauta , tarnbé li encantava l 'òpera. el simfonisme. a casa s'escoltava molta música i, sobretot, els autors que més plai"en els sentíem cada dia. D'aquesta manera la música va ésser sempre present a casa. Des cie ben petit cada diumenge anava al Palau a sentir els concerts de l'OCB i vaig agafar-hi tanta afició, que quan el repertori m 'entusiasmava anava a totes les sessions i a l'assaig general que es feia el divendres. Llavors el meu pare em va iniciar en el solfeig i en la interpretació de la .flauta.. En principi ell no ·volia que jo fos músic. però com que va veure que jo tenia condicions, entre elles l"oïda absoluta, va creure que podia esdevenir ILI/ bon músic i em va permetre tirar endavant. A poc a poc em vaig anar endinsant en el món dels sons i va arribar un moment en què la música estava tan dintre meu que quan anava a sentir als concerts autors com Beethoven o Txaikovski (que en aquell rnoment eren els meus favorits), allò es convertia en un delü·ius trf'mcns i era un apassionamen t tan gran que contínuament se'm posava la pell de gallina. Quan era jove, recordo ha·ver gaudit moltíssim de la rm¡sica i, és clcu·, l'a.mbient a casa. va ser cabdal. -A quin a edat es va depertat· la teva vocació per la mús ica? - lo vaig néixer amb lct música, és com ara el cas de la rne-va filla , que cada dia escolta rruísica, la sent i canta molt. .. No hi ha cap edat concreta, és eles de bon principi que hi entres. L'estudi el vaig iniciar a. l'edat de sis o set anys amb la pràctica del flautí i després em vaig introduir en el piano tol combinant-lo amb lnjlauta. -Com has assoüt i compaginat la teva plurivocacionalüat musical (com a instrwnt>ntista. compositor i director d'orquestra)? -Jo vaig començar amb la flauta, el solfeig... no pensava en cap moment en la direcció d'orquestra ni en la composició. En aquell moment em dedicava al meu instrument i em preparava per ser un músic professional. Però de mica en mica va arribar un punt en què la .flauta se'm va quedar petita, perquè és tan soL$ ww línia melòdica i vaig agafar més gust al piano per les seves condicions harmòniques . A partir dels cat.orze anys vaig entrar Pn el món de la composició, la composició és creació, i això em va obrir moltes perspectives. Encara que en els inicis componia d'una manera molt romàntica, imitant molta gent, ja m'expressava jo ma teix en la meva música. Després passa qne si tu t'expresses i tu crees una obra, posteriOt·ment ·vols interpretar-la per trcmsmetre tot allò que has sentit i treballat. Si era fàcil (l'obra) ho podia fer jo mateix, però si era massa difícil, ja havia de deixar-ho en altres mans. Si l'obra era per a piano, la podia interpretar, perquè en aquell temps m'hi dedicava força, però si per exemple l'obra era per a orquestra, la cosa es complicava molt més. En trobar-me en aquel-la situació, vaig pensar que si estudiava direcció d'orquestra se m'eixamplarien els coneixements, i així també em va ctconsellar el mestre Ros Marbà, el qual considerava que si volia ser compositor, necessi.tuva fer estudis de direcció, i tenia raó. Vaig estudiar direcció, no per l'afa.ny de poder-ho j'er, sinó per l'afany de crear~ de fer música i de fer allò que jo volia. Dirigir és fascinant, poder matisar els dí·versos colors, les intensitats allà 011 MUSI CALIA RETRAT penses que la música ho demana. Tot el meu camí en la meva professió ha estat una progressió natural. Jo no entenc les persones que des que tenen una edat molt primerenca ja diuen, per exemple: "jo seré director d'orquestrct", perquè jo crec que tot respon a un procés evolutiu lògic i a. wta afirmació com l'anterior s 'ha d'arribar com a conseqüència de la mateixa. formació musical, 1t0 s 'ha de planificar tan prema,tttra,ment. Per exemple, l 'experiència d'haver tocat durant cuzys en d~tes orquestres (Orquestra del Gran TerLtre del Liceu i l'OCB) em va permetre conèixer els diferents directors d 'orquestra, les diverses maneres de treballar amb una orquestra, em va ser possible observar quin és l'entrellat de tots els instruments, saber què se sent com a primera flauta, com a segona, què sent el segon clarinet o el darrer fari$tol dels segons violins. Tot això és imporUml a l 'hora de comprendre la psicologia de l'orquestra. Llavors vaig veure que entenia tots aquests elements i que estava preparat per fer direcció d 'orqLtestra. Però on realment vaig fer pràctiques de direcció d'orquestra va ser als Estats Units . liquí vaig acabar la carrera de música nwlt bé, estava molt ben prepara.t, p erò d'una manera molt teòrica i poc prà.ctica. Un cop finalitzes els teus estudis, t 'ac/ones que no pots tenir u11a orquestra, perquè ningú 110 te l'ofereix, o si es dóna el cas, és una orquestra que no funciona bé; en fi, aquí és molt clijicil obrir-se camí. Salvador Brotons ens mostra la seva faceta d 'estudian t durant Ja qual. tot i considerar·-se ft>liç i afortunat pH haver ga udit d'una sòlida formació , amh p<'t·- sone tan sav1es com el mestre Poe h, Oltra. García Gago, Ro Mar·bà o )1ontsalvatge . va saber· captar també la insa ti fa cció que pol ca u ·at· en tm cert moment la poca inleb'l.·ació pr·àctica d ' un mi-lode que és profund i ric. - A par·t d 'assum ir la direcció dt> divct·ses orquestr es als EUA, h as tlesen volupat una altra aptitud , la de mestre : qnè ens poddcs dir d ' aquesta experiència '? -Aques t és el desè any que est.ic exercint de mestre a la Port la.nd State Un iversity. H e impartit classes de diverses matèries: di recció d 'orques tret (e11capçala11t l 'orquestra de la mateixa universitat), història de la música, contrapunt i Zilerahtra de la música. Aquesta última a ss ignat~tra no és con eguda. aquí. Es tracta d'una mena d 'història de la música , però basada únicamen t en el repertori d'unn formació o forma musi- ~ ¡¡;:o ...e ~ e;• ¡;j' 150 ,_ l- a !S 11 e, a . ;"';' 7~ a !S )- n del 25 al 28 de setembre de 1997 Destinat a: • Agents i promotors artístics • Discogràfiques • Entitats i associacions • Firmes comercials de venda d'instruments musicals • Revistes i publicacions especialitzades • Luthiers i altres tallers de fabricació pròpia d'instruments musicals • Editorials de música (partitures, llibres. material d idàctic,... ) • Festivals i Cicles de concerts • Orquestres, grups de cambra, solistes, ... IS o ~ o 11 Mercat de Música Viva de Vic • ~s una de les trobades professionals de la música més importants d'Europa • Es reuneixen prop de 800 professionals i més de 100 mitjans de comunicació acreditats, tant estatals com internacionals. • Per primera vegada, el sector de música clàssica es concentrarà a l'Edifici el Sucre amb els espais següents: • Saló comercial de 250 m~ • Sala de conferències • Auditori amb capacitat per a 300 persones • Bar - Restaurant n a •S E:.difici el Sucre -~"' · ~,._, .. ' '. --- >, .,I Àrea de Música Clàssica ImpeVic Mercat de Música Viva de Vic Reserveu ara el vostre estand Informació: Historiador Ramon d'Abadal i de Vinyals, 5 , 2a Planta. 08500 - VIC Tel. (93) 883 31 00. Fax (93) 883 26 26. MUSI CALIA RETRAT 150 44 22t cal. Així, per exemple, la literatura de la música d'orquestra consisteix en /"estudi i CanàUsi de l'euolució de la música des que es va iniciar l'orquestra (en el període barroc) fins ara basant-se en el repertori d'orquestra. Ser mestre, per a mi, ha estat molt imporUtnt, enfrontar-se a ww classe de uint o més persones per impartir una matèria teòrica i rrear tmct comunicació, t ransmetre la passió per allò que està.s t,reballant, és un fet i tut repte paral·lel a la direcció d'orquestra. -Quin concepte tens de l'anàlisi musical d ' una obra"? -Primer. un ha d'entrar en l'obra, cantar-la. tocar-la ... L'anàlisi és una qüestió molt personal. que utl mateix ha de descobrir: els mestres et poden guiar, però ets realment tu qui has de ftxar-te en els elements. observar la forma, la dinàmica, la topografia de l'obra. No sempre s'ha cie seguir una anàlisi tipificada; de fet, laforma és un motlle. ru1 patró no estàtic, és vivent, l'has de descobrir tal i com la va descobrir primer l'azztor. En el camí del coneixement, l'obra creix amb tu, i com deia el mestre Olt ra, "t'has de fer teva l'obra, que l'obra ja no sigui del compositor. que sigui teva", així t'identifiques amb l'obra i la pots comprendre millor. -Com E'S viu amb un peu als EUA i l'altre a Catalunya? -Bé, la millor solució és no cremar-te ni en un lloc ni a l'altre. A mi m'agrada molt Catalunya, el clima, els costums, i sobretot la gent, però els EUA em proporcionen un sistema de vida que em funciona 1nolt m.