Revista Musical Catalana. Núm. 181 Novembre 1999
Editorial: Descentralitzar l'òpera / PANORAMA Un Palau per al segle XXI RRMC / Casanoves i Ametller. Aniversaris montserratins per recordar. Daniel Codina i Giol / Joan Margarit: arquitecte de mots. Miquel Pujadó / La Simfònica del Vallès comença temporada amb noves i millors perspectives. Teresa Martínez / Mikrokosmos: L'Esquitx-5. Pere Artís / Tangents: Música paràsit. Jordi Maluquer / La primera Turandot. Jaume Comellas / Un Mozart ben resolt. Miquel Pardo / La flauta contemporània. F. Taverna-Bech / Bona vetllada amb Mozart i Hogwood. Jaume Comellas / X Festival de Música Contemporània d'Alacant. José Guerrero Martín / TEMA Cartells i programes de mà, una faceta poc coneguda / Concert i gràfica: un segle de programes de mà. Norberto Chaves / Panorama històric i revisió del cartell de música culta del segle XX a Catalunya. Laura Bellver / MUSICALIA Álvaro Pierri. El gran padagog de la guitarra clàssica. Mònica Pagès i Santacana / Goethe i la música. Miquel Alsina / André Previn, Orquestra de Granada, Michel Corboz, Albert Nieto, Quartetto Stradivari, Gérard Lesne, Gil Shaham, Gustav Leonhardt. Lluís Trullén / El cas Makropoulos, un Janácek inhabitual. Jaume Comellas / XXXI festival Internacional de Jazz de Barcelona. Albert Suñé / SCHERZANDO Cesc / DISCOS / LLIBRES
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
BARCELONA Muntaner, 300, Xamfrà Lalorj a Tel. 2008100 Sants, 304 bis Tel. 440 24 48 CENTRE COMERCIAL GLÒRIES Avda. Diagonal, 200, local 9228 Tel. 486 01 87 BARBERÀ DEL VALLÈS BARICENTRO ·Tel. 718 97 51 MADRID Hermosílla, 75, Esq. Gral. Pardiñas Tel. 4358989 MADRID-2 LA VAGUADA· Tel. 7304882 SUMARI revista musieal eatalana EDITORIAL PANORAMA • /)(•scetllrolitzar fòpcra o "Un Palau per al segle per RRMC O TEMA MUSI CALIA SCHERZANDO DISCOS LLIBRES •• •• •• •• •• •• •• • •• •• • UI'' Cosonm•t•.• i tlnwtller. Aniversari.• montsrrrotins per recordar per Daniel Codina i Giol Jow1 illm-gorit: arquilcocte dc miJts per Miquel Pujadó La Simfouir:o. del Vallè.~ comença lt•mportula cwtb tW II<'S i millor.~ ¡JCI'.IP<'CI.Ít!l'~ per Teresa Martlne:r; /11ikrolwsmos: L'E.•quitx-5 per Pere Artís 'l'augPnts: M1í.<ica parà11it per Jordi Maluquer l.o primPrn Tu i'Undol per J aume Comellas Un Mozo rt ben resolt per Miquel Pardo /,a flauta contt>mporània per F. Tavern a-Bech Bona uNIIacla amb Mozart i flob"'Oood per J.C.C. 181 X Fe.<Lioal d<• Música Contemporèmia d'A lacmll per José Guerrero Martln Cnrtdls i progmm es de mà, ww faceta poc cont•guda Concl't'l i gr()jira: '"' segle de program es rfp mà per Norbe rto Chaves Pauorama històric i revi,<i6 del cartell de mrÍ-<icc• culta del segle XX a Ca taúmya per laura Bellver A/vara Pierri. El gran pedagog de Úl l(lliturra clàssica per Mònica Pagès I Santacana Coe~lw i Iu mW!ica per Miquel Alsina Anclré Previn, Orque.stra de Granada, illidwl Corbo:, Albert Nieto, Quarte/to Strm)itmri, Cérord Lcsne, Gil Shalwm, Cu.~tav f.eonlwrdt per lluis Trullén 1~ 1 cull Mnk•·opoulos, unfanúcek inhabitual per J.C.C. XXXI Fe.!ti·v al lnterrwciona l de )azz de IJarce/()tw per Albert Suñé per Cesc 3 . .. Discos Abadia de Montserrat Una visió inèdita i actual de la música religiosa de NARCÍS CASANOVES Sabadell, 1747- Montserrat, 1799 en ocasió del segon centenari de la mort del compositor montserratí ESCOLANIA DE MONTSERRAT CAPELLA DE MONJOS DE MONTSERRAT CAPELLA DE MÚSICA DE MONTSERRAT Direcció: JORDI-AGUSTÍ PIQUÉ La gran novetat discogràfica de la música històrica catalana Distribució harmonia mundi ibèrica s.a. Avda. Pla del Vem, 24 08970 SANT JOAN OESP( (Barcelona) Td. 93 373 10 58 Fax 93 373 67 64 EDITORIAL n cop transcendit la més que justificable sobreexpectació que ha provocat l'inici de la temporada del renovat Gran Teatre del Liceu, convé no perdre de vista altres aspectes del context líric català, en una hora en què aquest gènere viu un creixent protagonisme a la societat catalana. En aquest sentit, cal afirmar, encara que sigui una reiteració en l'evidència i en l'obvietat més clares, que el teatre barceloní ha jugat i està destinat a jugar un paper fonamental i motor d'un deler que ha esdevingut, gràcies a la seva aportació, un dels signes distintius i personalitzadors més destacats en l'àmbit musical que ha ofert Catalunya en el darrer segle i mig. En tots cas, i per causa de la mateixa importància acabada d'apuntar que té a casa nostra la lírica, cal valorar i potenciar els intents de superació de cercles concèntrics, per molt que aquests s'eixamplin i s'obrin, per tal de completar i enriquir la seva realitat amb nous matisos, alguns dels quals prou transcendents. I és aquí on hom ha de situar la importància que té que el cicle Òpera a Catalunya hagi arribat a la seva dotzena edició i que el seu origen, la Temporada d'Òpera a Sabadell, porti ja diset anys de celebració ininterrompuda. De s d'una in e vi ta ble modèstia de recursos, no pas d'ambició, que l'espectacle operístic s'escampi de forma regular a quatre escenaris catalans més que el del Liceu és un fet d'una transcendència notable i un apunt -massa insuficient encara- de normalitat. Dissortadament , les darreres generacions hem trobat un fet natural l'exclusivitat liceística, tot oblidant, com a exemple, que abans de la guerra civil les coses no eren així i figures tan destacades com Hipólito Lazaro o Mercè Capsir, entre d'altres, compartien el teatre de la Rambla amb l'avui multisala de projecció cinematogràfica Bosque, o el Novedades, també avui dedicat exclusivament al món del cinema. L'expansió ! la normalització de l'òpera ha d'entendre's, doncs, com un fet absolutament desitjable. Sobretot si és a comarques, on tanta manca hi ha d'una política de compensació cultural Tanmateix, l'heroica iniciativa sabadellenca no pot anar més enllà d 'on va. Entre d'altres raons perquè la vertebració d'infraestructures culturals a casa nostra no permet gaudir d'una xarxa d'espais adequats i amb uns mínims de condicions per acollir espectacles lírics. Un fet prou preocupant. Perquè implícitament hi estem situant no pobles o ciutats de segon ordre demogràfic, sinó, fins i tot, dues capitals de província. Sigui com sigui, l'inici de l'altra temporada operística catalana esdevé camp per una banda de felicitació incondicional i per l'altra de reflexió que vagi més enllà de la imatge més immediata i enlluernadora de la realitat lírica del país. Descen tralitza r l'òpera 181 5 5 15 PANORAMA ''Un Palau per al segle XXI~~ Segona fase de les obres d'ampliació del Palau de la Música El proppassat dia 27 d'octubre tingué lloc al Palau de la Música Catalana la presentació als mitjans de comunicació del projecte d'ampliació del PaJau, obra de l'arquitecte Oscar Tusquets. Per RRMC 181 6 5-16 F èlix Mille t, president de l'Orfeó Catal à , fé u una menció inicial de les motivacions del pt·ojecle la r eaHtzació del qual serà la culminació de la •·emodelació i ampliació acahac.Ja ara fa deu anys i que ha dc pot·tur a la ronfiguració d'tma vcr·itablc " llla del Palau". 'En re mat·cà els avantatges de tot o rdre que ha ti c compor·tar, tant ins titucionalme nt (més possibilita ts fun cionals i operatives, amb la creació d' una nova sala per a música de cambt·a , dependències adrnini&tr·ativcs, estudi d'em·egistrament dota t d'equipame nts d' alta tecnologia, sales dc descan s, cercle cultut·al, r esta ura nt, etc.) com urba nística ment (configuració d' un entom més esponjat que l'actual) i socialme nt {guan y d' un r enovat centre cultural). En Ja se va presentació, F èlix Millet evidencià la ferma voluntat d ' af•·onta t· e ls r e ptes d el nou miHcnni i dc dotar el Palau de tots els mitjan s r er donar-los Ja resposta adient. En explicar els passos q,ue han menat a la situació present, evocà la figut·a el<' l'arquebisbe de Barcel o na, canl e nal Juban y, e l qual , amb la seva lucidesa, i amb la coneixe nça de la realitat sociològica i pa¡,tot·al, tre tze anys enre re donà l'assentiment a la permuta de soJa¡· pe r obres que portà a la primc1·a fase d ' ampliac ió. l d ' una fo rm a semblant, féu èmfasi en el capteniment r eceptiu i a ssen yat de l'actual arquebisbe, carde na l Carles, gràc ies al qual arriba t·cn a b o n terme les negociacions menades en ordre al fet que l'Orfeó Català pogués accedir a la propietat dc l'espai que fins ara ha ocupat l'església de la parròquia dc Sant Francesc de Paula. Uautor del projecte, l'arquitecte Òscar Tusquets, en féu una exposició precisa, remarcant-nc les línies mestres. A fi d'una rniJ]or compt·ensió de la seva proposta féu un repàs històric de les fas•~s per les quals ha passat el Palau, dc les característiques deternúnants d4'l solar on fou bas tit (provinent del claus l•·e d e l'antic convent de Sant Fran<'esc), fins al projecte actual, tot passant pels trets essencials que configuren el Palau originari i els derivats de la primera r emodelació. Féu una explanació lúcida ric la intenció de Domènech i Montaner i dc les solucions compositives i es· truc turals que donà a les limitacions de rivades del solar de què d isposà; el seu vell somni d'un edi· fi ci exempt començà a ser una realitat el 1989, un cop a cabada la primera fase de r emodelació; som· ni que serà completat en frnalitzar les obres d'ampliació que ara s'ini· cien . Aqu es ta " Illa del Palau" del 2000 ser à conseqüència de les pos· sibi litats provinents de l ' esp~i guanyat a l' edificació contigua. Flnalment, el Palau serà allibera! pe•: Lres de les façanes i la gran sa· la totalm ent oberta per ambdós costats. UaporLació principal del projecte és tant allò que es construeix com aUò que es buida; tant l'ampliació de PANORAMA l'edifici com la millot·a de l'espa i urbà; tant els avantatges del Palau com allò que significa per· a la ciutat. Allò principa l és la cn:ació d'unu plaça clavant la fa çana lateral dt• la sala, plaça que -a més d 'esponjar· el barri- podrà servir de magnífic audüori a l'aire lliure. Sota aquesta plaça s' ubica la nova sala, p er a usos úivet·sos, d e 600 places. En el petit edifi ci se situen: noves sales dc descans per al públic, Laqumes, magatzem d ' im.;tr·urncnts, sales cl't•nt·egistt·ament , oet"vris, t·estauranl amb cuina i un I"Crde cultural, a més de noves escales, muntacàr regu es i ascensor s per· completar e ls dc l'eJiJ ici actual. La creació d'a c¡ue~; ta placeta en aquest es pa i a u·ac ti u permetrà -gr·àcies a una escalinata- fer- hi concerts, representacions i altres esdeve niment s a l' ai re lliure. Tamhé oferir·à u na visió del Palau ins~J lha i atractiva, aportut·à al bar·ri una gran mi llor·a de l'es pa i urbà i obrirà una nova via d'e,acuaci6 dc la sala p r·incipal. La sala que es crea bOla la placeIn serà una alte r·nativa utilissima a la gran sala prin cipal i tind r·à els equipaments tècnieJo més modet·ns: p r ojectors d 'aJta tecnologia, cabines per a traducció simultània, etc. Aquesta nova sa la , a més, tindr·à una acústica perfcc·ta. Per què això sÍb'UÍ possible, se li ha de d onar un volum d. uns 7,5 m' p1•r· pe1·sona, la qual cosa ,·ol clir· que ha de se r· bastant alta i que <'aldrà soterTarla fin s al límit tH:ccptable. L'edificació que es vol aixecar al costat d e la mi t ger·a d el Palau podrà po t e n c iar moltes de Ics pr·estacions actuals. De la mateixa mam·ra que l'edilïci constnüt en la JH'Ïm era r e modc luei6, propera a l'escenar i, va r c-.o ldt•<', sobretot, els p r·oblemes qtw afectaven els arti t> les, aques ta novu ampliació, pr·oper·a a l'aecés, J·esc>lclrà problemc!> que afecten el públic. A les plantes ~> upel"iors, me n ys accessibles a aquest darrer , s'hi podrà ubicar· u n ce r·clr cultural, sales d'enregistr·a •urnt i nous scr·veis. Ha estat posadH una atenció e-.JH'eial al tractament d e la n o \ a façana i de la cantonada que d óna a la Via Laieta na a ri d e donar-Jo~ la coherència nercst:.