és bé. Als EUA està tot pensat perquè tu tinguis el teu temps individual. La. planificació del dia és justa. Aquí a Espanya, per exemple, el dia comença a les v uit i finaütza a les dotze, gairebé no tens temps ni de dormir, tens la sensació que el dia no s 'acaba mai. Allà, en canvi, comences a les vuit i a partir de les cinc, el temps és Als EUA tot està pensat perquè tinguis el teu temps individual teu, i la uida és m olt confortable, tens totes les facilitats qtte puguis imctginw·-te. 1'enen la mentalitat molt obe1·ta, mai no he tingut problemes en aquest sentit, t'ofereixen una flexibilitat que permet que et desenvolupis com a professional fora de l'ensenyament. És una manera de viure que m'agrada molt i voldria conservar-la. -Com compaginarà le diverses activitats musicals i la vida als dos continents? - En principi em quedaré amb una de les orquestres dels EU'L segurament continuaré al capdavant de la Vancouver Orchestra i reduiré la tasca de mestre. Per a mi, el vessant de mestre ha estat molt interessant i no vull deixar-lo totalment, però ara com ara és l'última prioritat. Veuré si puc continuar com et professor co11uidat i fer algun curs breu o bé com a mestre en una dinàmica de q u arlc1· time i només fer una classe de direcció. de composirió o d'història de la música. Encara haig de pensar com ho organitzaré tot l'any vinent. El meu desig seria dedicar-me 111é.~ a la direcció. en l'Orquestra Simfònica del Vallès o com a director convidat en les diverses orquestres europees qne m'ho han ofert, de manera que em quedi temps per compondre. - Com veus Ja (Tcac:ió musica l a les envistes del segle XXI? -Bé, jo no sóc fut.ttròleg i es .fa difícil de dir el que p assarlL o no i encertar-ho. Però sí que puc explicar el camí pel qLur.l jo crec que s'hauria d'anar. Venim d'un$ anys fosco.~, difícils, un temps en què s'ha produït una dissociació molt gran eni re el compositor i l'audiència; aquesta no ha pogut seguir el compositor perquè li ha parlat en un llenguatge molt abstracte, molt estrany i difícil d'entendre. Si volem que el creador el segle Ui pugui interessar a. l'audiència, ens hi hem d'apropar, però també l'au.d iència s'ha d'apropar, ha d'haver-hi un esforç per les dues bandes. El públic ha d'obrir-se més a les noves possibilitats i suggeriments i no quedar-se amb els autors clà.ssic.s de sempre. Per aquesta raó crec que la mú.sica haurà de ser més directa i amb ww càrrega comunicati·ua més impactant. -Qu antes obres in tegL"en Ja teva peodu cció? -Unes setanta-tres aproximadament. tres simfonies, vuit poemes simfònics, moltes obres de música de cambra, diverses peces per a veiL i una òpera de la qual estic molt content. -Has escrit per a cobla. Quins al·liciPnts dóna aquesta formació a un compositor? -Primer de tot, com a cutalà penso que és un deure escriure per a cobla. Com deia Toldrà, la cobla és, amb totes les seves limitacions, una formació perfecta. Si es treballa bé i es toca afinadet, té unes possibilitats moll bones. L'altre dia vaig sentir la Cobla Sant ]ordi i uaig quedar meravellat, també uaig escoltar els Montgrins i em ucw agradar molt. Últimament veig que les cobles han canviat el fet de tocar sempre fort i brillant. La cobla m'interessa. són instruments fantàstics si saps com els has de tractar. He fet cinc sardanes i una glossa i també vaig realitzar una transcripció per a dues cobles d'una obra que és originalment per a orquestra, es tra-cta de la Rapsòdia catalan a, que va ser estrenada precísament per l 'Orqu estra Simfònica del Vallès . -Què creus q ue has apor tat o apor·tes a la música com a compositot·? -Jo sóc sempre honest i qtWII componc m'expresso jo mateix. é.s a dir, comunico la meua per- MUSICALIA RETRAT :lS- lO- un ~lt Si Xl .a. rò ·o- ga la .a- •e- de es la ns .a· ./à re la 7t· a. fi- )[t la ar ,,. Jn dg {'et rt. ts- nc bé ·ió rte a, a- ;in· o u- lll x, ·r- sonalitat per mitjà de les meves obres. De totes maneres , els compositors sempre tenim dubtes, no sabem mai si ho hem Jet bé o no. Per exemple, Verdi després de sentir Wag ner va pensar que tot allò que hauia f et fins aleshores era incorrecte i que no hauia pres el camí que caliu; ma/greLl tol , més ta.rd vn reconèixer com a bona la seuct pròpia .feina. D 'una altra banda, tenim el tema de In transcendència. jo no sé si Salvador Brotons es tocarà. o quedarà. en l'nb/i t. He pogut conèixer r.w a gran qnantitat d'obres ext raorcliuà ries d'a utors com Mau én , .Joaquim Serra , Lamote de Grignon ... que estan an·aco11acles 1 110 es toquen i oixò em fa pensar que podria succeir-me el mateix molt probablement en unfutur. Cal dir que, c nc·ara que con sidet·i aqursta possibilitat en el futur, en aqu<·sts moments Salvador Bt·otons és un dels autors catalans que més s ovint s'intet·prcten: així mateix , un bon nontbt·c d'obt·t>s seves han estat enrc~:,rist rades t>n divt>rsos CD, tant a Europa c:om a ls EUA. -Què sign ifica asAumi r la titulal'itat dc L'OSV? -És 11110 orquestra amb la qual jo he lrebu.llat abans, ltefet Òperes i roncerts simfònics, sempre l'he trobada una orquestra m~lt ben disposada a .fer una fema bona. amb uns músics JOVes i majoritàriament catalans , que és una cosa molt important per a una orques/ ra catalnnn. Ara. bé. també té limitacions, la primera l'econòmica. ja que gairebé s 'cmtofincwçct ella mateixa. També hi ha una limitació de programació, twa limitació a.rtística des del pwll cle vista que s 'han rle fer concerts populars per vendre. Però alhora és una orqnestra que té wz espai clins de la societat ('(I,/ alana i també pot sortir fora ifer un pctper digne si e.s trelmlla seriosament. En resum, hi ha una bona predisposició, twa bona gerència al darrem i els músics estan encisats; )Jer tol això i perquè és la primera orquestrn que assajaré en la meva llengua, he pres una actitud plena d 'il-lusió. -Quins reptes N p l antege~> amb rosv? -És fonamental anar amb la qualitat per dnvant. Intentaré trobar un bon equilibri entre obres, autors, estils i solistes estrangers i d'aquí. També tractaré de clonar snport a la mtísica catalana i no solament la contemporània, miraré de re.~ ­ catar un passat que no podem deixar cle bwtda. M'agradaria plnLLre a tothom , tot i que sé r¡ue és gairebé impossible. Recordem que aqnrsta vohmLal de recuperació i dif1tsió dc Ja música autòctona ha quedat palesada en els enrc~;istr·amC'nts dc més tic vint obres de compositot·s cià ics catalans realitzade e n d s darret·s do any amh l'Orqucst t·a imfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya sota la S<'Ya batuta. -Q uins són els teus autot·s p r·edilt•f•tcs'? -Quan tu estàs treballant zwa. obra és perquè l 'has prog ramada i t'ag rada; en aquest sentit, l'obrct predilecta és la que CrebaIlo en ca.dn moment. Un cop li van p reg nu tar n Pro kojie u per ln seuct simfonia p referida , i ell va contesta.r que la. seva simfonia predilect.a ern "el seu darrer fill ", és a dir l 'última que est. a va component. En el meu cas penso el mateix, la meua obra preferida, ai.:cí com l'autor. és l'última que em trobo dirigint. Salvador Bt·otons es cat·actet·itza pe•· una p ersonalitat oberta. ea l'ismàtica. ex'Pr essiva i molt comunicativa. Es tracta d ' un dire<•Lot· que tt·ans met amb ent"Us ia~>me les seves idees a 1ms músi<·s que, àvids i conuuoguts. es<·oltt>n amb interès els sons que projc•c·ten la nova informació. És també un fl a u tista que interpreta umb l'untusia i efectes de sOt·presa, i q ue dóna a les obres un Loc viu i genuí. I p er cuhuínar la seva qualitat ba conreat amb força i energia la composició. Salvador Brotons és un eompositor amb un sc•ntit E>ncaminal a la recon ciliació entre la creació i el públic per Lai que s'incrementi la demanda pro~,rressivament i augmenti per ambdue · parts la motivació. Un esperit i un llenguatge q ue s 'han conegut i han c rescut junts i amb Ja comivència i el coneixement s' han unit en una fita: la comunicaeió de la vida. Un artis ta amb una enorme c·apaC'it a t pet· cohesionar els el ements específi cs de les diverses malèries musicals, assolüs, amh IWt'iC'tat i profunditat, en diferents rtapes de la seva brillant ranet·a. Posseeix una base teòric·a sòlida i intt>riorilzada q ue ha combinat antb w1a p t·axi tractaJa drs rle diversos punts de vista quf' li garantel.x J'èxit en la conscctwió dc la globalitat musica]. 150 MUSICALIA PRE - CRÍTICA Zacharias, un schubertià exacte V. P. Pérez i l'Orfeó en el Rèquiem de Fauré Palau 100. Orquestra Simfònica de Gfrlít:in. Orfeó Cnwlà. l ña/;i Fresan, IHrrfton. Ofclifr Sala, soprano. Víctor Poblo Pérez, diret•tor. Progrlmur: Brillen, fliademith, Fauré. JJalarr de la llfrísiccr Catcrlana. 22 d'aiJril. n tnscu r ealitzad a pel Jjrector Víctor Pahlo Pé rcz, l'ha elevat en w r primer pla dins el panorama mu..ic:al espanyol. La seva cnrr·('r·a, r eforçada amb una d iscografia d e r efe rèn cia, està Uigadu u dues orquestres: Simfòuica de T ene rife i Sinlfòuica d e Galícia, formació amb la qual acluar·à al Palau en un concert de Ja teutpat·ada Palau 100, J>rogl'lunat per· al rua 22 d ' nbr il. Nascut a Bw·gos, Víctor Pablo Pét·cz ha acompanyat, al llm·g rle la seva fructífera carr·crn, solistes de la categoria d ' AJícin d c Lara·ocha, RampaJ, Yep es, Midol'i, Chung i un llarg etcètca·a, a més de dirigir orquesll·cs tan prestigioses com Ja F ilharm onia dc Londres, Filharmònica dc J\lunic o la Royal Filharmònic Orcheslr a. La seva formació a Aleman ya, Itàlia i Àustria i la seva lasca duta u te rme els anys niÍtanta amb l'Orquestra Simfònica d 'Astúries, han tingut com a r·e¡,uJtnt poder gaudir d el talent d'un du·cctor que, a més de preocupa r-be coustanllnent per les obres d 'autors d el segle XX (Marco, Ger·hurd, Falla, d e Pahlo), li h a permès conèixer un r epc>r·tol'Í que abasta ruversiLal d' olu·es i estils. Al capdavant de l'Orquestra Sunfònicu d e Galícia, de l'Orfeó Català, de Iu sopa·ruro Olèlia Saln i d el huríton Iñakl Fresau, dirigir·à al Palau Montjuïc de Britten, L 150 ~fetamor/osis 46 226 simfòniques d'un tema d,e Weber de Hindenúlb i el paradigmàtic Requiem de Fauré. e Lluís Tnallén Euroconct>rl. Ch ristian Zarlurrias. piano. Programa : 011ate~ per CI piano D. 575. D. 784, D. 89 J. de Frcm;; Sclmbert. Palcrrr de ltr Mlisictr Cata latta, 21- d'abril. e r cornrncmor;u- el bi.c entenat'i de F r·unz Schubm·t, Iu tem poa·adn Em·oconcca·t ha programat el qui a hores d'ara pol cons.ider·ar-se un d (•ls màxims especialistes en la interpretació de l'olna pianísti<~a del compositor 'ienès. Zacharias, pro u conegut p el públic harcelmú en lc · se' es diferents actuacions al Pala u - la temporada pa..sada 'a t>er invitat en la temporada OBC-, "a iniciar Ja se,'a carrer a a rtl.-.tica obrint-se pas mitjançant I' obtenció d e primers pre mis en concursos intern acio na l¡, de prestigi. L'any 1969 va proclamur-se Tencedor d e l Con c ur·s d e Ginebra, el 1973 va sca· guan yador de) Van Cliburn i l'any 1975 del Con cm·s Ravel de París. A pru·tir d 'aqueU rnum cnt vn inicia•· una carr·ea·a impua·able, actuant al costat tl 'oa·qu•~sll·cs de tant prestigi com Boston, Concertgebouw, Cleveland, Vienu .. . i essent dirigit per Jorh um , Snadcrlli1g, Stt>in, Leitnea·... a n1és d 'orerir actuacions en ¡;olitari que li han valgut el rcconci- P xement internacional. ' o podem catalogar Zacharias com un especiaJista en tm r epertori o un altre, però el que sí que és ben cert és que les seves interpretacions dels Concerts de Beetho ven, dc Concerts d e Mozart, d' oba·cs pianístiques de Schumrum, Ravel o Scarlatti (Zachar·ias sempre inclo'ia en els seus r ecitals sonates d 'aquest compositor) l'han elevut al pa·imcr pla d el panorama pianístic. P er ò a m és d'aquest ventaU d 'autors clàssics, romàntics o Ïlnprebsioillstes, Zach arias tal com ho d emostren els més de quaranta enregistraments que figuren fins ara en la seva discografia, amb el p iano d e Schubert té com una deYo ció particular. El seu llibre sobre Schubert, la se' a visió romàntica, encisadora, molt en la línia d'Alfr ed Brend cl , per111elran al públic d 'Euroconce rt d ' escollar unes inte rpre tacions d ' nua maguitud inigualable, m és encara quan Zacbar ias ha escollit un progt·ama en el qual les tres obr·es seleccionades (Sonates D.575, D. 784 i D .894) són , cadascuna, t·epresentalives d c I ' e tapa més clàssica, d e l lirisme e ncisador d e l pe ríode ccntr·al i de l'essen cialital romà ntica amb la qual e l músi<· vien{>s va culminar la S<'va vida. e LL.T. MUSI CALIA PRE · CRÍTICA Canino, el mite en trio lbercamera. Trio da Milono. Marianna S irbu. violí; Rocco Fili¡1pini, violoncel; Bruno Cnnino, pinuo. Progrcmta: H ayd11 , Sa int-SnPII s, B eethoven. Pnla u de ln Músi1·a Cutalcma, 2 d'a bril. tú no r econta e ls nrr r·ur·ecituls c um: hr1stics que P e..IrnaJt t Caniuo luur por·tut n tet·mc els dat·r·cr•s anys al Pnlnu? Ara com a integrant dc) Trio da Milauo, Brtmo Canino t.or·nut'i't al Palau per ofcl'ia·-nos una lli~ó magisll:al interpr·etant musrcu d e Haydn, Saint-Saens i Berthoven. Al costat d e Rocco FiJippini (que juntament amb Cunino i Ferratese fot·maven p a rt d el primer Trio da Miluno) i de l' ex tror dinària \riolinista Ma riauna Sirbu, aquest concer·t es converteix en Wta cita obligudu per als amants d e la música de canilira i d el talent d 'un d els pianistes que amh més devo ció h a dedicat els seus an ys d c car·- Q ve~~sos Hager, mozartià per excel·lència Jben·t•mern. Eugfi.~h Cfrnmb er Orchestru. Cor riP Vnlèuci(l. Ú !OfJo ld Ruger, director. Programo: Sclmbert , Mozart . p,¡,, de l1t M1ísicn Catolmw, 2.'J d'nbril. I nom de Leopold Hugcr· s'assoc ia indivisiblement u la m úsica d c Mozart, compositor de qui ofel'irà al c apdavant d e I'English Chambcr O r chestra i el Cor de Valèn cia la Missa en do me nor Kv. t/.2 7, obra p recedida de la Simfonict TràgicCl de Schuhcr·t. Nascut u Salzlmrg, Iu seva formació musical va abastar· infmitat dc disciplines: piano, clavecí, dir·ccció d ' Ol'tluestrn, ot·gue, composi cic)... A l'inic~i d els an ys seix nntu ju o cupava un Lloc destacat dins el JltlllOt'lUHa musical cm·opcu , essent nomenat dit·cctor· d' o r·q1rcstt·u d e J'Òpct·a de Linz, postc riormmrt dc Colònia, fins que l'any 19 65 vu set· nomena t d irecto r· gcne t·al d c música de F r·iburg . P er ò va set· }'any 19 69, C(UUJI VU at·ribat· Wl dels mome nt¡¡ crucials d c la seva carrer a, e n ser n o menat dir ec to r d el Mo zarlf'um d e Salzburg, prestigiós càrrec que ha ocupat al Lla rg d e dot:~:c anys. Una discogr afi a cxtt·aordiJ•ària, per la seva qualitut i magnitud, portada a terme aJ cadpavanl de l'Orq uestra d ' Au vcrgn e, d c I'English Chambcr· Or·chcstra , dc l'Orquestr·a d e In Ràdio T elevisió dc Luxcmbur·g, d c la qual va ser· no menat dir·celor llrtísti r l'any 1980, de I' Ot·q-uesh·a de R rtdio Munic, o de la del Mozar·tc um d e Salzbm·g (amb CJUi té e nr·cgi¡;tnmre nts paradigmàtics) avale n la cur·r era d ' tut dels dir·eclor·s que millot· ha eomprt>s i ha subut transme tre 1'obra d e J\foznrt. e LL.T. E r cr·n u Iu i.nter·pt·e tució d' aquesta disdplina musical. Nuscut u Nàpols, els pr·imea·s JH I8SOS de Iu seva car-re r a v w1 dir·igir·-se a In intea·pr·ctació d e música contcm por·ània, a ofel'it· r·cdtals de pitwo i clavicèmbal , i u dcdicar·-se a la discipüna amb què h n ucou¡,eguit m és è xi ts. Recitals aJ costut d 'Ac cardo, d c Gazzclloni, o P e r·lman , docènria en el Com¡e¡·vntori d c ;}1ilà, i gJ'UJl nombr·e d'obres dedicades p e 1· com p ositors, com Donat o ni, Xeuakis, Kagel o Rihm, nvaJcn la 1ib'1.li'U d el mític Bruno Cuniuo. e LL.T. GRUPOBAYER FUNDACIÓ ORFEÓ CATAlÀ - PALAU DE LA MÚSICA CATALANA Bayer s'ha incorporat com a Membre d'Honor de la Fundació Orfeó Català-Palau de la M~úsica Catalana per a la Temporada 1997/ 1998. El conveni de col·laporacló ha estat signat pd Sr. Fm11cisco Betil, ConseUer delegat de Bayer Hispanla Industrial, S.A. i el Sr. Fèlix Millel i 'fusell, President de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. Amb aquest patrocini el Grupo Bayer expressa, una vegada més, el seu ferm suport a la cultum. MUSICALIA , . P RE ·C RÍT IC A La mUSICa de BriHen i Hindemiflt per F. TAVERNA· BECH enjamin Brillen va visitar Ba•·cclona el mes d'abril de 1936, ja que li estt·cnavt•n una Sonata per a violí i pi<11w dins del Festi val lntern aciooul de Música de la SrMC, que sc celebr ava a la ciutat. Amb ell tmnhé hi vu assistir el compositor Lennox Berk1•ley. Ambdós van decid it· esedurc uml suite dc danses Lusad t'S en l'l tlue havien escoltat en les uuclicions del nostre folklore. Com cr•c a c¡uestes audicions havien tingut Uo e a Montjuïc ... saJ>ent que a llí hi ha,•ia la presó militar. van dec·iclir titulat· la suite amb el nom de la nostr·a nnmtanya. La suite ron ta cle quatre moYiments i els lemes són citacions gairebé textuals d'algunes danses catalanes. Com a pm·ticularitat. cal assenyalar que el tercer temps, '·Lament' '. és una al·lu ió a l'ambient d'agitació politica que pt·eludiava ja el nostre conmcte bèl-lic. En la nota preliminar de la parti- B tnra, Lennox posa de manifest que en iniciar el treball van decidir de comú acord que Ja música parlés per ella mateixa i que, f'n tot cas. fos difícil discernir quin d'ells dos havia decidit p •·imet· les particulai'Ïtats de cada peça. E l t·esttltat no deixa d"ésser interessant pel jummelage entre els dos composiLOl'S i un material que proverúu d'una cultura que els er a aliena . Tal com indica el títol complet, l'obra Metamorfosis simfòniques sobre temes cle Kctrl Maria von Weber de Paul U ind emith, els motius inspiradors de la música tam bé aiTiben a l compositor des de fora. Efectivament. amb aquesta obra Hindemith utilitza una sèl'ie de temes de Karl Maria von Weber -compositor per qui sentia una especial admlració. Ara bé, la reelaboració de Hindemilh sobre aquests temes no es limita a utilitzar-los com un pretext pet· crear una sèrie de variacioo". oi tampoc com un material amb el qual recrear solament l'estil dels temps romàntics. sinó que el treball va més enllà. El mateix Hindemith. en parlar d'aquesta obra manifesta que cap dels temes escollits -peces per a piano a quatre mans. op. 60 i la música incidental per a Tttrandot dc Schiller- mostr·en les millor s qualitats cr eadores de Web er, circumstància que li va perm etre desenvolupa r amb més llibertat aspectes que afecta ven tant el terreny harmònic com el rítmic, àdhuc inclout·e estructures d •ord~·e contrapuntístic en les formulacions melòdiques de la música de Weber. Les Metamorfosis van ésser compostes el 1943 i consten de quatre moviments. Orqoe:.lra Simfònit'a de Galída i Orfeó Català. Direcció: Vírtor Pahlo Pérez. Obre~: :llontju'ic de B. Brilll'n. .l letamorfosís simfònique.