à r·ia, tant entr·e elles com e n l'adjunció del n011 mòdul arquitectònic a la façana d el Palau original. EI pressupost glohal de l'operaf·ió és de 1.800 milions de pesseteR ( L.400 són destinats a obra nova i ..JOO per a la J"csta uració d'elements actuals: orgue, mitja lluna d el 2n pis, recuperació de les bar·anc~; originals, esculttu·c¡, interiors i exter·ior·s, il·luminaei6 de l'escenari i butaques); a més d e les apo r·tacions de les instituc ions públiq ues (Generalitat dc Catalunya, Ajuntame nt i Diputac ió d e Barcelona i ' l inister.i d 'Educació i Cultur·a), l' Orfeó Català i la Fundació Orfeó Català-Palau de Iu Música Cata lalla volen estimuln¡· les d els se us nrl:'mhres i clonar· així lrstimoniatgc d e la implicació aC'ti,·a de la socie tat civil (semblantment a com s'esd evingué amh les modalitat!. c¡ur esqueien a l'època, en la consmés de nonwtrucció del Palau La anys). En el mome nt actual és en eut·s la demolició d e 1\•sglt"sia de Sant Fr·an cesc; és el tn!l J e sor·tida d' una obr·a d 'ell\ crgadura d 'una durada prevjsta de tres anys, que ba de culminar rn "Un Palau per al il<'gle XXI". ra PANORAMA Casanoves i Ametller. Aniversaris montserratins per recordar Enguany l'escola musical de Montserrat pot presentar joiosa el record de dos aniversaris prou importants -per bé que desiguals entre si dintre del fet musical- com per ser coneguts i recordats en la nostra memòria històrica catalana. Per DANIEL CODINA I GIOL 181 Dos-cents anys de la mort del P. Narcís Casanoves i Bertran ~ s un dels uoms més iHustr es. de la rnú. s ic~ catalana 1 montserratrna, tant pPI volum de la seva obra escdta com per la bellesa de les seves obres tant per a teclat -era un gran o1·ganista- com les vocals, totes amb text Uatí per a la litúrgia montserratina. Va néixer a SabadeU a primers de febre1· de l'any l7•t 7 en el si d'una família d'adr oguet·s. El seu a1·cís, va exercir alguns pare, a nys càrrecs municipals. Tenja un get·mà un ~ic més gran, Antoni, que va continua1· el negoci familiar. El nost1·e biografiat, Narcís, va ser escolà dc Montserrat en temps del mestratge del P. Josep Marlí (1719] 763), l'intJ·oductot· de l'estil italià que fa el pas del barroc cap al classicisme. El noi Narcfs, de temperament a fable i alcg:¡·r que va conservar tola la vidu, ben aviat va destacar· a la banqueta de l'orgue, de manera que encara escolà ja tocava dn1·ant le:. celebracions de la comunitat de monjos. Acabada l'estada a l'escolania, als setze anys, va E 8 5-18 entt·ar directament a l nOVJCtat dc Montsenat el dia 3 de sete mbre de 1763, ben acollit pels monjos a causa del seu bon tarannà i Ics seves qualitats musicals. Va exe1·cir, es pot dir tota la vida, d'01·ganista del monestir, amb competència i admiració de tothom, tant per la seva manera neta, de ¡;ran tècnica, de tocar com per la bellesa de les seYes composicions i la genialitat i perfecció de les seves impro.vibacions. En dues ocasions ''a bave1· de substituir el mestre dels escolans, el P. Anselm Viola i Valentí (1738-1798), per causa de malaltia i de la mort, i és en aquests dos moments que el P. Casanoves escriu bona part de les seves obt·cs co1·als: el primer període comprèn els anys 1784-1789 i el segon del L797 rws a la mort, esdevin¡;uda el dia l d'abril de 1799 en baixat· de la muntanya cap a Ja finca Vinyavella d'Espaneguera pPr dcscansu-hi. Actualment, de les obres vocals -una seixantena-, n' hi ha més o menys la meita t de publicades en dos volums de la coHccci6 montserratina "Mestres de l'Escola nia de Montserrat" (vol. XI i Xli); en canvi, les també seixanta obres per a teclat estan totes publicades en dos volums de la mateixa col·lecció: vol. IV i XV. Són nombroses també les seves obres que n'han em·egistrat la capella de música i l'escolania, com també organistes durant els dat·t·er s cinquanta anys. Amb motiu d'aquest segon centenari de la seva mo1·t, en el dccuJ·s d'aquest an y hi ha pt·evistos diver sos actes commemoratius ta nt a Montsen·at mateix com a Sa batieU. Així mateix, l'escolania i la capcUa de n1úsica ban en rcgistn~t un CD commemoratiu amb obres vocals seves, algunes de les quals eren absolutament inèdites. Dos-cents cinquanta anys del naixement del P. Maur Ametller i Paguina Va néixer a Palafrugell (Baix Empordà) el dia 6 d'agost de l'any 1749; va ser el segon fill del matrimonj Miquel i :\faria, matrimoni que suposava les segones núpcies per al pare, el qual era «mestre de gramàtica" de la Bisbal d'Empontà. En el bateig, al nostre biografiat li fou posat el nom de Francesc. Va ser escolà de MontseJTal i condeixeble de Narcís Casanoves. Tingué de mestre de música el P. Benet Julià i Ros (1727-1787), fill de Torroella de Montgrí. Acabat el temps de l'escolania no va poder entrar al noviciat perquè els parcs el reclamaven a casa, p erò el 1773 obté el benefici de mestre de cant de la parròquia de Figueres. Dos anys més tar d obté un benefici dc xantre a la catedt·al de Tarragona, pet·ò només hi està un an y i mjg i torna a Figueres ja ordenat sacer· dot també com a mestre de capella. I no és fins al 1786, ja morts els seus pares, que pot fer-se monjo de Montserrat com era el seu desig de sempre. Immediatament el nomenen cantor maj or, és a dir, director del cor monàstic, tasca que du a terme durant vint anys. Tenia una bella veu de baríton, clara i sonot·a, i bon coneixement musical, tant de l'orgue i instruments com de la polifonia vocal. Una biobrrafia antiga ens diu que era petit d'estatura i aleg:¡·e de caeàcter. No sabem exactament q uan va ser que es traslladà al Monestir de Sant Benet de Bages, on r esidí fins a la mort, ocot-reguda el 14 de febrer de l'any 1833, a l'avançada edat dc 83 anys i mig. Ametller és un cas força insòlü i o PANORAMA iute•·essant dintr·e de la història monàstica de Montsenat p el seu tarannà p olifacètic: músic -cantor, mestre de capcUa i de cor, compositor-, inventor d e màquines diverses, b otà nic i coH eccionador d'insectes, membre de la R eial Acadèmia de Ciències i Arts i, pels seus tt:eb alls inventor s i cien tífics, pensionat per la Junta de Comerç dc Catalunya. El seu vessan t musical es con- creta sobretot en les obres corals compostes p ce al culte de Montse•·nlt; no té una prod ucció gaire gt·an, però sí prou interessant: va compondre obt·es esp ecialment p er a ls dies de Setma na Santa. P er·ò ta mbé p er a l'in vent d'un ins trument musical, el velacordi, que li va valer l'admiració d els músics del país i també estJ·a ngers, i pel qual va r ebec una pensió vitalícia de quatre r·als diat·is d e la Junta IHI .. 78 ...... d'lllàt..-..J.... _cll.llai'APPEC. , . . . . -..ult:APPEC....... ~ 11.1•. 111111 ......_ ,.._4127121Fa:3t7a• de Comerç. Aquest instruuwnt, anomenat velacot·di perquè la caixa sonora, vet·t iea l, tenia forma de ' ela llatina, e•·a. fet i fe t. un perfeccionament d el davicot·di. Lt•s pues d 'acer que fregaven les tres cordes de cada n ola li clonaven una sonoritat forta i clara i li donaven una solidcba i cap acitats sufi cients p er formar part d 'una or questra p t·ou gran per acompanyar l'òpera o els con certs que calguessin. Va fer-hi en cara altres ped eccionaments mecànics que no explica com funcionaven; per exemple, el fet que pogués fer-hi forts i fl uixos o bé sobtadamen t o b é d e manera gradual; també tenia un mecanisme particular que permetia d esmuntar eàpidament el teclat i tornar-lo a posar. Pel que fa als invents mecànics, cal destacar una grua de grans dimen sions p et· pode t· drenat· cana ls i ports, per la qual es va Ul leressar particularment el governador de Barcelona a mb vis ta a d renar· el port. Alguns d'aquests invents van ser publicats en el butlletí dc la Reial Acad èmia de Ciències i A rts. 181 PANORAMA La lletra impresa a través de la música Joan Margarit: arquitecte de mots Joan Margarit (Sanaüja, 1938), arquitecte de professió, va començar en castellà la seva trajectòria poètica. El 1980, ja amb quatre llibres publicats, una crisi personal l'aboca a escriure en la seva llengua materna, i d'aleshores ençà publica una obra de gran qualitat i considerable extensió, continguda bàsicament en els volums següents: L'ombra de l'altre mar (1980), Vell malentès (1981 ), Raquel (1982), Lo fosca melangia de Robinson Crusoe (1982), Cants d'Hecotònim de Ti- Pe r MIQUEL PUJADÓ 181 A ix í don cs, a ini.c is d el s vuita nta d e s obte d ecid e ixes ca n vi a r d e ll e ngua ... -SC, i en aquests moments acabo de tancar el cercle. El m e n darrer llibre, E stació d c F.·ança, és biling ii e: torno a utilitz ar el ca stellà, com a lleng ua poètica, p e r ò al cos tat d el c atalà. En compte.~ dP 1/ençnr-ne ww, he decidit optar per totes dues. El tema és molt complicat, i de lcln complicat que és, l'arg umentació no ser vei:(; pràcticament per a ningú, p erqu è cie biling ües, biling ües. nom és ho solll els catalcm.s. No hi ha cap altra comunitat que pugui pràc ticam e nt "se ntir" en du es llPng ües. Per-què el biling üism e del.~ belg ues és bàsicament territorial, i el dels suecs o els lwlandesos pel que fit tt l'ang lès és puram ent utilitari... - I com apliques el bilingiiis me a aqucJla " s inc:ct·itat poè tica" qu e branduvcn ja els r·omàntics? - Per a mi. el J>O Pma com ença amb una cosa que no és v erbal, amb Ulllt intuïci6: un elem ent tèrbol, vag ue ... Tu saps que hi ha un p oema qu e t 'e.~ pera per ctqu.ella zona, i t 'hi !tas d 'a co.~ tar amb l'eina que tell s a m à, que és la llen- fundis (1982), El passat i lo joia (1983), L'ordre del temps. Poesia 7980- 7984 (1985), Mor d'hivern (1986), Llum de pluja (1986), Cantata de Sant Just (1986), Lo dono del navegant (1987), Edat roja (1991), Els motius de/llop (1993), Aiguaforts (1995) i Estació de França (1999). I cal dir que la música (sobretot el jazz, però també Bach, la cançó francesa, etcètera) amara sovint els seus versos. El perquè, hem tingut ocasió d'esbrinar-lo en el decurs d'aquesta converso. gua. Aquest procés d 'acostament equival a baixar a la cripta d 'una c atedral. É s a dir, tu p o t.~ t enir una catedral bastida amb tota la cultura de què disp oses, però Pt cal baix c'r a la cripta. [ a la cripta no hi entres sense ola.u, i la clt:ut é.~ la llengua materna. Ara bé, un cop hi ha.s entrat i has comPnçat a treballar el poema, llavor.~ s( que et són rUils els elements de tota la catedral... Pots anar d 'un cantó a l'altre, d 'una lleng ua a l'altra, f er el que vulguis. Però el germen del p oema l'haig de trobar en català: aquesta ha estat la m eva conclusió. Quan el p oema ha estat extret de la cripta, el puc treballar tranquil· lament en ca.~tellà , si vull. -Els teus primer s Uibs·e& en català tenien un aire molL clàssic ... -Sí, tenia tendència a recrearme en 14 Lleng ua. Com a bon convers, em sen tiet fascinat per la pura sonoritut lingüística, i aixe) pPr a un poeta és molt perillós. A ix() a Catalnnya ha es tat sempre un problema p er una ra6 molt e vident: en estar sempre fotut s en La. qüestió ling üística, nom.és elj'et d e parlar o escriure en català ja tenia wt sig nificat que anava molt més enllà del sig nificat que p odia t e nir p e r a un c a s t ellà o tut fran cès el fet d 'e mprar fa seva pròpia lleng ua. Com a conseqüèn- cia, hem tingut sempre la temptació de f er d e la llengua un valor per si mateix, i aix ò és un defecte p oètic: ens du a parlar de la "meravellosa " llengua, de la ':felicitat" de la llengua... Tot i que, per a u.n poeta, la llengua no portct felicitat. S 'hi baralla, amb la. lleng ua. La llengua el traeix , el trepitja, li fa fer coses horribles. Cal domesticar-la, perquè la llengua és un ésser en estat salvatge, i sí la deixes córrer et porta al huerto, com ditten els castellans. Es tracta de violentar-la, torçar-la, f er-la anar on tu vols. -Treballar-la tant que, d' alguna ma nera, el treball n o es noti. - E x actament, com el bon domador, que sap crear l'efecte que el lleó ja se l'ha trobat així d'obedient, com un gatet. Creu-t 'Ito! Si et donen un lleó salvatge, costa un ou de portar-Lo a la gàbia! -De totes mane.t·es , el teu dih'l•em-ne formalisme mai no va ser tan exagerat com el dels poetes joves dels seta.nta, que van arribar a un autèntic cul-de-sac. - No, perquè lla·vors jo ja era rut gat v ell. Tot i que provenia d'una altra Llengua, aquests riscs ja els coneix ia. De tota manera, he ha· g ut de revisar tota aquesta part de la meva obra, de cara a la pro· p e ra e di ció de la mev a poes ia PANORAMA amorosa comp le ta, i m'he vist obligat a eliminctr tot allò que podríem con siderar pura badoqueria lingiiística. -Digu em, doncs, que amb el temps vas tt·actant cada 'egada temes més quotidians. et d eixes endur per· la r·ea lital immediata i, també progressivament, en la teva poesia va n apareixt'nl elements musicals a nivell temàtic. De fet, ets un enamorat d e la rn(tsica ... -Efectivctmr>nt, aquests elements s6n prctcticament absent.~ dels meus primer.~ volums. En can·vi, se'n troben molts a partir de Llum de pl uja ... A Edat roja, Els moti us òcl llop, Aiguaforts i l'Estació d e F\·ança, sobretot. - I e ls teus r·efcrents bàsics e11 aquest terreny són el jazz, d 'una banda, i d'una al t ra banda una certa música clàssica, per·ò cenll:ada sovint en la for·ça pcr·sona l de l'intèrpret més que no pas en el fet de la simple composició. -A mesura que em vaig fent gran, sento com si el valor de l'intèrpret anés creixent i creixent, mentre que el del compositor, sense bai.--car, es manté irralterable. Això m'ho va ensenyar sobretot el Bach de Gll'nn Cou/d... -Un dels intèrprets més citats en els teus poemes. El tt·obem a ''De cambra", a "Gienn Gould: el com.iat", etcètera. -Glenn Gould em veL ensenyar com de lluny podien estar dues interpreletcions d'una mateixa peça... I el compositor, la. veritrtt és que no sé on situar-lo: fS.