~ dl' P. Hindemith i Requiem de G. Faur~. Palau dl' la Músit'a Catalana, 22 d'a· hril de 1997 (Palau 100). 150 A l'ombra contemporània de J.S. Baclt per F.T.•B. algrat la seva acusada i inconfusible personalitat, la música de Bach s uposa, en ca ra aYui. una temptació per al compositor. Veritablement . r·efer les estructures hachianes amb els plantejaments i les estructures propis de la música actual és un excercici que va més enllà de qualsevol formalisme. alhora que suposa sempre tma eAl'eriència eoriquidor·a per al músic del nostre temp . Però també, des d'estils com <'I jazz fins als compositors d'orientació clàssica.tots s'han sentit temptats d 'establi1· un nexe entre ells i el b'l'an Bach, ja sigui renovant la façana hac:h iana amb noves accentuacions t·ítmiques o bé reorqnest•·ant-la. Vel'itabJcment, el programa que ens p•·oposA l ' Or c¡ uestra de Cambra Teatre Lliure és a.IJiçonador sohre aques tes •·evisions i també de com les ronnexio ns estilístiques, malgrat el c)jstunciament entre l'època burr·ora i la nostra, continuen vigents. Així. les obr·cs d e Stravinsk y M 48 228 manifesten com, al marge d'evocacions estilístiques, la influència de l'obra de Bach dóna forma u la seva música, malgrat que en la "Missa ''(1948) planen eom u elements definidors les maneres dels vells polifonistes de l'Ars Nova del segle ÀT. i també inflexions pròpies de Ja música religiosa russa. La Cantata composta el 1952 p et· encàrrec de Los Angeles Chamber Symphony Society utilitza textos medievals anglesos i està concebuda per a soprano i tenor solistes, cor femení i conjunt instnunental. És la darrer·a obra que compongué Stt·avinsk}, abans d'adoptar (naturalm<'nl, a Ja se,·a manera) el serialisme. Com en la Missa, Stravisnky sembla mit·ar enrera cap als temps del contrapunt de les escoles flamenca i fr·ancesa . Un passat que Stravinsky t·enova com si ja preveiés rJ seu futur ser·ialis ta. Amb la presència en el pt·ognuna de la Ccmtata 140 de Bach i e l'or·questració realitzada pet· W<'hl'rn amb indiscutible mestratge rlel Ricercare cle l'Ofrena Musical s'estableix una mena de Lmnsició cap a les versions instrumentals que t·ea- u litzà el compositor anglès MaxweU Davies dels Preludis i fugues en Do diesi Major (1974) i en Do diesi Menor (1972), pertanyents al lr. vollllll del Clavecí ben temperat de ). S.Bach p er a un conjunt integral per flauta, clarinet, mariniba. clavecí, violi i violoncel. D'alguna manera , aquest grup instrumenta] ve a constituir un esquema de r orquestra de cambra i. fins a cert punt. la incorpració dels instruments de fusta, com els de corda i la marimba , pot entendre 's com un estudi per establit· paral· lelismes entre la sonoritat d ·a· quests ins truments amb ]a del clavecí, per a qui Bach va concebre originalment l'obra. Orquestra de Cambra Teatn: Uiurl'. Cor de Cambra del Palau ue la Músic·a. Direcció: Josep P ons. Olm·~: Cc111tata i Missa. d'lgór Stravinsky, Cantata núm. 140 de J.S. Bach, Ricercare de l'Ofrena Musical de J. S. Bac·h. vcrllÍÓ d'A. Webern i Dos prellLdi.s ifugues de J.S. Bach, verl!.ÍÓ ell' P. Maxwell Davi.es. Auditori Wintethur (L'IUa). a.LJit de 1997 MUSICALIA PRE-CR TIC A Primera simfonia de Hartmann per F.T.-B. a o a s s e a s n s a e ] ' e 1 1 s H al'lman n arl Amadeu (Munic 1905-1963) és un drls compo itors de pe t·sonalitat més remarcable de la músicu aleman ya d ' aqut•st s l'gle i és considerat com el més destacat rept·esentanl del ncoexpressionisme. Com a artista prro<'uput pet· la pt·oblemàtica i Iu difus ió dc la nova música, el 1945 va c rem· u Mmtic el cicle Je coucrrts Música Vivu , el l¡ual va const·ituir un mitjà important pet· al llançament dc la músira c·ontc·mpot·ànía, tant en ¡•I vcssaut dels compositors com dels joVt'S inlhprcts. Com u compositor va formar-se amb AJ1 ton von Wcbcrn i Hc nnan Scherchen: amh tol , mal¡,"l·utmou•·e's rnl'òr·bita dt> la novu escola de Viena (Berg-Schonheq;-Wc•hcn1), no utilitzà sistemàticament Iu IÍ'c nica ser·ial, sinó que el seu interès cr·catiu sc centrà en els aspecll'S mr lòdic, hannònic i t·ít- ~ mic per propot·cionar a la seva mÍls icu una qualitat plàstica. Din d' aque' l estil que. per altra banda. s'aparta del neoclassicisme, Hnrtmann va evolucionar, sempr·e mante1únt el car·àcter i la tensió CA"Pr·cssius, cap a una major simplicitat dels contorns melòdic i rítmic, alhora que en els da n ·cr,¡ anys de la seva vidu es va intc t·cssu•· pcls nous principis cons tructius d!'ls metres variables que deseuvolupuva el seu company de generació, l'ak'many Boris Blacl1er. La Primera Simfonia per n soprano i orquestt·a està busadn en quatr·e poesies de W alt \VIti lman i consta d e cinc moviments. en els quals s· expressen una gamma rl1· sentiments que vénen de tet·minats pels textos . Així. la ÍJltr·oduc<·ió porta el títol de '·Misèria" . El Sl'gon moviment és un cant a la Primavera. "Variació'\ fn1gment ins trumental, és el ler crr moviment: pol cousidcr at·-sl' com un interme:.;:;o ahuns dt' t·etot·nnr a l dramati ·me de .. Llàgrimes·· (quar·t moviuwnt). EL cinquè i dat·rer movimE'rll està encapçalat pel mol '· li plica··. el qual ir•dica ben claranwnt la iotcncioualitat d c la música. Acp1Cbla Simfonia. que inicia la ¡,èrÍl' dt• si~> que va compondre Hartmuunt•ntrc 1940 i 1953, és eJ t·esullal delïui tiu dl.' In reelaboració que el I'Ontpos ilot· va realitzar d'un " F t'Ub"lnrnt s iJJú'ònic'' datat el 1936. On¡uestru Simfronicn dr Bun:elona i ut·itllllil dt' Catalun ya. Beruadell¡• e rc•t•vy. llll'ZZOSOpl·;no. Direrci6: ~'n111z- Paul Dc·ekc•r. Ohn:~: Concert c/1• I:Jr1wdenburg núm. 3 dl' J .S. Baeh, Simfonia núm. 1 dt• Hat·tuumn. n·('S(' IIdon/; U ecler dc R. \Vagner. in~(onio mim . .S " La reformo- tlt' F. \l t•ndd~soh n. Palau de Iu ~fú~it·a Catalana. 4·, 5, j 6 d'abril dt> 1997 (T t•mp o•·ada OBC). Del llelcantisme al verisme en la programació del Liceu per J.C.C. ain•br sdunlu tmys sepanm lc;; estre nes de La sonllflmbtda (183l) i dc Tosca, (l 900) , les clucs ÒJ>c>l"t-S. En aques ts gui reLé scl!mlu aJrys, el gèner e O]J<'I'Ís tic: va patir convulsions impo,.La nlíssinws qne es posen molt ro evidi!uciu l'll ac]uests dos Lítols, el c¡uals, pt·•· aiLr·u part, tene n en comú el fel dt• la seva consolidada acce ptació hiHtòl'ica. Si Vice nzo Bellini cons titueix un punt zenital d el g•·an moment belcantista, Puccini siluar·à el r·omanticismc a le¡, dtHTC r'f'S con ·eqüè ncies natumlistcs, pe•· deixa t· pas a una concepció radiC'almcnl tre m·ado ra de l'òpc•·a, la qu al, obct·tu per tra uss, t'I> bada1·à ddinitivameut amb Derg i chonhc•·g. La sonnambula (1831) és, nmh la ~eva coetànj¡¡ Norma , l'òpe•·a més Important dt' B<·llini, cn la qual compaltcíx l'autol'ia del llilJl'el Felice Rornani, un uutf.ntic· i pt·olífic especialis ta. Amb un ar~'umcol aai" . , "Iu his tòt·ia re hc,• tnvcn;cmblunl ll:ansc?•·•·e am h un Sl'guit dc pc•·ipc"r•cs Vtscudes p{! l ' un~> personatges poc clahonlll! pRicològica mc>nl lJOI' actuen d ' aconl nmb uqucslu realitat. Pet· això l' int·c·t·c's dc l'ò1wrn t·au solwctol c>n la eupacilat dc l'autor de transrendi•· nmb la seva mús ica aquestes linúlacions i així ofc·rir un enfilall dc momen ts int e ressants, basant-sc en ¡•Js •·ecursos fot·mals G propis del gènere: à t-ies, duets, eoncertillltS, cor s ... i en el rec urs d'una extraordinària t·iquesa d ' inspirueió temàtica. En aquest sentit, Bc•Liini , deutor d ' un con cep1e moll t.lcl moment, en el que prevalia l'I c:uh t~ a la veu , forneix amb mes tria un món d ' al·l:icients capaç de s adolla•·, si la interpretació és adient, les ex¡wctotives més ob et·tes. En la ver sió l(lll' t'ns a rril)a ara aJ Palau , l a cosa es p•·csenta a r alçàda de les circumstàncies. Comptar amb la veu d ' Edita Gruherova en el pape•· protagoni la ja ho diu tot. Dirigida pel seu espòs, Ft·ieddch Haider. la cantant actuarà acompanyada p er noms seg¡u·s. com el barceloní Stefano Palatchi. que pol oferir una versió notable del papr r de Rodolfo. Un altre atot important st•rà la presència de Josep Bms c u el difícil paper d 'Alvino. EL Leno•· ban·cloní viu un e.xcel·lent moment professional, c¡ue és d 'esper·ar 4uc confirmat·à en aquesta nova presènriu a casu seva. Pel que fa a Tosca, costa diy gaít·c· de nou d'allò tan conq;ut. Es unà ÒlJera cabdal en l'opus puc·c·h1ifl, basada en un argumcul gcnuïnum r nt natut·alista, truculent, bnllal, impac tant i directe que és ll'actat per Pnccioi amb una cxu ·aor·dinài'Ïa m estria dominant i atorgant t•·unsc:endència fin s i tot als aspeclc>s m enys solvents d ' una història ins pir-ada en un drama dc Sardon. TumLé en at¡uest cas els t·espons ables m·tis Lics del Liceu s'han curat en salut pt·t·scntaol trn repartiment dc grun tüwiJ. La presència de Jmm1e AntgHII , lJIIe eanlarà totes les l't'pt·eseutacioos, significa tol el que també con('L"< tothom. Només r esta recol'dur que aques t és un dels títols més estimats pcl tenor barceloní. Aprilc MilJo i Calina Kalinina s ón dues sopt·anos d'un reconegudíssim prestj:,ri i. per tant, intè rprets ideals del p aprt· p t·otago•tis ta, me ntre que J oan Pons, amb gait·ebé lola segur·elntc•l baríton més importilllt del mó n en t"irepHlo ri italià. ha de s itua•· el papc>1· rle cuq)ia eo un punt absolutament àlgid. La sorrnumbula ( v c r 8ÍÓ de cot~cert) \ ic·c• nzo Bt•Uioi -mú,.ica-. i Felice Roman i - llibret-. Edita Crnb<'ro' a. JoM' P Bt·o•. Mila¡;ros Poblador, Sttlfano Pulutchi, .\[ontse•-rat Tot·ruclln. Ad ri à del Caslillo. ,.\ ntoni Lluc·h. Dir·ccció: Frieth·icb l-laidct·. Puluu dt• la Música Catalana. 8 (2 1 h ) i lO (22 h) dc maig, de 1997. Tosca (vt•rs ió (•s¡·ènica). Gia('OJllO Pueciru -mú~icu-, G. Giacosa iL. Hlica - llib•·ct- . •\¡wilc• ~·UUu, Gulinà Kal.inllia, Jllluutl At·ugall. Joan Pons, ho Viocb. Cl'i¡,tbfm· Viii us, Conx:lta Garclli ,AJfrrd llc•ilbmn. Di•·c·ctot· musical: ~far<'o '\nniliuto. Din•t•cm· d'<'sl'eoa: Clll'istoph .\1eyt·•·· E~ct•no¡,>J·afia: JoalJuim Ho). \ c•.-.tuari: :llt>t'l'i' Paloma. Produr l'ió dc:'l Gt·an Teau·c del Lieeu. Tt·ntn• \ÏriÒI'Ïa. 19. 21. 24 i 30 dc maig (21 h) i 27 dr muig ( l7 b) de 1997. MUSICA LIA Qüest ionari Proust , LLUIS CLARET CURSOS , DE FORMACIO PER A MESTRES ESPECIALISTES I PROFESS ORS , DE MUSICA 1997-199 8 ;:;3 s-- = ~ = 3 g:;' ff 150 ;;:;; -- a:;· :;? 3 B; • • • • ~· Educació Infantil Educació Primària Educació Secundària Escoles de Música i Conservatoris .... ;;;¡ :;? =o = = o Cursos monogràfics especial itzats o Informàtica musical .... Cursos d'estiu d'hive rn «<m Generaijter óe C.1alunya Departament d 'En.senya.menl Primer premi dels concursos interna cionals de Bolonyrt (1975) , Pau Casaú (1976) i Msti.slav Rostropòvitx (1917), lluís Claret manté viva itt trallició deú grans violoncel·listes catalans que va iniciar Pau Casals i que, genemció rere generació , ha donat personalitlds de rellevcmt vàlua individuo( i notable pro. jecrió concertística. Entre altres coses, els seus 1/igruus musicals i e11piritua/~ am.b l'art. lle Pau Casals provenen del mestrctts·e del seiL germà, Enric Casals. que com Clccret mateix reconei,>t, ha estcll determinant per a lcL seva formccció. U11èmimement reconegut com un dels valors més acreditats entre els 11ostres iriS· tnunentistes de la seva generació, el seu exemple lw estat eficaç, 110 només p er mitjà del model de les seves interpretacions, sir1Ó també pel rigor de la seua actitnll personal i d'unr1. tnsca pedagògica exemplar, generosa i 1/irtr(lde&, que ha clon(ll nns fruit.s molt estimables. 1-El principal tret del meu caràctet·? -Lttrovertil i observador. 2-La qualitat que prefer eixo en u.n home'? -Ln lleialtat i la since dtat. 3-La qualitat que pr·efet·eixo en una dona? -Les mateixes. 4-i\Jlò que més estimo en els amics? -Sento r epetir-me, el mateix. 5-El meu principal defecte? -li na mica mandrós, de vegades. 6-Ln meva ocupació p•·eferida? -Fe t· vacances p er· estudiat· sense p•·cssa! 7-El meu somni de benestar? -Continuar disfrulanl amb In música Lant temps com pu,oui i fer feliços els altres aruh això. 8- Quina fóra la meva pitjor desgràtia? -Perdre els meus fills. 9-Què voldria ser ? -Un bou pare i wnic dels m eus amics. 10-0n desitjaria viure'? -On visc: Ordino (Andorra) Barcelona. 11- Qtún color pn·fereixo? -El blau. 12-Quina flor p¡·eft' r eixo? -La •·osa. 13-Quio ocell prefereixo? -Cap en especial. 14-Eis meus autor;, preferits en prosa? -Mendoza, Pla, Gat·cía Múrquez, AJ1ún Maalouf. 15-Eh; poetes pn·ferits? -~eruda, Joan Murgarit, i\1artí i Pol. 16-Eis herois de ficció? -El petit Prútcep. 17-Le¡, meves ht>t'Oïncs de fic ció fa, ori tea? -)fafalda. 18-Eis meus compositors favorits? -Bach, Beethoven... i molts altrE's! 19-Els pintors predilectes? -Els impressionistes i els expressionistes. 20-Eis meu~ h erois de la vida r eal? -Bee tboven i tots c>ls que lluiten, com ell, per trencar conceptes encat·car·ats i ésser lliures. 21-Les meves h eroïnes històriques? -Anna Ft·aok, per· tot el que representa. 22-El noms que prefereixo? -Els d els meus fills: Daniel Aïna. 23- Què detesto més que res? -La pt·e potèocia i la falsedat, l'avarícia . 24-Quin s car àcters his tòrics meuysprt>o més? -Els f:,'lter·rer·s. 25-Quin fet militar admir·o més? -El que posi fi a la gu crt·a. 26-Quina reforma admit·o més? -La que s'hauria d e fer a l'ensenyament musical del país . 27-Quius dons naliLI'als voldria tenir? -Potser més espontaneïtat. 28-Com m'agradaria morir? -Envoltat dels meus (familia amics). 29- Estu I p•·esen t del meu esperit? -Actiu i serè. 30-Fets que m'inspireu més indulgènr ia? -Els errors per excés (de confiança, d'entll$iasme, etc.). 31-EI meu lema? -Respectar els altres . ;a /.s fels ere roals tls. ·ió. Sab e m m olt b é qu è és s e n ii •· p a s s i ó per l a mú s i ca 118· 7er ~V(l rue ® e; u\\ 'li \Till. DI: L LI CEL' L'emoció, la dedicació. el perfeccionamen1. el~ .>CrHinH•nt, ... Sabem molt bé què són aqrrt'''"' •.t'rrMwiorr~. da ·p- ri- ue / .... ~~:~;11\tll\ "\\17 1'\l\1 Aques ta és la raó prr la qrrnl cu l·lnbun•rrr amb el Palau de la i\·11Íbiea ¡·nn r 11 i\ll•rrrhr·t• d'Hon o r de la F'rrndnci6 Orff'IJ Cninlir i amb la Fundnció dC'I Gran Teutn• ciL·I Lir·r·rr corn a Me111bre dr l C.:orrscll d1• Mrn•rrutge, donant suporl així a Iu uiv rrl gnc· iú de la cultura mrrs iea l a Ca rn i u n) n. Al Grup '~'interthrrr ~a lrrm rnolr ht~ qui· {o~ .. cutir pas.>iÓ per la mú:>ko. I l. es ? U· ia t? winterthur ~"•·ogrunt u tic •u¡ror l u Iu Cu ltura MUSI CALIA BALLET rríade: la configuració de la identitat catalana per JOAQUIM VILÀ I FOLCH csprés de la fita que t·epresentà en el món de Iu dansa catala na la interpretació coreogràfica d'Un pon t de mar blava de Ll uís Llach per Joan Serra i l'Esbart Sant Cugat {1994), el pas següent havia de ser , necessà riamen t, molt més arriscat. Joan Serra ja fa temps que ha esmjcola t el conceplt> que durant gairebé cent anys hem tingut sobre el e ba t·ts. Lentament, a poc a poc. sen e pre se , h a anat ba tint. al mat·ge de modes. tendències i criteri mé en boga, una manet·a de fer. personal, que l'Cctill ense cap vergonya i amb un orguJJ ben alt tot allò que ha après d els seus mestres més dit·ectes i, sobt·etot. de la seva Uarga cxpel'iència creativa i doceu t. Joan Serra ha seguit de p t·op , i en molts casos ha viscut d es dc dins, l'evolució de la dansa contemporània , i el seu fer s'orienta dc manera clara cap a respondt·e satisfa ctòriament una única pregunta: com ha de ser, ara i aquí, en aquests moments. amh voluntat plenament contemporània, la dansa que hem rebut per via de la tradició? Fa temps -i d ' una manera més concreta, des que dif'igei.x l'Esbart Sant Cugatque Joan SerTa va començar a donar r·espostes o. més ben dit. a elabot·ar la seva r·esposta. Tríade, estt·enal el passat 15 de febrer al Centre Cultural de la Caixa d c Terrassa, en la seva temporada de dansa , és, fins ara, el resu m més estricte i complet dc ]a seva evolució. I, justamen t, és J'essènciu, és la base on començar a bastir l'ccüfici. E l més importa11L és que l'espectacle no apareix com a obra feta per un sol autor. L'autoria és assumida pt>r un equip compacte:' fonnat per Carme MaLaret D 150 52 232 (guió i escenografia), Quim erra (guió, coreogt·afia i din•cció). Joan Serra (cor·eognfia i direcció). Joan Figueres (mú. ica) i Mercè Paloma (vestuari). Tot l'equip comparteix i és a l ser·vei d e la idea principal de l'espectacle: Ja reflexió, des d'ara i des d 'aqtú, de l'home dt' l romànic, de l'home qu e constnteix <~ I país, d e l 'home que el sinb'ulat·itza, dc l'home que , volent-se desempallegar· de tot el que s'ha trobat a sobre, busca l'essència del gest, la forma del seu gcsl. el dibuix, el traç que li permcLi de dit· allò que sent, amb la màxima expressió possible. És per això que Tríade comença amb un dolot·ó capgirament, amb moviments plans, en dues dimensions. amh una Lateralitat extrema, sense cap mena d'identita t , llunyans. Un gest huit i sense personalitat que, a poc a poc, es perfil a en el gest pl'imer, el gest que ve de la letTa , del poble, de l'ofi ci, el gest que neix a l'omhra del eampunur, que busca la sf'gurNat i Ja joia compartida d el C('t'<"lc, qu e busca, en l'ajupida, la proximitat i la força d e la ten· a. És un embrió de gest, enc·a l'a , però és un gest que s'obt·e i vol a nar més enllà, sense deixat· eL sentiment pròxim de la casa, (h•l ca mpa- na l'. És el mar, és el