~ algú que d6na una estructura molt general en la qual caben moltes possibilitats de realitzaci6. t'intèrpret de música, ja ho dic al pròleg d'Edat roja, ve a ser eom el lector de poesia. Hi ha pocs lectors de poesia, perquè es veuen obligats o interpretar. La persona que simplement va a escoltar urr concert s'assembla més aviat al lector de prosa: només li cal obrir-se i deixar que s'infiltri dins seu allò que li ofereixen. La poesia és una partitlll·a que cada lector interpreta a la seva nwnera: la seva multiplicifflf d'interpretacions equival c1 les que pot tenir qualsevol peça mus ic·al. -A l poe ma " De cambra", dius per· co me nçar: ''A mb els llLLms apagats, la nit als vidres I i el tocadiscos amb el punt vermell, I el dia s'esvnnl'ix rere la música (.. ,P' ¿La mlls ica és pet· a tu un ésser que viu sobretot de n.il? -Escoltar nuísica a casa, per a mi, és u110 activitat bàsicament nocturna, aquest punt er vermell del tocadiscos en la foscor. En canvi, arwr als concerts és tota una altra cosa: jo hi escric, als concerts, cosa que no entenen ni els poetes ni els músics ... En Lluís Claret em considera un autèntic manasses com a oient de música. Però a mi em costa molt deslligar la música de la poesia, no puc escoltar i prou una peça que m'està arribant a un punt molt proper a aqne/1 que ocnpa dintre meu lc1 poesict: L'una des·vetlla l'altra, i em. veig obligat a ''fer coses", eL deM·onnectar: Un cop he acabat, torno a connectar-me, i així vaig i vinc. Un concert, de punta a punta , d~f'ícilm.ent el puc seguir, llevat que m'ho proposi d'una manera molt seriosa, fent-me violència a mi mateix. Ara, m'agrada molt anar als concerts, perquè així descobreixo coses noves. Perquè a casa tinc tendència a obsessionarme i escoltar una vegada i una altra les peces ja conegudes que més m'agraden. -Continuant amb " De cambra", hi paS!H'S l' C' is ta a alguns noms fJue deus considerar bàsics. P e r exemple, la BiiUe Holliday. -És un referent jazzístic imprescindible, per a mi. I haig de deixar ben clar que considero que el ja;;;z és el vessant actu.al de la música. A partir d'Stravinsky o B erg, hi ha un moment que un determinat camí que segueix la música m'abandona, deixa d'intere.~­ sar-me. I no parlem ja de la mLÍsica seqiiencial, feta amb ordi- 181 PANOR nadors, etcètera. En el moment que Stravinsky ja funciona, apareix una branca que venia, de fet, de més enrere, però que llavors deixa de .~er nuísica popular o ètnica -com en diuen ara- i comença a esdevenir música amb majúscula. Es refina i es transforma en autèntica cultura. Perquè a mi, el folklore no m'interessa gens ... - De fet, és prou molest que el que han fe l cantants i autors com Léo Ferré o Brasscns, que ti n c entès que també t'agraden molt, alguns ho anomenin cançó popular. -Brassens i Ferré no tenen res a veure amb la cançó popular! El que fan és el més elaborat que hi ha, la punta d'una civilització, i els considero tan importants com qualsevol compositor dels que anomenen "seriosos" -algun.s dels quals si que es ·van dedicar a adaptar cançonetes tradicionals. Jo no estableixo diferències qualitatives, per exemple, entre la Billie i lct Maria Callas. És més, a mi em costa molt d'entrar en la veu tal com és tractada en el món de la música dita clàssica. Primer, perqttè la Caballé, posem per cas, no sé pas què ditt. I quan m'he int eressa t per assabentar-me'n, m'he u·obat que en general diu bestieses. -Ca l reconèixer que la majoria dels llibrer s d'òpe•·a són literàriament força medioc•·es. -Ningú ha Jet tant de mal a la poesia com. la música! Els poetes haur[em de fer alguna mena de declaració conjunta al respecte. Perquè els compositors han arribat a posar músiques esplèndides damunt d'uns textos realment nefastos. La flauta màgica és l'exemple més flagrant d'una gran música p osada al servei d'una idiotesa. En canvi, en tota la cançó france.sa i en tota l'evolució del jazz no trobaràs mai una lletra idiota. -Cal di•· que a França, a inicis de segle, hi havia un estil que es coneixia amb e l nom de "cançó idiota". Pe•·ò, assumint la pròpia idiotesa, la convertia en un valor afegit i provocava un segon nivell de lec1u1·a. - 1 aqnest tipus de textos connectava, a més, amb l'humor ab- MA surd i el surrealisme, i era a la base de la cançó de cabaret. Res a veure amb la indigència de tantes i tantes òperes! -Continuem amb els noms e¡,mentats a '·De cambra"... Pe1· aquí apareixen les '·ràfegues del càlid fred de Parker". -Charlie Parker és el gran clàssic, el terreny del qual va ser preparat per Lester Young. El primer dels grans. Qualsevol músic de jazz actual porta alguna cosc~ d"en Parker a dins, encara que sigtti per negar-lo, com sovint neguem el pare. Parker és el Bach o el Beethoven del jazz: a partir d'ell, el jazz no pot tornar a ser el mateix. -Més noms: "El pòstum vendaval de la trompeta I de Clifford, amb la veu desemparada I i ronca de la Merri ll (. . .)" -Clifford Brown i Helen Merrillformen una de les parelles més superbes de la cançó ja::::ística. ''Escoltar música a casa, per a mi, és una activitat bàsicament nocturna... " Clifford és, a més, qui d6na a lc~ trompeta un autèntic vol simfònic din.s del jazz, molt més que no pas l'Armstrong. I això que va morir quan tot just tenia vint-i-cinc anys, en un accident de cotxe. -Després, el poema passa a parlar del "violoncel I descarnat i diflcil de les Suites." -Perquè, tal com t'he dit abans, tot tipus de música es troba per a mi al mateix nivell, i puc pcLSsar d'en Claret o en Rostropòvitx al jazz o a la bona cançó sense talls ni problemes de cap mena. M'emprenya aquesta mena d'aura inefable on es vol tancar la música clàssica.. Només caljixar-se en les bestieses que s'han dit últimament sobre si era o no Lícit es to.~.~egar als concerts... Quins bandarres! Jo he pagat l'entrada i puc tossir, si vull. O tirar-me Ull pet. Una mú:Jica que m'hagi de fugir dPI cap perquè un senyor tussi una mica més enllà, ja se la poden confitar. El jaz::, la gent se l'escolta en locals força sorollosos, i no passa res. I Il-fozart tocava en ambients molt menys sacralitzats que els actuals. El que passa és que hi ha diners pel mig: el silenci fa augntentar la tarifa. I el pobre músic de jazz, com que no té dret al silenci, cobra deu vegades menys. -Tornem als teus llih•·es. Edat roja és el primer on la música té una presència realment ,importanl. I a E ls motius del llop lü ha tota una secció, Remolcadors entre la boira, consagrada al fet musical. Hi parles de Lluís Claret, de Charlie Parker, d e Lluís Vidal, dc Gersbwio, de Chet Baker, d'Art Tatum, de la Billie ... - I la culminació d'aquest procés de combinació entre poe.~ia i m{LSÍCa ha arribat enguany: hem organitzat un grup de tres miÍ,sics (piano, baix i saxo) i dos poete.~, i hem presentat un espectacle titulat "Paraula de jazz". N'hem enregistrat un disc i hem fet força actuacions arreu de Catalunya, Andalusia... També hem actuat al darrer Grec i al Festival de Jazz de Sant Seba.Hià. La gràcia de l'espectacle, format a partir d'estàndards jazzístics, consisteix a fer creure que recites el te;-.;/, d'un tema musical, però en realitat estàs dient el t,e:.-a d'un poema pro· pi qtw consideres lligat d'alguna manera amb l'esperit de la peça tntLSical. Així la música i la poesia es van entrellaçant, d'una manera estudiada i natural alhora. -En alguns p oemes d'Aiguaforts, parles també dels ambieols de les caves de jazz. A "Tendresa de fons", apareix el soroll del públjc que s'escolta als antics enregistraments, i acabes client: "/ deu ser, la nostra ànima immortal, f aquest instant precís, fràgil i breu, I quan un vas dringa ett ull 'vell disc de jazz." -Aquest és precisament el poema que tanca l'espectacle "ParauLa de jazz". El recitem a dues veus. -A " La melódia", també d'Aiguaforts, el " jo" poètic 1wova un vell saxo que ha comprat als Encants i li an·enca Body and sou/. lÉs veritat que toques el saxo? -No, i prou que m'agradaria. Es tracta d'una llicència poètica. El meu fill, que té vint-i-non anys, s[ que el sap tocar. Sempre li dic PANORAMA que té molta sort ... Per l'edat que té, i per la seva habilitat musical. Ell és adoptat, i a Estaeió dc França hi ha u.n poema., "Fill a l'hivern", on d'entra.da explico la seva ac/opció per fer tot seguit un salt a tUl local on vaig a sentir rom toca: ':.ivui aquest infant I és un músic dejazz. Afentre l'escolto f tocant el saxo a un club de Ciutat Vella, I al fons de l'escenari s'il·luminen I els vidres entelats d'ru1 t.ren nocturn I o d'un cafè de l'alba: la llum tèrwe I qne es manté encesa allí on va començar / tímidament el nostre amor per ell." -Con tinuant amb Aiguaforts, a "Un amic'' parles de la teva generació com d'" Una gent d'una edat i d'una mena I que va apostar per la Lit eratura, l la llibertat i la cançó francesa. I La nuísicu de jazz i les victòries I d'Algè1·ia i de Cuba ( ...)". Tota una tria alhora estètica i existencial... -lEs tracta de l'aiguabarreig que nosaltres identificàvem u/eshores com La possibilitat d'una vida culta en la grisor de la postguerra... Qucm arriben els primers vaixells americans als anys cinqtw.nta, per a uns venien a ajuda.r en Franco. Però els marillers jove.~ també ·van portar amb ells els primers discos de jazz, i això per a nosalt.res va. ser molt. important. Fou per a aquests mariners que es van crear les primere.~ caves de jazz a Barcelona, i hi comencen a tocar en Francesc Bur- 11 Ningú ha fet tant de mal a la poesia com la música! Els poetes hauríem de fer alguna mena de declaració con¡unta al respecte" rull, en Ricard Roda ... cobrant una misèria, és ciat: A Estació de França hi ha justament un poema força tri-st ambiental al ]amboree de la plaça Reial i dedicat a en Roda arran de la set•a trombosi, que l'ha deixat impossibilitat em temo que dejïnitivament: '~lgú que tooa Loverman"... Tot això dels anys cinqucmta i clel jazz primerenc va lligat evidentment amb Paris, que és on anàvem si volíem comprar llibres i discos, o veure cinema d 'un cert nivell. -I cal tenir en compte que els anys cinquanta té lloc l'edat d'or de la chanson, a m b B•·assens, Ferré, Béart, Barba•·a, Perret. .. -El gran pont entre la poesia i la cançó .francesa l'estableix, per a. mi, Léo Ferré amb les seves nmsicacions de Rimbaud, Verlaine i Baudelaire. És extraordinari, s'hi produeix una compenetració prodigiosa. Els seus intents amb Aragon i Apollinaire ja no em sem- blen tan aconseguits ... Però no podem oblidar l'l'ves Montand, d més gran dels intèrprets. La seva versió de Les feui lles mortes és insuperable. j(l Li pols posar al costat la Piafo qualsevol cantant americà de jazz ... I les altres cançons de Prévert musicades per Kosma, com '·Barbara", són comparables, pel que fa a la qualitat, a qualsevollied. Pel quefa al text , són fins i tot molt més interessants. -tli as (•scrit mai lletres dc cançons? -Fa molt.~ anys ... Dos textos que va enregistNu· l'Enric Barbat en un parell de discos petits: "Els qui vénen'' i "Cabaret d'esquerres". Fa pocs anys, en Paco lbó.ñez em va cantar durant un sopar la primera d'aquPstes cctnçons, dient que l'havia marcat i fet plorar nwlt, i sensP saber que era meva... i jo mateix vaig trigar a recordar que l'havia escrita jo! Ara en Xavier Ribalta ha anat musicant alguns poemes m eus ja preexistents ("Cctnçó de la lluna grisa", "Primer amor", "Final de recital" i d'altres), però no he tornat a escriure expressament per ser cantat, i crec que no .~eria capc.tç de fer-ho. Ara bé, sí que estic relacionant-me d'una manera directa amb la 1111Í.sica aquests dies. Però no pr.ts com CI poeta, sin6 com a arquitecte: dos companys i jo estem a punt de lliurar els plànol-s del que serà el nou Conservatori de Terrassa. ülllí~~!~SL~f~dknm CI Sant Fancesc de Paula, 2-08003 Barcelona Butlleta de donüciliació bancària Sen)Onl. dugrairêque amb càrrec al meu compte/llibreta aten~ et. rebut~ que el~ p~untarà CONSORCI DEL P \LAt; DE U \fÚSICA CATA· LANA. pel pagament de In me .u •uhscripció a "CATALUNYA :\1USIC..