Mediterrani que ens parla amb llengües diferen ts, pet·ò amb el mateix gest i el mateix moviment. Ens r etroharem, iguals i cüferents, en un mateix cor que bat a l'uníson, amb regust de salobre, i, aquest moviment , després de tímids intents de petits grups, es farà coral, i és tot el col-lectiu el que donúna l'espaí, amb el dilHlix contrapassat -un conh·apàs que cer ca la plenitud de la pròpia terra, dels propis límits- que ja abasta el món m és pròxim. P erò la vida i el món tenen iruuúts r eplecs i hl ha respostes diferents per als cercles que ens limiten, o ens enlairen, per als co tums, per a les creences, per a la necessitat de h·ausgredh les reg)es de sempre, per al retrobament de la llihertat, per a la passió arravatada de la parella que s'estima i es desitja ... i per a la r ealitat incontestable de la mort, sempre present. I la reflexió no s'atura , i l'home elabora Lentament el seu discurs de pàtria, de temps, de gest , i retroba les formes de l'àmfora i el ritual dc la terTa. Els moviments es tornen vinclants i, quan el so esdevé més íntim - l'abraçada amorosa del violoncel-, l' home retroba l'arTel del seu gest i surt amb tola naturalitat - sense l'esforç i el trauma d'un part, sinó amb l'harmonia de la conseqüència lògica, tendra i segura- el punt pla que ens pot·ta l'olor i el gust d'hlstòries personals, d 'ara i d'abans, d'històries del poble. Joan Serra , i tot l'equip de creació, sembla crue ens diguin , en la joia serena del lü·isme final: "Vet aquí el nostre gest, la nosLTa arrel, no el p erdeu" . El d 'ara i el de sempre. I, mireu, els Uwns s'apaguen lentament, però el pun t pla, el gest continua i, sembla encat·a, dins la fo sca, que el veiem baJlar. ple i segur, disposat a 11 MUSI CALIA BALLET .ni fet i ·oun n, ~s t <is rà 11e rix ue na ja en :es ns i ls •er les a travessar, valent, l'e devenidot·. Si tot el discurs conceptual i coreogr·àfic té una netedat i una simplicita t impt·essionants. l'element sonor elahot·at p er Joan Figueres esdevé protagonista en de con dicions . No és, irualtat o només, Ja presència del joc melòdic, de Ics estntctut·es h armòniques ... J oan Figueres mostra sense vet·gonya, amb generositat, Ics seves in ten cions i tria la sonoritat més adient a cad a m01nent, amb un j oc de complicitats continu que el porta d es de les sobrietats austet·es dc l'aco•·dió diatònic als color·s bigarrats de les flautes, Ics mandoles, el fl abiol o Ja tcnot·a i d es de les variacions sobre Lemes trobadorescos purament medievals, a les al·lusions de cançons populars catalanes, unes t t·actades amb una valenta extensió, d'altres citades amb Ueuger·cs pin zellades -impt·ession anl la tot·nada d" El testament d'Amèlia plorada pel fiscorn en r i moment de la t·eflexió sobre l a mort-, o de la modulació polifònica a la simplicita t de la cançó de resson àncies d ' un meditenanisme ab olutam ent contemporani. I també cal t·esseny ar· l' apot·tació de Met·cè Pal oma amb un vestua t·i lleugcto, agraït , d e gest ample, d'una gamma plàstica d ' una efectiva força cromàtica , qTte poten cia conceptes i moviments i lliga èpoques i sensibilitats. L'Esbart San t Cuga t dóna , amb aquest espectacle, un alt•·e pas decisiu en el camí de la nmovació dels esbarts. La recer ca insistent d e la contemporaneïtat i el tt·eball continuat han dc trobar el desllorigador de l'atzucac en què es troba la dansa tradicion al. Els esbarts h an de set· plen ament conscients que la seva feina s ' h a de moure en línies diverses i que si és important Ja conservació, el manteniment i Ja divulgació del p atrimoni tradicional, també h o és l a recerca i Ja investigació, tant si s'orienten cap a l a recuperació del llegat desconegut com i posen soht·e la taula la n eccs itat d ' actualització. de renovació , de creació dc> noves for·mes que. an eladc en un es actituds i en la singuladtal d'una gestualitat, busquen convertit·-sc en la manifestació d ' una manera actual d 'entendre la vida i d 'entendre la da nsa. L'Es ba t·t Sant Cuga t h a tria t aquesta última opció i realitza la f1' ina cl ' una manera metòdica i si.stcmà lica , amb rigorositat i efi càcia. És w1a feina que no pt·eLén S t' t· espectacular ni impressionar amh focs d 'artifici. J oan Sel"ra ha preferit la feina neta , Aovint asp t·a i poc agraïda, p erò que es mou amb uns objectius clars: rell·obar el gust, l'olor, el moviment i el gest d'una manera de ballar i fer-los vàlids i vius p er manife·tar les d èr·ies, les preocupacions i les alegries del nost re temps. Amb un sentit inequívoc dc> país. La proposta - i val a dir que, fins m·a, la t·esposta- és p r ofundam ent a tr·activa . 13- lS- ue la rt, no ta- de )r- Ia en :vé •sa ba nh çi nh :ja VI TEMPORADA DE CONCERTS 1996-97 Palau de la Música Catalana 9 ABRTL'97 dimcct·es, 21 h Quartet de guitarres LOS ROMEROS. Praetorius, Telemann, Gaspar Sanz, Bocch erini. Tm·ina, Moren o Tor·roba, Falla, AJ11éniz, Gran ados, Celedonio Romm·o. 22 ABRIL'97 dimat·ts, 21 h ORQUESTRA SIMFÒNICA DE GA LÍCIA. ORFEÓ CATALÀ. IÑAKI FRESAN, baríton. OFELIA SALA, soprano. tnl JSt t 1 le. la DiL: VÍCTOR PABLO PÉREZ. Britten , Hindemith, Fauré. {el :ra i ~l ms el Pt·òx ims (•oncet·ts: PHILADELPHIA ORC.flESTRA. Dir.: Wulfgung s~nvallisch . Brahms, Srhumann , Dvorak (29 maig'97, 21 h). m- el 53 ::?33 SCHER.Z:ANDO e ...= ;;;¡¡ ... a a =- """ ~- 150 54 SEMPRE TROBARA IN NOSALTRES UN INSTRUMENT DE SUPORT Central Hispano LLIBRES o•ra •••Icai , . •o••èn &lorenf ••• (Sant IJorPnç dl' Morunys. 18il-1916) CmnJiilarió i transcrÏJII'ÍÓ dt> mossf.n Franct'I!C Bajona. Sant Uorcnç de Morunys. març cie 1996 qu est títol con·espon al volum aparegut recentment, on s'apleguen tnles les composicions que s'han pogut recollir d ' aquest sacerdot i músic solsoní t(1 •e alguns, fins i tol, no han dubtat a c¡ualilïcu r com el «mossèn nomeu .. de Solsona. ja que compongué molta música - •·eügiosa i profana-, am b unes melodies amarades d e frescor popular i d ' arrels autòctones . Malauradament, mossèn Llore n~ no es preocupà ni poc ni molt d · assegura•·-oe la pet·vivència. fe t que, òbviament, no sols ha dificultat la meritòria i pacient tasca del seu r ecopiladoL" i transcrip tor, mossèn Bajona, sinó que ens priva d ' afirma•· umh seguretat que no hi ha més música seva ... Amb el t~>mps, és probable que encara a p areguin algunes obres seves. esparses per at·xius par•·oqttials, d 'orfeons icorals ... En tol cas, el volum que ens ocupa -d'un pes físic conside1·able-. ben segur que ha aconseguit 1·eunir la major part del seu corpus musical. El llibre, en r edició d el qual han col-laboral tres estaments importants - Par•·òquia i Ajuntamrnt de Sant Lloreç , a més de la Diputació d r Lleida, per mitjà d el seu Institut d ' Estudis lle•·deucs-, prescn tu una edic:ió mo1t completa i acur·ada; són d ' at]llclls mated als c1ue quan et cmwn a les mans costa molt de n o mit·ar·-los i rrmirar-los sovint. AJ11b nues tapes gnúxudes i plastificades que n ' assegur<'n una bona conset·vació, s'obre amb A 150 56 236 tres fotografie en color que ajuden a situar l'obra i el personatge: a tota plana , s lú pot contemplar el magnífic esten dar·d de !"Orfeó d e Sant llorenç de Morunys -agwpació que serà un clement essencial en la composició de música «p r ofana» de Mn. Riu- i a l'altra plana hi ha dues fotografies molt estimables -especialment pet· als qui no tinguérem la sort de conèixer-lo- i molt entranyables per a aquells qne l'estimaren en vida: un retrat de mossèn Llorenç Riu i una petita vista de la seva e.stança, amb la taula i la cadira que li serviren de suport p er al seu treball. Segueix, després, un índex completíssim dividit r n X \ " capítols que, a més a més de les corresponents presentacions a· cura del bisbe Antoni Deig, d c mossèn B ajona i de mossèn Ballarà. delegat de Pastoral Litúrgica i t·esponsable de la Secció dc Música del Bisbat d e Solsona, presenta primer totes les composrc10ns religioses. litúrgiques i de pietat popular (capítols H X}, seguides de les obres per a l' Orfeó. per a les Caramelles i l'anomenada música recreativa (capítols x-xm). Els tres darrers capítols corresponen a un mètode de solfeig i cant, a un original manuscrit Himne dels p etits i a una descripció de r orgue de Sant Llorenç de Morunys. que ~1n. Riu va tocar durant cinquanta anys. fin s que fou destruït bàrbarament a la darrera Guerra Civil Espanyola. 