\IRF.:,1STA \IUSICAL CATALANA'' ¡~¡-.Compte Di,Pt con trol N" Ag;.ncio 'f' Enotat 0000 ODDD DO DDDDDODDDD Titular - - - - - - - - - - - - - D u n c / C a i x a - - - - - - - - - - - - - ' \ g è n c i u - -- - - - - - - - - Signa turo Pobluciú - - - - - - - - - - - Ado·eçu ugimcin Co l omplir les dades correctament Butlleta de ~ubscripció Nom i c o g n o m s - - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - - - - - P r o f e s s i ó - - - - - - - - -- -Telèfon - - - - - - - - - -- -Cirl'l:t P o b l a c i ó - - - - - - - - - - - - - - - Dte. - - - - - - - Provincia - - - - - - - - - - - -- -Faré efecúu l'import noitjançant De•itjo subscriure'm·a partir del número O O taló bancari adjunt. amb la q11ota anual de 4.200 ptea. 0 O domiciliació bunròria. Per a subsuiptioru; a l'estran¡;rr. wn•uhcu el preu. semestral de 2.350 0 13 .553 PANORAMA La Simfònica del Vallès comen,a temporada amb noves i millors perspectives La temporada de concerts d 'enguany de l'Orquestra Simfònica de l Vallès (OSV) ve marcada per un accent netament optimista després de veure superat i eixugat el seu deute econòmic. També una nova injecció econòmica específica de la principal institució pública Pe r TERESA MARTÍNEZ 181 a te mpor a da de l' OSV a Sa ba d e ll (al t ea tre La Faràndula) va co men çar el passat 17 de setembre les seves propostes ofer·int una ex tnl onJ inà t·ies, la qua rta edici ó de Clàssic:s dc Pel·lícula, proposta q ue està recoll int un èxit consider a ble des dc fa u ns mesos i que per prim e ra vegada incl ou un te rna d' un co mpositor català (la suite de l fil m Qui t'estima, B abel?, de J oan Vives). Dava n t un s " prog rames més ambiciosos i d iflcilf> de mun tar", sego n¡, qu e va dir e l titul a r d e I'OSV, Salvador Brotons, i seguint el calenda ri, el 8 octubre va tenir lloc el p r ime r co ncert d el cic1 e si mfò ni c a mb obres de compositor·s cata la ns. Amb el títol " Poesia i música cata lanes", l'OSV, amb la so pt·ano J oa na Lla b r és i l'actor· Lluís Solet· com a na rrador, interpretà L a maledicci6 del comte Arnan d'Edua rd 'lb ldrà, Divertiment tonal de Josep Solà (va ser l'estrena d'aquesta oLra), El combat del somni d c Fr c d c l'i c M omp o u i Absències, sobre pormes de Miquel Mar·tf i Pol, de Sa lvador Brotons, qu e dirigí aquest con cert com a homc>n a tge a l poeta d e R oda de Te r. E n aquest concert s'oferiren per pr imer a vegada les cinc cançons q ue componen E l combat del L ue catalana i una nova col·laboració amb l'Ajuntament de Sabadell, juntament amb altres novetats, com l'intercanvi amb l'Orquestra N aciona l de Cambra d 'Andorra , li fan enca rar aquesta temporada 1999 - 2000 com el principi d 'una nova etapa. somni de l\'lompou, ja que les d ues úl times han estat musicades pel mateix Brotons a petició de Car meu Br avo, vídua de Mompou. El 12 d'aquest novemb t·e s'escau una proposta r o màntica a mb obres de Rakhmà nin ov (Concert per a piano, núm. 2), amb Albert N ie to al piano, i dc Brahrns (S imfonia núm. 2). E l co ncert el dirigeix l'alema ny Achim Fiedlet·, un jove director en el currículum de l qual figura, entre d'altt·es, el pi·imer premi del Concurs Tnte m acional d e Ca d a q ués d e Direc to r s d'Orquestra, l'any 1996. L'any 2000 s'ence ta r à amb un altre concert extraordina ri, el celebradíssim co ncet· t d c va lsos i danses. J a instaura t com una tradició i una cita ineludible (de fet, com ja és prou sabut, el concet·t que més roda per lot Cata lunya - i j a en té contractats una vintena per aquest Nadal-, alguns a mb la coH abor aci ó de l Co r· Vivaldi- Petits Cantors de CaLa lunya), a Sabadell se n'oferiran dues sessions, els dies 8 i 9 de gener·. El 21 de gener es comptar à a mb la presència de I'Orqucstt·a Na cional de Cambra d'Ando rra. Així, i pe r prime r a vegad a, I' OSV co men ça un a p olítica d' inle t·cun vi amb altres formacions, en aq uest ca s amb Ja fo rmació a nd o n ·an a que dirigei.x Ger ard Cla re t. En la primera part s'oferira n tres obres d' autor s catalans, S ant Martí del Ca nigó de Pau Casals, Tres miniatures de Joan Ma nén i Poemes de rem i vela p er a orquestra de corda , op. 75 (basats en qua tre poemes de Josep Maria de Sagarra) dc Salvador Brotons. En la segona pal't s'ofer iran obres d'autors clàssics del segle XX, Peces p er a orquestra. de corda de Paul Hindemith i Divertimento d e Béla BaL"tók. El 4 de febt·er, l' OSV, amb du·ecci6 del seu titular, oferirà un concert amb obres d e compositors russos. D' una banda, Tx úkovski amb les suites dels seus ballets El trencatw us i El llac delJ> cignes, i, de l'a ltra, la Simfonia núm. 1 de Xostakóvitx. Ser à la primer a vegada que I' OSV inte rpre ta Xostakóvitx. Pierre Cao, director que manté d es d e fa uns anys una es treta c ol·labor·a ció amb la Simfònica, torna per dirigir la S imfonia núm. 9 dc Beethoven. En aquesta Novena in ter vindrà també l'Orquestra Na cional de Cambra d'Andorra i l'Or feó Català {que dirigeix J osep Vüa). E l 14· d'abr il tin drà lloc un altre concert ex t raordinari, el de Se tmana Santa. Amb el Cor· Madrigal (dirigit per Mireia Barrera), formació que col·labora habitualment amb l' OSV, .i la direcció de Juan J osé Mena, s'interpretarà PANORAMA Albert Nleto (esquerra) I Achlm Fledler (dreta), solista I director de l concert d'aquest 12 de novembre a Sabadell la Passió sego ns sant J oa n d e Bach. La Lcmpor·ada sabadellenca acaba el ] 9 dc maig amb Cer·an l Clar et al violí (Concert per a violí de Beethoven) i la d irecció d' Eclmon Colomer. Comple ta el programa la Si mfo nia núm. 4 1, "Júpiter" de Mozart. D'altr a ba n d a, co ntinu en les sessions del cicle Concer·ts S imfònics Popular s (o Concer·ts Con versa, com pre fer eix dir·-ne Salvador Brotons) els dic& 14 de novembre, 23 de gener, 6 d e fe br·e r i 25 de mar ç. Novetats optimistes Un cop eixugat el deute històric de la Simfò ni ca (fit a qu e es va aconseguir a l fi na l de l'a ny passat) i, per tant, "superada una etapa de superv ivència, existeix la voluntat d e millorar els sous dels Tlttí.s ics", va manifes tar· Albe r t Banlol e t , pres id e nt d e I' O S V. Aquesta voluntat pol ser una r ealitat molt aviat, en c<H"a que de manera coucr·eta segons t.> l r·cncJimenl c.le cada concct·t, gr·àcies a una nova injecció econòmica de la Generalitat de Catalun ya , afegida al seu ajut habitual {44 milions). Es u·acta d'una aportació única de 25 milions més de p esse tes, cos a qu e perme t augmentar el p r ess upos t del proper any, un s 225 milio ns. Malgrat que des dc la presidèn cia de l'ot·questra es continua t·civiudican t l'augment en dos o tres anys del pressupost anual fins a a rriba r entre els 350 i 400 milions, "co m qualsevol altra orques I r a espanyola de menor activitat", segons Albert Bardole l aquest non esperona ment obre unes p erspectives molt positives de cara a l'any 2000. Tot això fa que es p ugui treba llar més f olgadament, sense baver de dependre excessivament de la venda de concerts. Malgrat tot, " L'OS V és una formació m olt sol·licitada arreu i ha de començar a dir que n o a molts llocs", va dir Alhe r·t Bardolet. "Aix ò és positiu, p erò alhora és negatiu, p erquè encara dep èn molt de la venda del.~ concerts. Això vol dir que exi.~teix una manca de pressupost sufici.e nt, ja que actualment tots els ajuts que rep no superen el 50% del pressupost total" . També, i com a n ove t a t m olt destacada, l'Ajuntam ent dc Sabadell ha afegit 5 milions més de pes- setes a l seu ajut habitual Això, i en total a cord comú, permetrà ofer ir un nou producte molt desitjat des de fa anys: audicions per a escolans a Sabadell. És previst, ta mbé, fey· petites inver sions internes, com r en ovar el mobiliari (caciires i fa r is tols), el vest ua ri d els músics o arranjat· l' a cú s tica d e la sa la d'ass aig, i també munta r obres de més dificultat musical. Pe r la seva b a nda, Salv ador Brotons, que s"hn ftncat definitivament a Ca ta lunya , desitja po te ncia r eh, Concerts Con ver sa. " Cal fe r-los arribar a m és públic p erquè són, realment, molt interesscwts", va dir. També, com ja hem assen yalat, aques ta te mpo rada s'en ceta una política d 'inter can vi amb altres formacions. A aquesta noveta t, se n' hi pot afegir una al tra, l'ampliac-i ó de les a c tuac ions (d e cinc a vuit) al Pala u de la Música Catalana -"punt estratègic molt important per a nosaltres" , va dir Al ber t Bard ol e t-, d in s el ci c l e Concerts Simfònics al Palau, un cid e r ea litzat en cop1·oducció amb la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana. PANORAMA MIKROKOSMOS L'Esquitx-S 181 Amb aquest títol ho aparegut fo poc, en el segell d'Editorial MF, un petit opuscle de 32 cançons per o infants, de procedència diversa, seleccionades per Mon Montfort, M. Teresa Giménez i Lluís Ferreny. lo modèstia de lo presentació formol podria induir o menystenir-ne el contingut; i això fóra un error perquè, objectivament, L'Esquitx-S és uno eina cridada o esdevenir eficaç en el camp que li és propi. El Htol amb què es presento remet o un sentit de continuïtat d 'aquells aplecs de cançons que, uno trentena d'anys enrere, endegaren unes persones preocupades per lo sensibilització musical dels infants i per fornir material adient ols equips docents que s'esmerçaren o desvetllar-lo des de múltiples instàncies (corals infantils, escoles, grups de lleure, etc.). El conjunt de cançons de tots aquells aplecs pretèrits {d'estètiques i procedència ben diversesL vist amb els ulls d'oro, mostro lo inquietud de qui els confegí; amb encerts, titubeigs i errors, però sempre amb un esperit de servei indeclinable. Sovint m'ho escaigut d'examinar vells exemplars d'aquells cançoners i gairebé sempre m'ho estat dot d'intuir-ne l'eficàcia, en confirmar com n'eren, de malmesos físicament (lo qual cosa vol dir que eren fets servir constantment... ). L'Esquitx-S s'inscriu en aquella mateixa llnio. Hi són presentades composicions d'Holanda, Bèlgica, el País Bosc, França, Rússia, Aràbia, Catalunya, el Perú, Geòrgia, Astúries, lleó, el Canadà, Suècia, Hongria, Aiemonyo, libèria, Suïssa, Birmànio, Anglaterra, Polònia i Flandes, en adaptacions literàries adients i en arranjaments i harmonitzacions musicals plurals; tot plegat configuro un bagatge que - n'estic segur!- ho de ser de gran utilitat. He de confessor que mai no he amagat lo meva simpatia per aquel les obres que fugen de l'ostentació i que cerquen, en canvi, lo funcionalitat òptima. L'Esquitx-S n'és uno, d'oquestes obres; i reeixida. Pere Artis L'Orquestra de Cambra Teatre Lliure programa tres concerts U n homenatge a la figura dc Duke Ellington va obrir el pall~oa t 7 d'octubre la p•·ogramació de la tempol·ada actua l d e l' Orqu es tra d e Camb•·a 1 \;,utre Llitu·e. Una programació intcg•·ad ll per tres propostes, que globolmenl responen amb exactitud a la concepció que de la seva tasca té aquesta formació. Arrossegant la inèr cia de les dificultats financeres del conjunt dr la casa oo s'integra, el cicle -eJ danct· que ha d e tenir Boc a] seu estatge fundacional de Gràcia- apareix c:u1·t en nombre d'e!!devenimeuts, l't' t que com a deri vació ha compo•·Lat la pèrdua del caràcter de formació estable originari i en definitiva una ine,•itablr rli ~omiuució de peot.ugonisme en el c:onjunt de la vida musical barcelonina. Ci •·cumstància prou lamentable, atès que la seva línia cl'a•:tuaci6 UUH Sl!l Ull segment esti lístic i histò ric que d 'aquesta mane n1, i malgrat ris esforços que s'esme•·cen, resta for ça condicionat. La no•·mal:ització d' una oferta musica l co ntemporània continua essent encara una matiH·ia no t·eso lla, o r·psolta mjtjançanl cicles molt específics i dc localització temporal molt compartimentats. A mb el títol de " Duke Ellinglon b omenalgt'<;' hom va oferit· un concert amb obres que van ser escrites inspirade;, en la ligun del gran músic d e jazz de qui enguan y cs eomrnemora el centenari del oaixcmenl. Són composito1·s que d 'uquesta manera Li va n voler retre homenalge, com Clare Fischer, Dave Brubcck, Franz Koglma nn , Stevie Wo ndt'r, C harl e~:~ Min g u s, W. " th e Li o n'' Smith , i\liles Davies i també Lluís Vidal, que a més de dirigir el eoncet·t va compon dre l'obra 011e for Duke. El segon concert obeeu al títol de ' ·De Monteverdi a Tou rnage", que s'ofer·irà e ls dies 6 i 9 d 'a bril de l ' any vi n e nt. S' h .i mos trarà un aplec d ' obres de quatre compositors conte mporanis molt reconeguts - J ohn Adams, Jonathan Harv ey, Olive r Knusse n i Nlarc Tournagt•-, que seran contraposad es a una de Claudio Montcvr rdi, con cr e lame nt els es plè ndid s Ma- drigali gnerreri amorosi " lamento d 'Ariadna". Es u·ucla d 'una confr·onla<·ió que, com assenyala el comen La1·i justificatiu de l con cert, és p ossibl e que serveixi per descobrir la conlempor a neïtat de l'obra del compol>itor renaixenti¡,ta italià. El concrrt sedl dirigit per Josep Pons i r esta pendent d e d e termina r la soprano solista que ha d'escomell·e la mQlt delicada tasca d c ser vir el "Lamen to cl'Ar iaclna", una d e Jes m elodies més belles i eor·p•·enedor es escr·ites mai. La barTeja d'èp oques bistòricrues presideix el ter cer programa de la temporada, que tindrà lloc en dates no determinades d el mes de maig de l'any 2000. Un programa que obre tres cicles de cançons d e B('clhovcn, un lipus d'obra insòJita en les programacions habituals, i clou les Deu melodies escoceses d e Ca.-1 Maria von Weber·. Pel mia hom oferir·à srngles composicion~ de Da •·ius Milhaud - L e v oyageu.r sans bagage-, de Sergci Pr·okófiev -Obertura sobre temes jttett.~- i Maurice Ra vel - Chansorrs nwdécasses, p er et ueu, flauta , violoncel i piano. Unu p•·o· posta ahamenl interessant que ~e rà dirigida per Jaume Cortadellns, un històric de la formació, i que romp· tarà amb l'aportació solistu vocal de l'exceH cnt mezzosoprano Ma•·isa Mat·tlns. • PANORAMA El cor Lieder Camera, premiat per triplicat al 11 Concurs Internacional de Cant Coral Europa i els Seus Cants Tercera edició de la Schubertíada a l' lila, de l'Associació Franz Schubert ques t 15 cie nove mbre com ença la tercera edició d 'aquest cicle tle concerts que dedica especial atenció als li ede r de Sc1wbert, i valorant també els criteris cl ' inter¡Jretctció de la part pianística -que en l 'obra de Schubert és foname nta f,...., jet iJitC supo:Ja una cle le.~ aportacions cabdals a /a, renovació flel lietl. Hi intervirulrii el pia nista Wolfram Rieger, que acompanyarà en e/,s tres gran/I cides (La bellu molinet·a, El viatg•~ d ' lúvcrn i E l cant del cigne) e lx lwrítons Dietrich He1uchel i Olqf Biir i el baix }o· ltmmes Schmiflt. Per fn :Jeva banela , la m e zzosoprano Ange lil.·a Kirschlager ac tuarà per prirnera. vegada a Barcelona, amb un programa amb obres tl'S trauss, Kontgold, Mahler i S chubert. També hi intervindrà el Trio } ess de Viena, que interpretarà el 1Ho eu !\li bemoll de Schubert i la versió per a trio que B eethoven va fer de la seva Segona Sinúonia. El Quartet Casals torna a actuar n la S clwbertíado amb tm repertori ·variat que no inclou cap Quartet d e S chubert p erquè ja vn oferir l'an y pnssat la integral del.~ qunrtet.~ schub e rtio n s ctmb una A l cor· Lied et· Ca rnera d e Sabad ell, que dirigeix Josep Vila i E Castllias, va par·ticipar en aqu est Olaf Bar gran solvència. La formació oferirà, dQncs, peces d e Haydu, Beethoven, Ba,rtók i l ' estrena cl'un Quartet de Xavier B enguerel. El concert de cloenda inclourà. o(Jre.~ per a orquestra i per a veus i conjwds (amb la Barcelona Sirifonietta, el Cor Vivaldi i la soprano Núria Rial), entre l e .~ qual.~ rw n estrena mundial de Xavier Montsalvatge sobre u11 text poètic de Federico ltlayor Zarago::sa. Patrocinen aquesta Sclmb ertíacla: Winterthur Assegurance.,, I CIEspaña, Pulligcm-Meyba , StoiSSilÏr i Televisió de CtLtaltmyct. • Borja Sitjà, nou. director del Grec caba de srr presentat el nou diA r ector uel Festival Grec de Barcelona, Bo rja S itj à . L'ac te va se r pt·esid it pel r egidor d c Cultura de l'Ajuntament de Barcelona, Ferran ~fa scn re ll , que en el SE'u parlament ' a destaca r les p•·crnissc;, que hom havia exigit a l nou dit·ector: s uport a la cr eati vita t loca l, ma nte nir la coHabor ació amb la inicia ti va privada, coopet·uci6 en l'à mbit metropolità i millora dc les r elacions amb el món internacional. Borja Sitj à compta a mb un impot·tant hjstorial com a gestor cultural, especialment en el camp del teatre. Des del 1990 ha r stut dit·eclot· dc l'Odéon-ThéuLJ·e d ' Eur·ope, consellet· artístic del Par·c i la Gran HaHe de la VileLLc, membt·c del Consell de Di•·ecció de la Biennal de Venècia, assessor de pr·ognllnació del director del H!stival d' Avin yó, assesSO l' d e pro gr·am a 1: i6 lt~ utrnl de I'Ex po Sevilla 92 . Ac tualme nt és consellu ~·tísti c del TeatJ·e Nacional de Catalun ya , ha estat cap del gabinet del dj•·ccto•· d c Teatns Naciona ls d el Mini s tel'i d e Cultura d' Espan ya, etcèten1 . H a treballat en el camp de la traducció i adaptació teatral amb el Théall'e National dc l'Odéon i és Cavalle•· dc l' Orde de les Arts et le Lettres de la Rcpí1blica Francesa. E n el seu p a rla ment es vn mostrar partidari de no per·llonga •· el Grec m és enllà d' unes cinc setman es de durada, va assenya la •· que treballaria molt en la p•·oj ecció internacional del festi val, i en aquest sentit va apostar perquè en un dctermina t període d e temps - la seva actuació a Ba rcelona es perllongarà tres o a tot estirar quatre an ys- el Grec formi part de les gra n;, manifestacions europees, com els fest ivals d e Salzburg, Edimhtu·g, Avinyó o Ais d e Prove n ~ a , esmr nlats per ell mateix. També va destacar que un festival com el Grec n(•cessita una iden tifi ca ció amb uns es pais concrets, i en aquest sentit va mostrar l'atractiu qu e per a 1~ 11 té el mateix Teat•·e Grec dc Montjuïc. A l'aire va quedar· el lema d els possibles incr ements p•·essuposturis, as pecte aquest vincula t també n In resp osta - diferent a l'actua l- que en el futu r pugui oferir la Gc ncr·a lilat. • certamen que vn tenit· lloc a Barcelona eutr·c els dies 15 i 19 del passat mes de setembre. Lieder Camera va obtenir la màximu ptmtuació en la cHtegol'ia de cors mixtos (medalla d'or), i també va ser el cor an1h més pun t uació d e totes les categories. P er ajxò va rebre també l'Eut·ope and His Songs Cup. El mestre Vila i Casañus va rebre també un guardó en t·econeixem eul a la seva tu sca pr·ofessional, junlament amb els directors Bot·is 1b lotxkov (del cot· rus Podlipki de Korolev) i Szilagyi Zsolt (de l cor· r omanès Vox Humana d e SF-Gheorghe). La resta d e guanyadors van ser: rn la categoria d e cor s femenins, Cor de Caml)l'a Femení Scherzo de Vi la-seca ; en la categoria de cot·s mascutins, Coro SteUa Alpina de Veronu; i en la categoria juvenil, Oiarin Kuoro d 'E s poo {Finlàndia). E l premi especial folk va ser p er al Cor o Giu seppe P e r esson d e Pian o d'A•·ta 1è rme. En L'acte de Wut·ament dels premis, al Palau de la Música Catalana, el cot· Lieder Camera - q ue l'an y que ve celebr·ar·à el seu desè aniversariVt l intcq>re ta•· obres d,el reper lor·i tr·ad icional català. • El Palau de la Música Catalana s'incorpora a lnternet es del passat 8 d'octubre, el Palau dc la Música CutalaD na va qu('dar incorporat a la xarxa lnternet. En la seva pàgina wt>b (http:// www.palaumusica.org), hom pol f'onsultar tots el~ detalls i la història d'aquest edifici emblemàtic del Modernisme i dels cor·s de l'Orteó Catulà, i també tola la informadó •·es pecte dels con certs, cicles, vi¡;ili'S arquileclòniques j altres a1·tivitats que s'hi realitzen. Pel que fa a l'adreça elect•·ònica (e-mail) és: palau@ palaumusica.org. • PANORAMA Encontre Internacional de compositors a l'illa de Mallorca TANGENTS Música paràsit 181 A les Musicades de lió van programar uno obro de Bernd Alois Zimmermonn (1918-1970) ben curiosa. Es lroctovo de lo peça /ntercomunicozione, per o violoncel i piano, el seu darrer intent de fusionar aquests dos instruments, que, segons ell, "són per naturalesa dos instruments impossibles d'unir". Zimmermonn creia que Beethoven també havia detectat el mateix problema i que lo seva Sonoto per o violoncel i piano núm. 5 en Re maior, op. 102/2, en realitat és la darrera temptativa de lligar els dos instruments. Zimmermonn se situo en respasto o Beethoven, jo que vo desitjar que lo seva obro fos interpretada després de l'esmentodo Sonata sense que els aplaudiments les separessin. Per ol compositor això devia tenir lo seva lògica, però mirant l'aspecte pràctic és difícil engalzar, sense pausa, lo llarga durada de l'obro de Beethoven més els vinti-set minuts de l'obro de Zimmermann. I si s'hi fo uno pausa, no es poden pas evitar els aplaudiments, tol com va ocórrer o lió. l 'ad jectiu "paràsit" amb què lo qualifico, ultro lo immodèstia de creure's en el mateix nivell que Beethoven, ve del fet que, si no hi ho interrupció, l'obro enigmàtica de Zimmermonn es beneficio dels aplaudiments que l'oient ha guardat després del monument musical beethovenià. Bernd Alois Zimmermonn és un compositor molt conegut ols països germànics, on es representa coda any o dos o tres leotres lo seva òpera més famosa, Die So/doten. Col no confondre'! amb un altre exceHenl compositor actual, Udo Zimmermonn, que és també l'intendent de l'Òpera de leipzig. Bono nissaga, lo dels Zimmermonn, jo que ol conegut pianista Christion Zimmermonn, s'hi vo afegir un violinista remarcable - Franz Peter Zimmermonn, que va venir pel novembre del 97 o lo temporada de l'OSC. Darrerament s'ha incorporat o l món dels sol istes distingits uno violista molt notable, Tobeo Zimmermann, que ho estat l'estrella del cicle De Mozart o Kurtog celebrat tot just o finals de setembre o lo Vilette parisenca. Jordi Maluquer G ràcies a la tenacitat d 'A ntoni Cairuari, president de la Fundació ACA -i amb un ampli supor·t institu cional-, aqursta mostra de música conternpo r·ània compta amb una trajectòria important que ha fet història i amb una continuïtat envejable, que j a compta amb du N; dèc-ades. Així, la XX ediei6 d 'aqurs t fet~­ tival monogràfic va ser c-e lt•br·ada amb la so]emollat que li corTPspon, amb implicació no nomé>s de c·ompositor·s balears, s inó tarnhé d'u ltres que procedeixeu de l'àmbit cstulltl i h1 ternacional. En efecte, dur·unt el ¡nrs1mt estiu una sèt-ie d'activitats concer·tíst iques va n esd evenir una tr·ibuna efi caç per a ]a música del nostr·l! :~eg l c i una trobada necessà l"ia entr e (•ls compos itot·s balear·s (com Rafael Ca\cestan y, Joan SerT a, Bar·tomeu Artigues, Rosa Rodrí{,''lWZ, Anthony Bonneri i d·altres) i peni nsulars. t\ l a p articipació d e l'Orq u estra Sin1fònica de Ics Balears, '·Ciutat de Palma", de la qual és titular Salvado r Brotons, dt>l Conjunt l nstnt- mental Encont res, di rigit per Agustí Aguiló, i de d iversos instrumentistes dc les Illes, cal afegir-hi la pr·esència del grup instrumental calalà Vol ad Lihitum, en un concert dedicat al f.'"~" UP Confluències (Jes ús Rodríguez Picó, David Padrós, Carles Guinovurt, AJbcrl Llanas, Xaviet· Benguet·el), l' audició d 'una òpera electroac(ts ti ca, Dulce mal d'E d uardo Polonio, un esp ectacle de Xavier Carbonell , l'es tre n a d'una obra e ncàrrec de l'EncOllLt·e (Concertouno per a piano i orquestra de Rafae l Cavestany), una est r ena de Marc Ble use, a ban da d'obres de ~:om positot·s com Ramon Bat·ce, David del Puerto, J esús Tones, Orlando J. García o Salvador Brotons. No ha n mancat exposicions, sebsions d'anàtisi, conferències i taules r·oclones, que han posat de manifest l'oportunitat i la necessitat d'interca nvi d'idees i de comunicació entre creador·s i públics de diversos àmbits geogràfics, q ue nlalauradame nl soviut han restat massa aïUats. • Preparada la l8a edició del Festival de Cantonigròs XVIII Festival Internacional de E Música de Contonigròs se celebrarà entre e ls dies 1 3 i 16 de ju· i Gira sud-americana de Bernat Castillejo i Adolf Pla l duet format de Be rnat Ca!!tiE Uejo (fla uta traves;sera ) i Ad olf Pla (piano) va inicia r el passat 3 d'oc tubre ruta t:...¡•·n p er Xil e, e l Pe rú i Bolívia, amb ac tuacions a les capitals d'aques ts pliisos, Santiago de Xile, Lima i La Paz, t'espectivamtmt. E ls m(urics van ofel"it· nu l"·ogt·atua integrat p e t· obt·es d 'Oitt·n (S()natina), Toldrà (Sis souet.~), Mo reno Tonob a (Dedicat.orill ), Jouquín Rodrigo (Aria antigua), Gm·idi (1'ira.na ) i Brotons (Sonatn, op. 21 ). També vau imput•tit• IUU I sèt•if' d e classes magis Lt·uls sobre me todologia i inte qne taci6 dP-1 pia no i In flauta als consenalot"is d t• Lima i La Paz. Aquesta gi1·u es va t·e1ditzar· per· mitjà de la Xarxa de Ccntt·cs i Olicines de l'Agèn cia Espunyola d e Coopet·ació Internacional. • liol de 2000. Un any més, grups de música i dansa no professionals de diversos països del món tornaran o citar-se a Contonigràs i competiran entre ells, mentre viuen i conviuen amb uno sèrie de famílies de més de 40 poblacions de les comarques d'Osona, la Gar· ratxa, lo Selva i el Boges que col·loboren en l'allotjament dels participants. Com és habitual, els grups es classifiquen segons aquestes categories: cors mixtos, veus iguals femenines, cors infantils i danses populars. Els grups han de reu~ir, però, una sèrie de mínims ortíshcs per poder participar-hi. S'atorgoran diverses recompenses econòmiques, que oscil·len entre les 100.000 i les 10.000 pessetes. Per obtenir més informació, detalls de les cond icions de participació i obres que cal preparar per competir-hi, cal adreçar-se o: Festival Internaciona l de Música de Contonigròs. Muntaner, 305, entresol 2o. 08021 Barcelona. Tel.: 93.201.52.47/93.852.50.86/93.8 52.50.95. Fox: 93.201.77.11. Email: fimc@aboforum.es. La doto límit d'inscripció és el dia 31 de gener de 2000. • • Ajuda'ns a fer realitat un somni El Palau de la Mú s ica del s. X XI El Palau de Ja Música Catalana, que tots portem al cor, vol donar la benvinguda al s. XXI gaudint de l'obra completa que Domènech i Montancr va somiar el 1905. Un Palau, Patrimoni de la H umanitat, que tindrà la tecnologia i els equipaments més avançats. Ajuda'ns a fer realitat aquest projecte amb la teva aportació al compre núm. 2013 0500 15 0213238637 de la Caixa Catalunya, o mitjançant un taló nominatiu a la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana, c/Sant Francesc de Paula 2, 08003 Barcelona. Gràcies per ajudar-nos a construir e l Palau del s. XXI 11111111111111 PALAU DE LA M ÚS I CA CATALANA BARCUONA 902 30 11 12 www.palaumusica.org PANORAMA El Museu de la .M úsica commemora els 150 a nys de la tenora a te nora con s t ruïda pf'r AuL ru·e u Tm·ou (1815-1886) p e r· a Josep (Pep) Ventura qu e s'expo- Joan Lluia Moraleda M01·aleda i Bemnala, guanyadol's del Concm-s Joaquim Set'l·a Lluís Moraleda i Joan Jordi Jdorsoan Beumala van resultar guanyadels Premis Joaquim Serra de 181 composició per a cobla, que es van convocar per segona vegada en la que és alhora la segona etapa del seu historial. Aquests premis s'atorguen en les modalitats de sordones i obres de format lliure i són organitzats per l 'Agrupació Cultural Folklòrica Barcelona amb la col·laboració de l'Institut de Cultura de Barcelona. L'acte de proclamació dels premis va tenir lloc el dia 16 de juliol en un concert que es va celebrar a la plasa del Rei en el more del Festival Grec. Durant l'acte es van interpretar les obres finalistes en els dos apartats, en un concert realitzat conjuntamen t per la Cobla Sant Jordi-Ciutat de Barcelona i La Principal del Llobregat. El jurat estava integrat per Manuel Camp, Salvador Brotons, Josep Solà, Concepció Romió i Josep Casú. Joan Jordi Beumala va aconseguir el primer premi en l'aportat de sordones amb lo titulada Música per o tu, obro que així mateix va guonyor el premi de lo votació popular entre els assistents. El segon premi va ser per o Un brot de ginesta de Jaume Cristou i el tercer per o 25 aniversari de J. Bou i Coll. Per lo seva port, Joan Lluís Moroledo va aconseguir el Premi Joaquim Serro en l'aportat de format lliure amb l'obro Un 3 de 10 amb folre i manilles. El segon premi va ser per o l 'obro Po/fors