1\tl"ha semblat pertinent d ecantar-me cap a una descripció «visual», pet·què no és casual ni in-eUf'vant C[Ue tot el volum de l'Obra musical de mossèn R iu r espiri un aire de globalitat i de «COIDÚ-WlÍÓ » ; textos i dihuixos, escriptura musical exquisida i pulcra de mossèn Bajona junt a l'escriptura musical original d e mossèn Riu , complements gràfics dc lloc , estança i r·etrat drl músic ... , tol. amb els textos i les músiques . foL"ma una obra completa i acabada. difícil d l' dissecciona•· i d c compartimentar. Aquí rau la dificultat de destl"ia r dc La sc' a obra la pa•·t diguem-ne no religio. sa , pcnruè si no és litúrgica, és de devoció p opular , i si no és ni una cosa ni l'altt·a, és de ref,'USL d e vid a rcügiosa populat·. .i sempre, St' LnJH"C «a majc~n· honor i glòria de Déu». Es ft·uit d e Iu for·marió rebuda ja al seminari i aprofundida, tlesprés, en la se' a tasca pastoral a la seva vila, amb els j oves. els matrimoni , els avis .... és a dit·. amb tothom. E l;, r atorze capítols musirals rontcnrn lïwi.ma i l'esper·it del eu autor. dir·ia que r·agen tanta espontaneïtat i tanta bondat que !"encoman en i. a més, hi aporten un to de ser eno r crue fan de la seva produtció un bàlsam p et· a l'csp(•rit , d" altra banda ben d ·agr air en els nostr·es dics. A més, ¡)C'nso que tant des clel vessant cultural com del r·elibriÓs, aquests tipus de lr~ball s ens apr·open tms mutedals que són bàsics per sa ber d"on venim i cup on anrm , fet que tota persona. Lola empresa i Lola comunitat s' h ~• d e plantejar constantment. si no vol perdr e el nord. E n aquest enlit, r Obra musical de mossèn Riu - ftlla del moLLL propio del papa Pius X pnbücal en l'escaiença de la festivitat de Santa Cecília de r any 1903, i de la Reforma del cant b'l"cgorià que dnf,rué a ter·me l'abatüa fran cesa de Solcsmc!:l- poua en unes bascs S('gttres i hem urrt>laclcs que li permeten encarar la seva cr·eati vitat, cl'inspit·ació t·elibriosa i p opular·, amb solidesa i amb una certa anticipació del q ue s'esdevindria unes dècades més tard amb el Concili Vuticà Il. Com molt bé diu mo srn Ballarà en la presenlllció. «la música senzilla. elegant. inspirada i autòctona de mossèn Riu. té tota la garantia dc la música po. pular que busquem». t Joan Casals i Clo tet n d e I. BIBILONI, Baltasar: 20 canfOn5 tradicional•, per a veu• IJianque• I acompanya•ent fie plano BUSQUÍ, \ Montserrat I o PUJOL, M. Antònia: JCI•Ic. Joc• tradicional• r Amalgama Pilieioru;. Berga. 1996. q n D l ¡, r B altasar Bihiloni. professor de música de Palma de Mallorca, ha r ecollit i ar· ranjat per a piano 20 cançons tradicionals, totes per a veus blanques. quatre pet· ser eantadcs a una veu, set per a dues veus i nou per a tres veus. Cal destacar, en aquest darrer bloc, una p etita suite nadalenca , composta per dues cançons trailicio· nais i una altra amb text d e Joan P ons i melodia dr l'autor. Totes les cançons consten d el con-esponent acompanyament per a piano. harmonitzacion> senzilles i clares que actuen de suport i dourn r elleu a la melodia. scost' ofegar, en cap moment. les veus blanques. d e lc;, quals, en algunes ocasions. caldrà treballar· a fons elo aguts, p er assolir ttna interpretació de qualitat. El r epertori cotTespon. majoritàriament , a Ma· llorca , i hl trobem cançon s qu e, per la seva línia melòdica ilo pel text, c•stablei..xen una paral-lelismc a111b cançons o:adicionals ca talaues; ca t·acterísticu d e La dama de Mall.orcn i La dama d 'Aragó; en canvi, la comparació en- p ò s e ò v e el ç 11 g e q d e e s u e e 11 e LLIBRES sèn !ió. !le- >na la po- t • t Dl. úside ar20 to- ICS. :s a u es :us. u:st ti ta 1St8 do- :n1 • dr ons e ot a on' acnen ose leò le> ,ns, e!E inOil. \1a- :anínia sta- 3D1C 1als tic a rea CD en- tre Pastoret d 'o n véns? dt• Mallorca i de Catalunya posa en evidència una total diferència rítmica i melòdica, Lot i tr·actaut-se del mateix text. Aquesta ricruesa en la cançó tradicional, cal que sigui actualitzada per ampliar· el repertori a les a u les i u les corals infantils; gràcies a Ja tasca dc B. Bihiloni, aquest r·ecull acunll i de sensibilitatmuaical hl pol ajudar· dc manera substaucial. Ximic és el nom d ' un dcls cent deu jocs que podem trobar en aquest volum de jocs tnH'I:irionals del nostre país, la canrcterística pl'incipal dels quals (excepte una dt>scna) és que van uc·om¡Hlnyats d' una cançó o cantarella. Els j ocs cançó o les cançons j oc han estat recopilats per· les a utores, professores esp ecialitzades en l'ensenyament musical. El treball que han dut a Lermr evidencia Iu mancança existent fins m·a d'un llibre que reunís la varietat d e jocs amb cançons popula•·s dc Ics diferents comnt'fJltcs i les va r·iacions rnelodicorítmiqucs consta tades en Jes mateixes cançons. El contingut és d ' un gran encer·t; l' ol u·a s ' inicia amb una intr·oducció que exposa Ja necessitat del joc i els valor·s del joc col·lectiu. Les autor·cs classifiquen els j ocs per· la seva fina litat edu ca tiva sense deixar de vulont r-ne r aspecte lúdic. P et· la seva 1·ic1uesa cu Itu ra I, és un llibre necessar·i a tots els mestr·cs, a totes les escoles bressol i dc Primària , a les t'sc o les dc música, al cenu·es d ' c·splai i a totes Ics llurs 011 hi criotm·es entre Oi 9 nnys. P er mitjà del joc, i uu aquest caR JH' r mitjà dc la cançó amb joc, és J.lòsat a l'abast dels nens un munt d'expt' riènries i sensar.ious que els ajuda r an t•n el Reu desenvolupamrnl intel·lcctual , HLÍstic, lúdic i social. Amalgama edicions ha tr·et al mer·cat aques ts dos volums atractius de contingut. de dissen y i dïmpr·essió , principalment en la prPcisió de la relació solfa-text; una altra característica remarcable és la facilitat d ' ós dels dos llibres, que han de ser de gran servei per als educadors . e M. Àngels Cnhan·ó MASSOT I MUNTANER, JOSEP: Memòries de .......... ,. recerca Mutt>tiab vol. \1. Obra rlt•l Cunçonrr Popular d~> Catalunya. Edicions de rAharlia rle Montst•nat. Baret•lona. ~ICMXCYL oc·s rlies abans de finil· l'any 1996 ens va arribat· a les mans el sisè volmn de l'Obra del P Cançoner Popular de Catalunya. Josep Massot i Muntaner reprèn així la puhlicació de les memòries de les missions tle recerca que la Ftmdació Concevció RalJell i Cibils, vídua Romaguera, mitjançant el seu marmessor Rafael Patxot i Ju])ert i a l'empara d e l 'Orfeó Català, havien pm·tat a terme destacats investigadors d ' aqueUs moments. Entr·e els anys 1922 i el 1936, i tamJJé l'any 1940 d ·una manera lliure, es varen realitzar seixantasas missions d e r ecerca folklòrica pels Països Catalans amb la finalitat de compilar cançons i músicrues traclicionals i informacions vinculades als comportampots sonors del poble, a fi d'endegar· la pubHcació d ' un magne Cançoner, ohjecti11 final el ' aquella acció. Els volums apuegnrs abans de l' any 1936 varen St'r La·es, a més d 'un extens cliccionHi dedicat a Ja dansa , i recollien la nat·raC'iÓ o memòt·ia de les acdons realitzades en les vuit primeres missions de r·eren·a que s'havien efectuat, a més d'uns interes- sants rstudis monogn1fi<·s (1925-1928). Els fet~> bèl-lics ocotTI'guts l'any 1936 i Ics ·cqüt'les lamentables que O<"asinaren són prou coneguts com per· suposar· les actituds aber·runts i l<'s conseqüències inopol'tunes que sobre tots aquells csfoq;os s'esdevi llf,'UI't'cn i t'ls ef<·ctes de tipus tnrS diVt'r'S i negatiu que els fets ocusioIlm·en no varen permetre q-ue un quar·t volum de l'OCPC veiés la Uumlïus ui 1993-94. (Per a Utés informació solm~ l'OCPC i Iu seva històlia vcg<'U, e11trt• aJtt·es, At·Lís, P. L'Obra del Cançoner Populnr de Cataltmyn , a "R evista Musical Catala na'\ núm. 15, gener de 1986, pàg. 28-34., i Massot i .l\luntanrr, J . Els nous camins de l'Obra del Cançoner Popular de Catalwtya , a '·Catalunya Música/Re,·is ta Musical Catalana", núm. 98, detwmbre de 1992 , pàg, 6-9). E ls matrr·ials dc I'OCPC havien e:>tat redits ui Monestit· de MontscrTat l'any 1991 i , iniciant aquestu segona època , .T. Mnssol i MLmtaJtct· t' nS en dtmu va l'extens invcnt•n·i tle tol l' arxiu en un v<¡lum IV o·r gattitzat en dus fttst:iclcs. Encara l'any 1995, e>l matei.x .T. Massot ens feia lllTihar· un volum V, In Història de l'Obra del Cançoner amb el Dicturi {19211938), les Actct. del Con eU Consultiu (1922-1928}, un Complement a l'lnwnturi i l'Inventari de CèdulesF onts en una acnrucla i eclècti<·a edició. un magnífic document qut> per·met fer·-se cànrc de tot el qui' aquella a<·<·ió va suposar·. Reempendre l'edició df' les redaccions de Ics llll'mòries en el volum V1 que ara comentem és una manera experta de ft>r-nos arl'ihm· tol ui que a quelles tasqu es varen t'CJH·csentar. Les mcmikica dt ht missió dc r·eccrcn u la comurcu del Vallès. r·calitzadu per Josep Barllrl'll i Pen· Bohigas Uuliol-ugosl, 1924 i agost-setembr·e, 1925}, la feta a Les PeC't'S I'Alhinynna per Joan Tomàs (f<·brer-, 1925), l'efectuada pt·t· Pnl- mira Jaquetti i Maria Carbó a la eu d'UrgeU, al Pallat·s i a Aran Uuliolsetrnuu·e, 1925), la duta a tenne per J oan Tomàs i Antorú Booell a la comat·ca c~·olot (agost, 1925) i rexecutada per Baltasar Samper i Josep M. Ca¡oas Roms pl't· les hll'res de Mallorca (agost-setembre, 1925}, ens aporten ru1 extens i nc mostt·eig fie matedals, una docmncntació valuosíssima qut-' ens pet·met senti1· UJla vcl'ituhle complaençu davant l'observació de la feina feta pels nostres predet·essot·s en aquestes tasques. Per una banda , hi podem endf'vinar els plantcib"S pr·evis als