Sobirà (suite per o dues cob l es) de J. Martínez Vinoroz. El concert es va completar amb lo interpretació d'un conjunt d'obres que incloïen les guanyadores de l'edició anterior del premi -de Moro ledo i Martr Teixidor- i dues sordones de Ricard Lomote de Grignon - Nupcial i Amical- i finalment l'esbós simfònic Lo firo de Joaquim Serro. • sa al i\luseu de la Música serà t'I cent•·e d e les cel e b t·a<: ions qn <' aqnesta ins titució ha J.II"Of,;Tnm ut a mb motiu d e CO JIIIIl C III O I'IU'· SC l'any 2000 el 150 ani ve r·sm·i de Iu inco1·poració d 'aques t muteix instrument a la cobla. J:tè t que siguificà nua a utè utic u conv uls ió i In possibilitat que la cohlu m; conCJ'etés e n la fot·ma eu ()Ui' hn lliTÍ· bat als nos h·e¡,¡ (Ües. Coincidint uruh la St'tmunu d t' la Ciència -del 12 al 21 cie uovembt·e- tindi·à lloc una visitu temàtica el m a 20 de novcmhl·e - dissabt e-, co nduï d a pel dil·<'l'lo 1· d e l Museu , Rom i1 Et~t•ulus. Vis ita que se centrarà en e l te ma: "La te no1·a e n l'entorn dels iust rumPn ts d e d obl e canya". Aqnesta visita timh·u lloc a les 12 dt'l migdia. Posteriorm e nt, el dia 12 d 'abril, se celebrarà m 1a confe r ència solut' <'l te ma: "Cevolució de la lf•nol"ll i dc la cobla", a càrrt•e del virtuós d 'uquest instrum ent Jaume Vi111 i de l constructor Pa u Or·r·iols. El Museu de la M11s ica també ha programat tw c icle tl'uuclido ns a r·e dós de l saxo , (ruc C<Hnpr~n w1 r econ·egut his tòric al voltant d 'a(JUCSt instn1ment i que tindr·tl lloc e ls Let·ce 1·s d iumenges de <'.a tia mes a les 12 del migdia dc~s d e l p1·ope r 21 d e no vc mlH'c~ nmh el programa se~;-iient: l a hi t~tòdn , e l t·e¡Hwtori, les tendè nc ies uctu uls i el jazz. Vintèque t se1·à Miqu e l Bofill , u11 de ls solistes més dc•stacuts del país. El Museu de la Mús ica també promou, llUU vegada m és, f'l C m•$ d'Organol ogia, nivell 2, amb un programa moll comple t que abas ta e ls temes s egüents: L1a iit, violn i guitarra; El violí i l'evolu c ió dels in s trume nts d 'a rqu et; L'org u e hisp ànic; An tecedents i evoluc ió d e ls insll·uments d e b 1·oquc t ; Els ins truments de bisell : d e l'<'dnt nútjana al segl e XX; La in stnnue ntació eu la c1·eació music·ul; El c lavicèmbal i e l piano; Nous inslnJ· ments mu sica ls, e l ec tr· ònict~ i informàtica¡ IJevoluc ió dc• Iu l flnOra i la cobla. També hi lum1·u e ls Tallers de Nadal, per u nens i llt'• nes a partir de 8 a uys d'edat, qne git·arà entor·u d 'in sta·mutmls ta·ndiciouals nadale ncs i uixí matc•ix hi h a pt·ogramnts tnllct·s d 'estiu )JCI' u grups i esplais pe1· u n e ns i ne nes de 6 u 14 a nys d 'edat. Els interessats e n UfJuestes i altres activitats poden adreçm··s<' a l ilfuseu directament ll·ucunt a l telèfon 93.416.11.57. • Montserrat Caballé va ser investida doctora honoris causa per la Universitat Politècnica de València L ' acte va tenü· lloc el passat 28 de setembre al Palau de la Música dc València. La soprano catalana va realitzar un discurs entorn de la mí1sica des de pe r spectives difer·ent.s, rom des del terreny put·nment pe rso nal i professional, i la va qualificar de vehicle d'uui6 e ntt·e difen •nts cultures. races i religions, i també com lllla eina pe r· solucionar ronnictcs, facilü ar· la convivència i afavorir l'entesa entre les per·sones, i la millo1· garantia per a la pau. La soprano, q ue va ser apadriJtada per l'escriptor i grau amic seu Ter·enci Moix, també va fer r·eferènria a la seva vinculació a l País Valenciu, tctTa nadiua de la seva mare - nascuda a Xàtiva- i de ls seus avis lll U t (JI"I1S. MontsetTnl CabaiJé, que va tenir unes pa•·au les de reco"l·cl per a ltt•nor Alfrcdo Kraus, és l a let·ceea dona invesLida doctora honoris causa per la Universitat Politècnica de València. Anter iorment ban rebut aquesta dis tinció la cosmonauta russa Valentina Tereixkova i la ballarina i cor·eògr·afa cubana Aücia Alonso. • L'Orquestra d el Lliure va actuar al Festival d 'Estrasburg IOrquestro de Cambra Teatre L Lliure, que dirigeix Josep Pons, vo intervenir, el passat 19 de setembre, ol Festival Internacional de Músiques d'Avui d'Estrasburg, que va dedicar aquesta edició o lo música espanyo/o del segle XX. . Lo formació de cambra vo mterpretor per primera vegada obres de Jesús Ruedo (Sinomoy) i de Romón Lozkono (Ur Look), a més de /'obro de Joan Guinjoon GIC. El programo es va completar amb les obres New Epigrames de Ben~t Cosobloncos i lnvernol de Dovtd del Puerto. • PANORAMA La primera Turandot 'flrrandol, deG. Aclami i R. S im oni , llibr·t!t; Giacomo Pucciui, m(r&ica. GiovlllUla Casolla, Dalmau Gonzóll'z, Stefa no Palulrhi, J un Blinkbof, Maria Bu yo, Llurs Sintcs, Fnu:rcisco :1 i .¡ i ~,..............,.."' Vus, Vitenç Esteva Madrid. Dircc<·i6 mu~i ca l: Berlrand de Billy. Direcció escèni ca: Nú r·i u ~~~PI'rl. Vt·~t u ari: Franca Squarziapino. Escenografia: Ezio Fl'ig•••·io. P•·oducció del Gr·nu Tr•atre del Liceu, Tbéalrc du Cupitolc de Tolosa de Llt•n¡,'Uucloc. ABAO. Gran Tealre del Lircu. 7 d'octubre de 1999. Per JAUME COMELLAS nperatius editorials obliguen a confegir· aq ues ta cdlica, justame nt la d ' un dels fets his tòrics més impor·tanls visc uts mai pel Licru, amb una ut·gència indesitjable. I a més, am b uu a ltre condicionament ~.&gi t. El dc ga udir d ' una vis i6 de l'es p ecta cJe no ge ns favorable p e r a la tusca. Se rveixi , don cs , uquos tu intt·oducció pe r· advert ir sobre el p ossible caràcLet· de cosa no d efinili\a que, s i bé sempr·e té Iota ta sca hum ana, e n aques tes condicio ns e ls ris<·os queden acce ntuats. D'altr·a banda, e n una manirt~blució d e cara ctcr·ísliques com la que ens o(:upu, la r e presentació itunrg u r·u l d e la repTes a del nou Li ceu comporta tants components aliens a l'<•stricta ualu ral esa arlíslica, que gaireb é obliga a deixa r-Iu e n un pla més o menys ~ecundari. En aquest sentit, el primer· q ue cal assenyalar és qur l'espectacle es va produi r 11mb una total norlnalitat, sense el m és mínim defalliment e n aspectes f uneio nals -movimcuts de 1'cscenogr aJia, iHuminació, hor a1·is, e tcèLet·a. Fe t d'un a impot·tànria i significació p"I·ou r ellevants. El segon aspecte és que el sempre preocupant lema de l'ac ústica, es pot donar com a oblidat, atès que els resultats sembl en ser mo lt semb lant s als lan estimats d'abans de la des tr·ucc:ió. Un a lt re comJ>o rw nt és que des del punt dc vista social_ va ser realment u na gra~ festa rn el l>entit més exacte que pot tenir aques ta accepció I e n un esdeveniment de les cat·a c le i'Ís tiques d el que e ns orupa. Una festa s ense veslits llargs les seuyo res -alguna indi¡¡ciplina més o me nys mal dissimulada es va congriat·- i sense esmòquing els senyors, fet que com u indicador d' una 'ol uniat deruocratitzadot·a del teaLJ·e, em sembla inter essant remarca r en Ja ilinwnsió pos iti va que comporta. Ca ldrà que altres npo r·tacions de més profundita t confirmin aquesta irnulg!'. D c i u nl b e n cia t· que l'elecció del títol tenia un conc r·l'l sentit -establir un pont e ntre el vell i el nou Liceu , e ntr·e aq uella te mpo r u da escapçada del 1994 i la de l'inici d'una n ova c r·a-, els t·esultats a r·tís t ics va n tenü· menys r elle u del que hauria valgut. la pena. D'antuvi hom va CIH'omanar una produrci6 que mostrava més voluntat d'épater, de set·vi r· a lo dimensió d"esclevenime nl ~>oc ial i histò ric, qu r els e~> tri ctes requerime nt& ar tís tics. El due t F l'i ge ri o-S q u a r· zia pi n o, tan prestigiós en el doble mé tier escellogràfic i dc vcs tuar·i, té una jus ta fama pe r· la seva capacitat d c c rea r muntatges majestuoSOb, d<• refmada qualitat i, pe r lnnl, d' un gran atractiu plà s tic e n l'accep ció méh ortodoxament figuratÍ\ a. Tanmatei x, n o só n exacta me nt un s inoo,•ador·s, to m tants d 'altres que tant col·labore n a vita litzar· l'espectacle oprd s ti c arTt'u. 1 és ev iden t que t'll el cas que ens ocup11, no han volgut forçar gaire la se\'a línia actuacio nal genèrica. Això vol dir que e n ~> h e m tro bat amb una escenogr afia d e ca ra t tcds tiques for ma ls per bé que, no ca l dir·-ho, o jus tame nt p rr· ai,.ò, monumental i gr ancliloqiieut. Aquest fe t ha co mp o r·tat un àmbit escè ni c co ndici ona d or· d' un a dntmlltút·gia molt es tà tica, que d ' antuvi ja s'avé amb la naturalesa dc l'obr·a, però que porlada a a ques ts límits ha acabat dei\.anl un regus t de pt·oposla una mica ru:nada ~n el pla fonnal. ll a faltat imag inació. voluntat d(' l'isc i alè poè1i e; e n definitiva , crea ti vitol. Tot s' ha pt·oduït a mh uuu sem;ació de feix u gucsll, d e s ituacion s in·c•soltes, dc mo vi me nts dc> JH' t·sonatges i ma sses RC' n se un sentit esp ecial, de manca d e capacitat de c t·ea t· e l co ntinunm d c te ns ió dnmàtica que ex ige ix , esse n c ialm e nt, Etttu es tu òpera. P e t· acalnll·- ho d 'adobar, el canvi d el final , tan falagu e rament ll rllrnciat p els seu s r espon sa bl es - l úria E sJ>IH' I i Bertran de Bill yha esd evi n g ut més qu e una inno,ació. una in volució, ja que amh la mori dt• la protagonis ta. a mb r i ca n ' i del concepte amor JH'I clt> mot·t, no fa alt ra cr>Sa r¡u e tren ca t· la s uggestivu cà n ·ega d'amhigiiital d<· l'ob1·a. El soidissant ges t genial s' h a esmun yit pe r l'aigüe r a. En el pla estrictame nt mus it·u l, t:al des taca r· Je, c~> pl è nd ides aport acio ns dc l c~ masses estables. Ot·quc>~ot r·a i co r, aques t re- ga~ ta d e&, fon;ut amb el Cor de Camhr·a d<•l Palau, el Co r· d r ens dt> Badalona i el dc l' Escola Pía Balmes, han ofert una aportació d ' una nota ble e n\'er gadur·u, r·Psolcnt la seva molL exige nt i r·o miii'Omesa tasca. MèI"Ït, doncs, ÍllJlegable pe t· 11 Be rlnlnd d e .BiUy, per al r·cs pons11 ble d el conjunt dd cor· William Spaulding i per a J ordi Casas, )lonlsc•rra t Pi, \lireia Barre1·a i Jor·di Fan·era. En t'i pla individual, e n e l s i d ' un r e partiment sense pt·otagonis me pr inc i pul loca l, les notes m és d es ta cad es só u per als eomprima ris. Mru·ía Bayo t'n una Li(r es plè ndida , ll u int uquesla capacitat Lun natur·al de seducció i de commoure; és cert que a e lla li cor·responen e ls moment&més agra'its. L'ultr·e triomfad ot· va ser S tefuno Pa latchi, que va bastit· uruiJ una gr·an noblesa voeu l i actoraJ el SP. U paper dt' Timut·. Jan Blinkhof -Calaf- no va fet· oblid a r c• l ma gnífic r ecord d 'aq uella m e m orable i llun ya na versió de La dama de p iques a mb Leonie Rysa u l" k , ac¡uí a m b un ca nlar· rn é~ poderós qu i' r·cfiuat. I Giovanna Casolla no 'a aconseguir impos ar· una autèntica auloritut u un pe r·s ouatge que és més difícil qLte gt·atificant; q ue e>.igeix una dime n sió t'X Jll'essiva d'una grandesa que no va acaba t· d'ablSOlir·, tol i la seva notable n<·L u ac ió, a qu es ta sopr·ano. PANORAMA e R TICA Un Mozart ben resolt OBC. Cot·ul Còrminu. As•umpla \latru, soprano. Lola Cu,arie¡;o. rnt>zzo~uprano. John \lt-Grt•gor \furray, tenot·. Elll·iquc Ba<JUI'rizo. bai~ baríton. \lbrrt Guino' art, piano. Cht·i,topher llogwood, directot·. .\lozart. !:Auditori. 2 d'octubre dr 1999. L'Orquestra del Liceu a l'Auditori Orque,trn Simfònica del Gt·an Teatre del Liccu. Ans,¡ Karttuucn, , iolonccl. Diego ~In~aon, el i rector. Stt·a, insky. Lindberg, Marco, T.utos]awski. L'Auditori. 20 de ~ctcmbrc dc 1999. Pe r F. TAVERNA·BECH e nt ús de Ja ler·ru i oologia operístic:u, hem de destacar· qu e l'Orquestra S imfònica d e l Gran Teatr·e del Liceu va donat· un autèntic do de pit en interpretar: amb comunicutiva lwillantor un pr·ograrn11 ben difícil i cet·larnenl d ' ul'J con ti n gut simfònic hastant més complex d el que generalment té el t·epertot·i operístic. Nlèrit, doncs, dels músics i també del di t·ector Diego l\fasson a obtenir r esultats hrilJants i c;nhesió del conjunt liceístic. D'algunu manera, Diego Masson , amb gest clarificador, va ato•·gar unes imatges sonores ben atractives d e les quatre ohr·es prog r·amades, tot difer·euciant els plans sonors, puntuant amh justesa les fr·ases i fent cantar e l ritme. En definitiva, "\la~>son va d efensar amb cqun nimitat el contingut dc les quntr·e ohr·es i va motivar: l'orquestru a partic ipar er1 aquesta comesa, qiiest i6 ben difi<-il, ja que les quatre partitures t·evelaven nivell¡, cr·eatius ben diferents, que anaven des del joc intt·anscendenl i vulgar de la peça de Tomàs Marco (Bis, pncore, zugabe, propina), nl veritable i pr·ofund com promís estètic de do>. grans creadors, com són Stravinsky i Lutoslawski, passant pel Concert per a violoncel de Magn us Lindberg, umr pàginu plena de formulism es inter c~tsa nts i que tanmateix no va més enllà d'un exercici en què es puguin lluir habilitats de l'escriptu•·a musical. Cal d esta ca r, però, la inter- F Albert Gul novart Per M I QUEL PARDO 181 I '·Co ncert de la Cot·onació", que així hom titulava el programa, començava amb la inlel'prelació dt:l Concert per u piano i orquestro nLÍm. 26 K. 537 de i\lozart, amb Albert Guino,·ar·t com a solista. La sit unció del piano, enca ixonat clins de l'orCJtH~s t r·u 110 és, a parer· nos tt·e, la més favorable per al rol del solista. Tot i això, Albcr·t Cuinovart va ofer·ir una inter·pretaci6 ft·esca , st'ntida, d emostrant que és un mú!'ic que busca l'cxpn·ssió siucet·a per sobn• cic• tot. T això és d'agrair, lcniut en compte que avui dia sembla que els intèl'pn•ts estiguin més pendents de la ~eva pròpia imat ge que del missatge musical que han de comunicar. El tat·unnà obert i senzill df• Cuinovat·t es palesà e n el se u touché. També é¡, meritoi'Í, per a l'orquestra i el seu director·, el ft:t dc no perdre Ja COllCt'llti'U{'iÓ malgrat leb interferl>ut'ies accidentals de part del públic: per E què es permet d'ent•·ar· a la sa la al públic que arTiba tard. un cop començaela l'obra? Un concrr·t que podi'Íem qualificar dc bonic. En I'ExulLate, iubiJate per a soprano i orquestra K. 165 vam tenir ocasió de sentir la soprano Ahsumpta i\latcu, amb una inter·pretació brillant d'aquesta olwa cie Mozart. Va estar· bé en les agilitats. Lu seva vHu delicada osca u pe•· a J'o,·atori. Timbre Cltfòn ic, rnalgr·at la manca declaredat en la djcci6 d'alguna 1uu·t del text. La Missa de La Coronació eus permeté c·ontinuar: ga udint del bon fc •· d 'aquesta sop•·ano. Cosa que no podem dir drl vibrato obert i el car·àctet· afectat d1• la veu del tenor John \lcCr·egor Àlunay. La resta del quartet vot·al qucduvu ben empat·at pe•· la nwzzo Lola Casariego i espedalment pel Limbt·e noble del baix baríton Enrique Baquerizo. L'actuació dc la Coral Carminu 'a ser con·ecta, ben potenciadn p er l'acústica de l'Auditori. venció d el violonccl·lista Anssi Kat·ttunen, que ~a toeu l'obra amb brillant virtuosisme i colpido1·a força emotiva. Oe les quatre obres, doncs, solament dues van r·cvelar ver·itable entitat cr·eativa. Certament, amb l'ot·queslració U<' quatre de les seves obrrs escrites e nL t·e 19l<t i 191 R (tr es c¡ua r·tets de conta datats cntr·e 1914 i 1918 i l'estudi per a pianola d(• l'any 191 7), Stravinsky va donar forma als seus Quatre estudis per a orque.~tra. i rom tot treball d'uqucst uutoe, di ríem que no solament hi ha el mes tratge d 'un geni de la instr·umentació, sinó tambr el pr·opòsit contestatari de tot writable ar:Lista pe•· plantejar una posició diall'ctica, en aquest cas u11a t·ellexió sobre els esquemes dodecafònics schonhp•·guians. No es tracta, doncs, d'una nova coloració d'unes partitut·es de temps enrere, sinó d e descob,·i¡·-hi un ramí eles del qual el seriali s me adquireixi HOves pc r·spectives d'evolució. En un altre sentit, també la Quarta Simfonia de Lutoslawski, amb la seva l'ica paleta orquestrul i el magnífic equilibri del seu desenvolupament formal, tot i constittúr u nu sí utesi d e l'estètica personal dt>l compositor, va ml-s enllà en la indagació de l'estr·uclura de Ja ¡,imfonia. alhor·a que vertebra amb absoluta lògica els pt·ocessos tensionals controlats amb la llilier·tat de l'aleatorietal. Desenvolurarncnt que. malgrat Iu prolh.itat i Iu multiplicitat dP suggeriments, Lutoslawski e,po>a amb convincent diufanitat i sensació de suggeridora espontaneïtat. PANORAMA C R ÍT I CA La flauta contemporània i 'J Festh ui dt• \lú,iqm·~ Conh.•mporànie!.. Rober lo Fahbriciani. flautu. Bt•r·io. \laderno, Donatoni. De Paulo. Ferney· hou¡;h, Srianino. CCCB. 21 de 'elemhn! de 1999. Bons auguris Conct'rts de Cnmlu·u. Qunr·IN \rtent.i¡,. Ro•ario Heroaodez. 'ioll. \na Galúu, 'ioll. Suoa~me :\la!.'DUSson, ,;oia. Ashan Pülai, 'iola. :\írrin Cuh o, 'iolorwel. :\1ozarl. X:Auditori. Sala Polh·aiPnl. l d'octuhrc dt• 1999. Per M.P. u~gcridon.t i alntrtíva, cnt Iu pr·oposta d e l QuarLN Ar·lemil'!, formut pet· joves íntè rpt'tlh! fmn<:níns amb Iu divisa d'· la dívínu caçadont. El Quartet de corda nrím. 7 K. BO d e ]\'l ozat· t f'llS co mpla g u é d'allò ml-s umh un tocar e legant, d e fraseig b..-n prrfílat. i equilibrí sono r aconseguit a mb una ureada delicada. El segon mo''iment, "A llegro", manifestà un tcmpcnHnent enèt·gic qu«' aft·ontava lc& a¡;ilitats amb bravura. En aquest bentít, el " Minuetlo" va CJueda r· mm.aa t>xpl'dítiu, cosa que es co rnpensà amb un " Ronció" tocat amb molta gràc·ia. Sí t'I príme1· quat·tt'l l't'a un ape•·itiu pt•t· cntt•at· en matèt-ia, el següent Quartet nrlm. 23 K. 590 " Prus- S si.à" r·eJu·esenLavu t.ol un repte ambiciós i uo munca t de rise en els tlifíc·ils passatges dc díà lc·g instl·umental. Pe rò els dubtes es van esva ir a mesura que les intèt·p•·ets entra ve n en l'obra. Des tuca r e m en aquest sen tit l'cxpt·essivi- tal inteHigenl i comtuúcativa e n el "Minuetto" (u na peça sorprenent i colpidora que e ns t·ecordà l'apass ionamen t beethoven.ià). Amh l'exll·aordinar.i "Alleg•·o" final, les quatl·e iustl·u ment is tes demostr·aren un es qualitats mus i ca l s notables, malgrat que en alguns moments la tens ió cxt •·ema del discurs fe ia defallir les forces de les intèrpt·ets. En la segona pat·t, el Quintet de corda K. 614 ens con vencé de la magnífica sonoritat del quintet amb dues violes. La possibilitat del diàleg entre els dos violins i les dues. violes afegeix un aH.icieut al d.iscut·s i.n btrumental. El ves;;a nl I"Ílmic i el ca ràcte1· qu e ímpt·imia e l quintet l"l'Sponía perfeclameJlt a les exigèn c ies d e la partitunt en el primer movinwnt, "Allegro di molto" . L"'Andante" pa l esà un Lt·e ball conecte d'accentuaci ó i dinàmica, i e l " Me nuetto" va so l"lir l"Odó. Finalme11t, l"'Alleg t·n" va ser especialn1ent bt·illant e n la part del fuga to, runb una inlet·pretaeió fresca i natural. Pe r F.T.•B. Així ho van fe r Nono en dir que "ell (Fabbriciani) em.arqucm que el segon c·onCPL"L d e l VT Ft~s tival MítsiqtH'S dc Conlempodtnic>s pt·escntava una panof"itmíea de·ls darrers quan111La unys de la compo,íció pr•· a flauta. Pedode de temps en el qual la tl>enica i t>l tt·actament cl"aqu e~> L ins tt·umcnt ha \'iSCUtUII8 notab le C\0)ució amb l'aplícu<·i6 dt• la muhifonia i d'una 'uríctat d'atac!. del so o bt! dt- mane t·cs dc pt·ocluit·-lo. Igualme nt, rn un lupse de temps més cut·t e l flnutí sta italià RoLe t·t FahiH"ie iani tot·na vu u Barc·cloua (rll havia tocat en les SerenaLes dd Bari"Í Gòtic, uu c icle en yorat i cn trau yah le• qu e omplia ga it·f'Lé totes Ics nits d't'!itíu). Ara, Jt'a bhrieianí és un nautís la de •·rnom a l qual e ls composilo t·s també dr t"l'llfHll li dediquen oht·f';. i opinen elogiosament del h<'U a rt. t>.~ R la nova provocació per invent a r el món i descobrit· la Jla.uta amb l'infinit", i Ca ge deia: "qualsevo l cosa que ell fa.f'i sonar. .çempre ho Ja de la míllor manera". I certament, amb un discurs teosament comunicatiu, Fahbdcia ni ens va ofel'Ït· leb més ad mirables vet·sions de l'antològica Sequenza I de Serio i d e la Cadenza dc 81'uno Madet·na. Ocsprés ens va emocio nar amb la música de Donatoní, N idi (dues peces per a flautí ) i la intet·essantíssima Carenxi d'Invenzione d e Fet·neyhougb. Entre UtJUCSlcs dues peces ens ya interpretar un disct·ct Soliloquio de LLús de PahJo pet· acabat· brillantment e l concert am.IJ la intet·prelació d'Hennes d'Scíarrino, en què es desplega tot un ampli ve ntall dt> possibilüats fòniques de la flauta. FRANCI A ~ LLE\DA POT S. RELA XA' T. S\ VOLS , Lleida t'ofereix tots els ingredients que necessites per gaudir d'un descans divertit i romàntic. En qualsevol estació de l'any, pots gaudir de la tranquil-lila! de la natura verge practicant les teves aficions preferides. Vine a recórrer els Pirineus i el Parc Nacional d'AigOestortes o les rutes que van cap a pobles històrics. Practica senderisme, turisme rural o cicloturisme. Amb la familia, amb la parella o amb els amics, si vols, aquí pots. ALleida, gaudeix del descans i la relaxació activa. Demana' ns lnfonnacló! Patronltdt 'lllltane· Dlpatacl6 de Ueldl. Apartat deoorreus827 25080 Lleida .Tel: 902 10 11 1O. Fax: 973 24 55 58. E-mall: tleidatur@lleidatur.es - WNW.ileidatur.es ~ ,------------------------------ ----- -- --- -----··O O O Cultura O ,' Us agrairia que m'enviéssiu lnlormact6 gratuna de lleida. :' M'interessa especialment· lnlormaciO gener.~! Natura Esport 1Aventura _ _ _ _ _ __ __ _ _ __ _ _ Eda!: PANORAMA CR Í TICA Tot un plaer Quartet Gaudí. JoM·f1òpon·er, ''iolí. Jinòrich Bardon, violí. Joan \ liró, 'iola. Glu:orghe ;\lotatu. 'ioloncel. Joan Fuster. clarinet. .\lozar·t. L' \uditori, Sala Polivalent. 26 dc setembre de 1999. Per M.P. I programa, dedicat exc lusivament a Mozar·t, comen çà amb el Divertiment K. 1.16. El tempo lleuger· i la bona coor·dinació van ser les ¡)l'imeres quulitnts copsades en aquest grup. Pr·obuhlc·mcnt mancava una mi<'a méa d'equi libri entl'e els instr·umcuts, ja q ur la sonor·itaL rle l vio loncc•l sobreeixiu. lJ"A nd a nt<•" ens vingué a conril'lnur· aquesta 01>inió: tempo i fra seig er·cn prou escaiC'nLs, per·ò trobàvem a falt lll' més transpar-ència en el so. El Divertiment K. 137 ens va complau r-e plenament. El car·àctet· delicat de )"'Andante" inicial s'expressava en l'atac dels arquets i l'articulació, tot uconsegtrint un cquilibt·i sonor· sense fissurt's. El segiient Divertiment K. 1.18 ens donà peu u lloar l'estil del compositor de Salzburg: quin començament més trivial, i quina elabor·ació d ' idee~ vc r·s una complc.:xi lal r1uc en cap moment per·cl Iu nalur·alilat! Naturalitat que els in tèl-pt·c Ls van sa bt~J' t·omunicar. L'exquisil lir·ismc de l'''Andanle" es dibuixà ben perfilat umh un fraseig rodó i compensat, en què destacavu l'C'x p c t·i- E mental ofici dels mírsics. Ben entès i expressat el " Presto" final, de fraseig i !'l'egulat· i ple d e "sorpr·eses" de tota mena (un magnífic exemple d'ot·iginalitat i llibet·tat creativa de Mozart). La segona part reservava una tiJl.ica obra, de més envergadur·a: el Quintet p er a clarinet i cordes K. 581. Ens atragué el bon so del clar inet de J osep Fuster·, en una ob r a CJUe és un ci at· exemple de l'anticipació del Romanticisme. Són admirables els picwi extremament delica t s d el clarinet, que aconsegueix un subtil equilibt·i amb Ics cordes en un diàleg en què el clal'inet pt·en el caràcter més melangiós del conjunt. En e l '·Larghetto'' es féu palès el domini de Fuster tant en el regish·e de clarino com dc chalumeau. Potser el "l\lenu etto" va se t· el moviment menys afot·tunal, pe1·ò va ser cosa passatgera, perquè en I"'Allcgrelto con variazioni " es r·eto r'llà a l 'excel·lcnt JÚvcll cl' inler·pret.ació, malgrat les contínues il'l'u p cious de la megafonia descontt·olada de la Sala Polivalent, que acabaren per irritar greument e l públic. Sen yors r·esponsables de l'Auditori, un toc d'atenció! Bona vetllada amb Mozart I Hogwood Fesli' al \(olar·t. ORC i Coral Càmúna. IliUe• i ) l arlinpcho. Sophie Duncman. Stc-llu Ooufe'\.is. Catherine Rohbin, Rit•hard Croft, \ntonio \l~t•tt•. Director: Christopher llog-•ood. T"o r/('men:a di Tito (Cutt•rino .\lazzolà. llibret; \'\'olfgung A. \loznr·t. mú,ica). L' \uditori. 22 de setembrr rle 1999. I Feslivall\1ozart, que:' una vrgada més ha progr·amat l'ORC, va començar· amb un plat fot·t, com acostumen a .\ll~t· semp r'l' Ics Y('r·sions operístiques, encar·a que siguin en concer·t. Chdslophe r· Hogwood , e l brillanlíssi m dir·c<~lor hr·ilànic, va l'srolli r· l'ofi cia lment tlar·r·er·a de les òperes d el compositor· sulzlnrrguès - dc f~t, totalment coetlwia de La .flauta mà,gica-, obr·u, tanmateix, dc> CUI'actedstiqucs moll dissemblants. A les acaballes dc la st•va existèn<·ia Moz¡u·t va acceptar l' c n cà n·ec de co nfegir· aqucsla òper·a amb la qual h om h om<'natjava la coronac ió d c J'cmpe r·ador Leopold Il. Obt·a que nai:-.ia ja condicionada Jll'l' una temàtica ad hoc que rondicionà d ecis ivament el& &c u s abast i emer·gad ura artística. Amu un llib r·et epigònic del modt~l mt'l astassià nrfs co nvt'nc·ionnl , l'cxa lla c ió final de les bond<ltS del IIIOnUt'Cll protagonista no potlia contenir un opor·lunismc més ban·oer. Que la saviesa i fec•unditaL cr·raliva del compositor pugui anth això i més, no és unu cosa que calgu i confir·mar·. Per·ò, amb tot, l'obra es nota pc>e· &incer·a. poc convençuda. Àries, re- E cita liu s, conjunts vocals i corals se succeeixen sense que I ' e sp e e ta el o t' acabi d'cn1rat· en el tan inex.i spatltns len t dramàtic. Resta la bellesa de les la m e lodies, brillantot· dc la paleta creativa de 1\lozar·t i Ics oportunitats que ofet·cix de lluïment als intèt-prels. En aquestes condicions, el gran atractiu per al pírblic habitual d e I'OBC er·a, d'una banda, gaudir de les capacitats del qtradL·e voca l, i de l'alll·a , eomprovar si es fa evident la proclamada pedagogia que sob t·e el r·epcrtori clii ssic es tà endegant la nos t r a formació. En ambdós aspc<:les la cosa va fu ncionar· dc munera satisfactòria. En el primer· sobretot gràcies a la mezzosopr·ano alemanya Stella Doufexis, que va canlat· el seu paper de Sesto amb una autor·itat notabilíssirna. També va r esultar important la Vitellia de Hillevi .)larlinpelto i l'Annio dP Catherine Robbin. El badton Antonio Abete va set· un Publio de notable enver·gadura i semblantment eaJ parlar del tenor Richard Croft en el força poc agr·aït paper de Tito. Richat·d Hogwood va demostr ar que Ja fama q ue té és plenamen t justificada. Sense tenir mas su temps per emp.rend.re una versió cle referència, la seva tasca va tenir el segell dc Ja mestria i el coneixement d e l metier qu e fa que a la fi tot es produeixi amb twa sensibilitat inusuals a casa nostra en aqut'sl tipus de repertori. PANORAMA CRÍTICA Un proJecte per als Joves músics Jovt• Or·quc,tru 'ucional de Catalunya. Direcció: Josep Pom,. Pr·okófic,, Tolcll·à, Beethoven. L'Auditori. 