treballs de camp realitzats. per raltr-a , tenir notícia de quina l'ra aleshores la funcionalitat de les cançons i del documents q-ue s·hi r ecuUen. de qui er·en els seus protagonistes i els destinataris dels repertoris obtinb'llts, i tot LLU c(mml d'aiLt·es factot·s que ens ajuden a conèixer els comportaments de la nostra gent respcetc a la música i als fets dc tradició oral en aquell moment determinat. Tot això queda magníficament ussolit en la publicació dels exemples que es barallen amb les cròniques que els acompanyen, tant pel que fa a la música tracüeional que s ' lú publica com en el de la literatura oral que slú transct·itl. Certament, tol un univet·s sot·prenent, gairebé sembla inver semblant. ob r·ir- e davant nostre a mesura que tenim a rabast aquests materials. Poder-los con èixer i comparar amb els vinguts d 'altres fonts docwneutals, constatar-ne !"autenticitat i veure'n els seus moviments fluctuants, tal volta el grau rle la seva persistència, pot set· motiu suficient pt:r· at1·ibLú t· a tot aquest llegut el mateix mèr·it que el que s'atorga a les colIPr.cions que posseei.xen c-eutr·es, museus i arxius internacionalment reconrguts en els àmbits de l'etnomusicologia e Josep Crivillé i Bargalló c;;l so ._9 e el' iif 150 57 237 DISCOS SANTIAGO DE MUUIA: Pa•acalfe• y oiJra• para guitarra \\ .Uium \\ atN·,. ¡.•ui tarro hurnwn. l.a Mit dt• Guitlu L\tG 2017 G ran t·nt•ct·t de la disl'ognHien ca talana, aquest rornpnet<· dedknlu Santiago rlt• Mtu·zia (o Murcin), t•n un moment <~n qut• s't>stà t·evnloritzant la guitutTa bntToea i el batTO{' hiSp11110U iliCI'iCÒ. JatH' IIl a l voltan t d e l685 i mort des prés d e l732, vu S l' l" d<' ixcble rl' Antnnio Lit ct·c i Ft·anc<•st· Gucl'au i molt ..-alorat a la cot·t madt·ilcnya del p t·imPt' Bor·bó fim. al bCgon <·asament del rri amb la desagrado;,a Isnhel Fa.-nrsio . Va componclt·e per a JJH'{'('nCS i pi'Obab(e que morí · a }fèxic , l'únic indret on s ' han localitzat còpies de lrs seveb obres (r ecollidt>s rn el que es coneix com Còdex Saldívar núm. -/.. d escobet"t J' any 1943), alb'Uili'S de Jes q1tnls Lt•ncu una inequivoca t.> tn¡n·emta cl'iolla. Les Cumbés, tan t't>miniscents de folklore umeriC'à, són p•·obahlenwntlrs primer es obres en la litt·ralura <rue pot·tcn la indicació de donar golpes {' 11 In tapa de l ' inslt'lllltrnL. WiJJjam WatPrs interpn•ta vint prees cot·rcsponcnts a l c·~~ dues rtapes amb una guüar-ra ha1Toca de tephen Bar ber. L'enn :gislrament rs va fer a r esglé~ia romànica dc Sta. ~Iaria d c Barberà del Vallès sense manipulació del so; el t·esttltat és una hnt·a molt eott·ctiJlgttda de músira , que oscil·la entre la immediatesa sens ual de la dansa -suites frao teS<!S al b'1Jst de la rort, gallarcJes, jotes, fandangos, música criolln- i unn propensió - fon tàs tica!- a l'abs tracció en du rades qu!! ga it·eb~ no sobL"epasscn l'ls dos minuts . A Murzia ü agt·adava transrrim·c· t'ls romposiLot·s quP admirava (Cor·clli, De ViséP) i Iu scvEt oh ru , gairebé igno t·ada. p et·ò r eci- rs 150 58 2.18 piendària d'lm r·ic llegat. allarga la seva influència fins a aiTibar al mc lrc Rodrigo. La interpL"etació és m olt pulcra , imaginativa , en ' C manicd mes j de gran iJnpuls rí tmic. e XaviPt' Casanovas-Danés CanJons cie Deliussy¡ Straus•, Gersltw1n, Rodrigo, l'oldrà, Vivanco• i populars Tres pregà ries pet· abans d'anar rt dormir. dignes al cot.lal dc monuments de la lít·i<·a populut· com El oi de la Mare i El cant dels ocells. Els srus Rossinyol caduc i la bellíssima Lo jardí rfe la mort mos t t·eo un ntt·artiu rnit·r improvisa Lo ri q ur tt·ansct>ndeix gf.n et·es i incita a Ja immediata l'eaudició. e X.C.-D. Núr\11 Rial, soprano. Bernat Vivanros. piano PDJ 80.1.291 ....... -..... D úria Rial i B ernat Vivancos ban optat en t'i seu primer disc per nn pl'O¡,'Tuma variat que permet copsat· la versatilitat estilística de la cantant manresana i r adaptabilitat del piani ta bat·celoní, ama tent, sense r enunciar a la seva p t·òpia personalitat. La joveníssima Nú t·ia Rial d emostra amb aquest enregistrament que les ganes de ser escoltada rarresponen a un excel·lent grau d e preparació i a unes idees ben fonam entades . T é una dicció ¡•lara en els cinc idiomes en què cauta i coneix els t·ecut·sos. però també els lirnits de la seva veu lhuninosa i consistent. Bernat Vivanco és conegut per la seva musi calitat i la intel·ligència amb qnè mena una carrera plena de pt·omeses albirades en la consecució d'un dels p t·esligioso Premis J ú.nior del Concurs }faria Canals. El tàndem funciona perfecta111ent en els Cua- N tro madrigales amatorios de Rodrigo , en dos Toldrà meravellosamen t poè tics i una fresca int~t·pretació del Swronertime de Germwin. Dírectes i com alle ugerides sonen dues rançons de R:ichat·d Strauss, entre les q uals un Allerselen al qual només manca Ja pàtina i l"amplitud vocal que el temps aportarà. Del mateix Vivanros s'ofereixen cinc cançon~. entre les quals figurt>n les Quartet de Gulfarre• cie Barcelona Ft·anr·•••t· Pun·ja. ~Iuria T,.,.,..m Fohptr. Jo-•·p \t. ~lun~utlo i Jnumt· ,\batl. Ohrl'' de I. Ct·n anit'"· L. Bruuwt•r. "-. l\luntsnh ut gt·. I+'. Gut•t•rt•ru, .J. Dowlnncl. F. Sur. I. Slnt\ in•l<} i Mumwl clt• Fullu. DiHI'tnt•rli. E l Quat'll't dc Guitat·•·<·s dc Burct>lona rs una fot·ma r ió iotcgr·ada ¡wt· quatre destac·al s guitatTis tes ca talans que cbtan endegant una tasca molt intf't·essant en el conreu de la música cam hrís tica per al seu instrum~· nt. La solv(>ncia d e cadascu n cir i romponents ro m u solista 11\ uJa la I[Ualitat d'aquet.t conjunt hereu de Ja Jinia iniciada pr r l'antic Quartet Tarragó. El di11t· c¡uc coment em cons titueix una m ena d e lat·geln dt• presentació . Una taq;eta ambieiosa, ja t¡LH' ~' hi fa una pt·op osta molt r·ica i lambf molt scl<·cti vu. l~ n aq u cst disc primet·ctH;, encarA r¡ue no potlem nsscgut·a t· tfUC sigui el prim<••· d el grup , ofc•·eixen un aple1· dt• composicions que abH& ta i• poques molt dihtunts i , con sebriientmcnt. c•onrPples for- mals també lluyans entrr ells. Entre el renaixentista sevillà Francisco Guen-rro i el nos tre actual Xavier Montsalvatge hi ha cruatrl' segles de dis tànciu. que són objecte d ' m1 recorri.'· gut molt suggestiu i alhot·a no exempt de risc i que passa gairebé- inevituhlt•menl per Sor i fa una aturada en la ~"U.ra molt sugges tiva del cubà l gnacio Cervant es {184-7 - 1905), q11e ve a cons titu:ir una cer·ta i , en tot cas, molt grata sm·presa . Amb lt>s seves sis Danza.s cubanas enllaça estilísticament amb el Paisaje cubano con lluvia, del també cubà , enca· ra que actual, Leo Brouwer i amb el Tríptico incliano de Xavier Montsal\'atge. en la transcripció del Quartet Tan·agó. configuran t una arrencada drl disc d 'un considerable atractiu i d'una flul'desa guitanís tica espl ~n cüda. Quatre madrigales de Guerrel'O, transcdts. com la r esta de les composicions que vénen a continuació , p el mateix~ QLLarlet de Guitarres de Barcelona oht·eo Lma segona part del CD que eus meoa u cruatrr Ay res de DowJand, passant p er la Sonata opu.s 7.S dr Sor, les sts peces de les Suites 1 i 2 de Struvinsk-y. p er acabar en Lma explosió t.le color i ri tme amb le~ transcripcions per a g uitarl'a. sempre agraïdes de la ' ·Canción del fuego fatuo" d'El amor brujo. --Ro· mance del p escado1· ·· d1• la mateixa obra i la ' ·Danza del molinero" d' El som- brero de tres picos. El disc és no sols d'una molt grata audició , sinó que també cons titueix un u mos tra molt signifirativa d e la qualilat d 'aquest conjunt que malda per endegar el que m ' arrevina a qualificn com uu apostolat, en cara , de Iu música d e camhra p e•· a guitan·a. És, doncs, una manifes tació, cal insis tir· lú. d'un encant i li'uou plenitud musicaJ con!'icle- rable. e J. C.C. //// _ __ ' re ta ro er n ]p e- ra OPERA A CATALUNYA ' 1111 AMICS DE L'OPERA DE SABADELL® 1111, lC e- o- gio ), DON GIOVANNI Òpera en dos actes u- aua- tlió n- e! ]e ;¡a a. W.A.MOZA RT ARUTJUN KOTCillNIAN WAN P. GARCIA MARQUÉS. MALGORZATA ZYGMANIAK. ENRIQUE FERRER ROSAMATEU. MARÍAJOSÉMARTOS. FELIPEBOU. JAVIER ROLDÀN Disseny d'escenografia, disseny de vestuari i direcció d'escena: STEFANO PODA le m COR DELS AMICS DE L'ÒPERA DE SABADELL, Directora ROSA RIBERA a- j. Sots director del cor i clave: JOAN MANAU et Ja el re ORQUESTRA SIMFÒNICA DEL VALLÈS Direcció musical: ALBERT ARGUDO nt ir es J· ió es SABADELL, Teatre de la Faràndula: 30 d'abril i 2 de maig, a les nou del vespre i 4 de maig, a les sis de la tarda r- REUS, Teatre Fortuny: .. 6 de maig, a les nou del vespre Ia I )- la lR ,. 13 LÓ ta •a st !f i11 la a 13 r- ta SANT CUGAT, Centre Cultural: 1Ode maig, a les deu del vespre Venda anticipada per targeta VISA, Master Card i 4B als tels. 725 67 34 i 725 83 16 Organització w ASSOClACIÓ D'AMICS DE L'ÒPERA DE SABADELL Presidenta- Directora General : Mima Lacambra Plaça Sant Roc, 22, 2on. la.- 08201 Sabadell. Tel. (93) 725 67 34. Fax (93) 725 53 21