25 dc ~C· lt>mhn• dt' I 999. Pau ln sota l'atenta mirada de Hogwood Mozart, l'assignatura pendent de l'OSC 181 Or·tlli•'Mtnr Simfòuicu olc Bar·celona i NacionaJ dc Catalunya Wcstivul Mozur·t). LaHy Passin, clarinetto basso. Christophcr· ll o~;woocl, di l't'l'e ió. Mozar·L. L'Audilori. 25 cle setembre> dc 1999. Per F.T.-B. Per F.T.-B. L u revisió de l'obra d'un geni de la música com va ésser· W. A. Mozar·t s empt·c fs interessan t i alliçonadora. D'altt·a handa, unu or·qucstr·a qur pretengui assolir un nivell de categor·ia ha dc retrobur-M' pt>t·iòrlieamcnt amb le;, obres amb lt•¡; quals e¡, va initiar· ri J'f'Jlf'r·toi'Í simfònir. ]~¡., a dir·, cal relor·nar als orígens que tan magistr·alrnen l i gen ia lment 'an estuhlir· Huydn i Mozar·t. .És així que el Fes tival Mozar·t que, des d ' unes poques lt·mpot'lldes, du a LM'IIlt' I'OBC, ós una feliç iniciativa en la qual e l nostr·e primer· conjunt orqu es tr·ul hu dc tr·obar· aquf'll t't(U ilibri i duetilita t de so pr•r· situur·-se en un lloc en d panor·ama simfònic actual. Fr·an ca menl, I'OBC és molt a prop d'aquesta fita, pet·ò en cara cal treballar i exigi r· més concentt·ació en la feina, ja que malgrat l ' acústica de la Sala Simfònica encara no del tot assimilada, en el segon concer·t del Festival -dirigit per H ogwood- es van constatar certes imprecisio ns en r emiss ió d e les trompes i una duresa sonora en la corda. En canvi, la fusta sembla ja have r-se situat en el nivell desitjat i vel'itablemenl, simbolitzant aquesta familia ins trun1ental, la tasca de Lat·ry Passin com a solis ta en el Concert per a clarinetto bas.so i orquestra de Mozart va ésser· admirable tant en la pr·ecisi6 dc les arliculaeions com en la calidesa emotiva del seu so. Quant a H ogwood, va demostrar, mal¡:;ral una certa fredor i automatisme en la interpretació, el setr ben guanyat pres tigi d e músic mozartià. F a pocs unys es va pr·esentar a l Palau dc Iu Mtr sicH Cata lana la J ove Orqucstr·u de Cutal un ya quo dir·igia Jose p P ons. Am, amb uquc!ll director i com u pcrllongació de l'activitat prdagògicn iniciadH, la J ove Or·qucstr·a ~a­ cional d e Catalunya ha cc lebt·a t un co nc e t·t a l'Auditori Lot passant balun~ a una labor· formativa qu e, se nse dubtes, a la llar·ga ha dc conver·tir-se t•n la r·ealital simfònica i musica l e ulula na. Um:s vr·rsio ns csti mablc•menl ben l'nfocades i realitzades de Ja música de Pr·okólït•v ("MorHcscos i Capulets" del bullrL Rorneo i J 1tli cta), Toldr·à ("Noclu t·n " cle Vistes a.l mar) i dc Beethoven (Sego na Simfonia) poden indicar que ja hi ha un nivell de bust> pt•t· desenvolu par una acti vitat simfò- nica de primer ordre. Potser, posats a exigir la màxima eficàcia en aquest pt·ojecte, hauriem de recomana¡· que en aquest tr·ehull, de prepat·ació i rodatge de j oves instrumentis tes professionals, bi intervinguessin també directors forans amb veritable vocació pedagògica, els quals podrien donar méb nervi del que ara manifebta, amb la qual cosa polser possibi I i tarí em que aquests futurs professionals adquirissin una visió més àmplia i ''italisla del que és treballar en un conjunt simfònic. De moment, però, tenim un s resultats no gens menyspreables i qu e ral considet·ar esperançadors per al futur dels nos tre$ joves artistes. Almenys, escoltar les seves leeLLn·es i veut·e que l'Auditori s'havia omplert gairPbé en tot el seu aforament és LLil símptoma d 'un demà prometedor. PANORAMA X Festival de Música Contemporània d">Alacant Destacada presència d'obres de compositors catalans i espanyols Nombrosa i notable ha estat la presència catalana al Festival d e Música Contemporània celebrat a Alacant en aquesta desena edició, en la qual s'han p rogramat obres de més de seixanta compositors, quaranta-sis dels quals han estat espanyols. Per JOSÉ GU ERRERO MARTÍN la òp cr·u clecteoucústiconcer ts c¡uatee cu, simfònics, s is de gmps coeals o instnunentals -amb electr·oacústicu o sonse-, tres recitals dc solistes - piano, harmònica i rhu·inot-, duos peocluccions radiofòniques, un csprclacle per a nens i un aht·c espectacle -el r¡ue va tancar el cicle- de ru (•sica, llum i làser conlïguren una varieta t d e pr·oposlrs, mitjans i JWOCediments d'una gran •·ifJucsa. E n tota l, quaranta-dues estr·cnes, onze de les quals han estat consrquencia d'encàn·ecs del Festival. mentre que cat01·ze han estat estren es absolutes - no en dlr..-ecs- i disset han estat estrrnes a Espanya d'obres j a conegudes a l'cst•·anger·. Va obrir la drnsa setmana mus ical alacanti na Du/ce mal, una òpera electr·oacítstica d'Eduar·do P olonio, compositor· mad rileny molt relacionat a mb Cata lunya per haver· viscut a Barcelona durant molts a nys. Com un •·clau lc, P olonio refl exiona sobro l'a mO!" en els seus aspectes pla tònic, passional, d'ambigi.üta t, d e t·cfugi, purament carnal... I ta m bé sobre la mot·t, perquè l'a mor acaba extingint-se pel fo c purificador. L'au tor incideix en la línia t>stètica de la seva U: Dui~• mal, d' Eduard o Polonlo òper a anterior, Uno es el cubo, p er ò aquí hi h a més macJur·esa, una música més elaborada i rictl. Vespectacle va comptar amb una direcció escè•úca adequada i coherent de Ramon Simó, i amb la bona tasca de la mezzosopt·ano Montsenat Bertral i el baríton Xavier Mestr es. Aquesta producció de Clau dio Zulian, molt ben acollida pel públic, té asscgur·ada la super vivència. I el prudent, r igor ós i incessant treb all de Polonio és tot un bon presagi de cara al futlu· en aquest terreny. Vestrena de la vet·sió definili\a de la segona simfonja, Ciutat de Tarragona, de Joan Cuinjoan (Riudoms, 1931) se saldà amb un gran èxit. Ma.ximiano Valdés en Ja seva lecttu·a i comprensió dc l'ob ra, i l'Orquestra Simfònica d r l Principat d'Astúries en la intcrp•·etació, van superar l'osl•·cm• feta a Barcelona el clesemiJr·e dc 1998. Llàstima que l'eseenari del Teatro Principal no permetia que el so "circulés" adcquaòament quan la prestació exigida al gnrix cie l'orquestra ho r ecla ma . Prometedor, pt>rÒ un xic irr-egular a parer n ostre per· una innecessària acumulació d'efecles que ca uen en la reiter·ació, i també p er una excessiva dm·ada d e la p artitura, va resultar l'estrena ab soluta d'Stella j i1gacis, d' Oriol G t·aus (Barcelona, 1957), uutor familia•·it:r.a t amb e l ca mp elect•·oacús tic i que, ben segur, pel que es va escollat" u Alacant, donarà el mïllor d'cU en aquest ca mí ara iniciaL No van comptar amb la benedicció dels déus les estrenes absolutes de Quatre responsoris, obra inèdita de Joaquim R oms (Barcelona, 1906) des de 1941, i de Tres poemas solloros, que sobre poemes d 'An tonio }l achado, León FeHpe i Cer·ardo Oiego, ha compost l'igualadí David Padrós. Ambdu es composicions mereix ien, p er la seva qu alitat, més bona sorl. P er ò ho van tt>nit· lot en conLTa: l'acústica d clïcient de l'església de Sant Nicola u de Bad; les linútacions del Gr·u p C03 i els perceptibles insuficients assaigs p er a obt·es de tant d e contingut. El tancamen t d el Festival va ser a càrrec dc Mercè Capdevila (Bar-cdona, 1946) amb l'espectacle Qu(tdrar el cercle, de Uum, làser i música, a mb dissen y escen ogràfic de Nar cís Comadü·a, dit·ecció escènica d e Glòria Rognonj, direcció PANORAMA 181 musical de Jcan Pier·re Dupuy i col-lauot·ació del Centt·e Cultural Sant Cugat d el \!allès. De la poca volada de la proposta, en dóna idea la pr·ogressiva i incessant desct·ció del públic en el decurs de la sessió, un públic que va anar· eu bon nombr·e al Parc del Palmera! (l'entrada (•r·a gr·atuïta ) i que en va sl'ntir defr·aLHiadc& les expectatives. Pobr<'sa en la partitm·a, en la posada en escena i en l'oferta de mitjans j ef'ccles cxhihits. José lges (Madrid, 1951), amb el seu Del lndo oscuro; Gonzalo de Olavide (Macl r·id, 1934), amb Fragmentario; i Gabriel Brncic (Xi1(•, 1942, fincat a Barcelona des de fa anys), amb Clarinet-concert, dignifïquf'n el gèner·c de la música electr·oacústica amb p at·ticipació d'un instr·umcnl en dit·ccte (en els dos primers casos, el bon \'Ïoloncel de Suzana Stefanovic; en el tercer, el clar·inet del gran Harry Sparnaay). Iges amb la seva lloable, tenaç i fructífer·a recerca d'un llenguatge propi; Olavide amb la seva cura, el seu sen tit constr·uctiu no especu]atiu i el seu exquisit detallisme; i Bt·ncic amb una de les millors i més all·nctivcs obres que Li hem sentit en els darTct·s temps. D'altt·a banda, vam gaudir del gran Concert de violí i orqt.u~s tra, estrena absoluta, d'Aguslín Gonzalez Acil u (Alsasua, ] 929). En una estèlica expressionista, no exempta de sensibilitat i sentiment, el compositor navar·r·ès ens va oferir una peça homogènia i d ensa, en la qual el discurs és sotmès a c(jversos canvis de temps i a pr·ocessos de leitmotifs. La part solista és massissa, difícil i compromesa, però una ben preparada cr escuda Anab el Gar·cía d el CastilJo, filla d 'Enrique Gat·cía AtJensio -<J ue amb mà ferma i exper·ta va dirigi r· l'Orquestra Simfòn ica de RTVE-, la va resoldt·e a mb brillantor. AJs seus 70 anys, el mestre Gonzalez Acilu ens ha regalat una magnífica obra, de les millor·s del 'Festival. E nll·c Ics estrenes absolutes cal esmentar·, per la seva peculiaritat, l'obra Divertissem ent, d 'Auge! Martín P ompey, d egà dels compositor·s espan yols, composició d c 1960 rs<· r·ita ¡wr rsdrvenir una estrena francesa que al final no es pt·oduf. Es tr·aela d ' una obra -a Alacant molt ben interpretada pel Joan GulnJoan Grup Instrumental dc Vtllència, amb direcció dc J oan Cet·veró- en la qual l'autor, alliber·at ja dels dictats postclassicistes, r omàntics i casticistes d el gust espanyol de la postguerra. experimenta tot cc•·cant l'equidistàn cia entre el passat i el presenl. Així mateÍ-x va set· inter·essanl l'estrena absoluta d'Alies i.st leer... (clara al-lusió a Així va parlar Zaratustra), en què el jove de Valladolid Francisco La ra, f01·mal a Londres, anuncia impot·tants coses en la seva trajectòria com a compositor. l magJ.úfica va r esullu l'estrena a Espanya de Saltara , de Francisco Guerrero (mot·L a Madrid l'octubre de 1997), uu eept.e p er a la corda dc qualsevol orcruestra (en aq~ues l cus la de RTVE, crue sota la batuta dc Lucas Pfaff no va estar· a l'alçada desitjada), un joc de tensió-progressió que acaba strhjugaut l'oienl. Un magma orquestral progt·essiu i incessant que esganifa i emociona. No deixarem de doldre La pèrdua prematura del gran composilot· que va ser Paco Guerrero. Tres obres més d'autor·s catalans van destacar entre les no estrenes: Hexagrama, dr Xavier B enguercl (Barcelona, l93l ), una peça que el mateix a utor· •·econeix com d 'allò més t·espr·csentaliu i aconseguit del seu r ep ertori cambrístic, és una composició difícil d'executar, sobretot pet· al pianista, que coorcüna i uneix els cinc altres instruments (a Alacant la interpretació va ser· a cà tTee del Grup Instrumental d e València); el Concert per a clave, dc Robert Gerhard (Valls, 1896-Camhridge, 1970), una obra que d'aJguna man era recorda el que va compondre Falla trenta anys abans, i en què el ela vecí assumeix una part difícil -com ens confessava d esprés del con cert la matei.xa Genoveva Galvez, que va actuar amb l'Orquestt·a Simfònica del Principal d'Astúries, sota la direcció del riojà Tomàs Garrido- i emergeix entre la massa orquestral, a la qual acompanya i amb la qual conLr·asta, lCJ1 S, obsessiu, enervant, sec i c1·ispat; i Miniatu.res, peça estrenada a Madrid el 1967, d e Lleonard Balada (Barcelona, 1933), cinc breus moviments que mostren l'estil avantguardista crue l'autor català fincat als Estats Units va iniciar el 1966 amb Geometries núm. 1. Cal esmentar encara dues obres més. D' una banda, Concerto per flau.to e orquestra, de Bruno Maderna, estrena a Espanya tot i ser una composició de 1954. Equilibrada, justa de mesw·a i b en interpretada per la solista asturiana Maria Antonia R odríguez, an1h l'Orqu estra Simfònica de RTVE dit·igida p er García Asensio, :Maderna hi expressa la seva r ecerca del "so p erfecte" amb una estètica poslweberniana que no fa fàstics a ca p possibilitat sonora. Un capítol especial és el del Concierto cuento, de Mada Escribano, espectacle p er a nens ideal p er la compositora madrilenya 1 que va comptar amb la col·laboració d el Grup Instrumental CONtacto. És una tasca difícil, no resolLa, mantenir l'atenció de centenars de nens (se'n van fer dues r epresentacions al Teatre Principal), però la iniciativa de fanúliaritzar els petits amb el teatre de la seva ciutat i amb els sons de la música en general i de la contemporània en particuJar va ser lloable. Aquest és un terreny en el qua] paga la pena d'insistir, toL i que ens sembla que per arribar a bon port els t extos no ban de ser tan literaris, ]a durada de l'espectacle hauria de ser una mica més curta i hi ba d'haver més acció dramàtica. Com a activitats complementàt-ies, el Festival ha comptat amb un cu r·s de com posició dirigit per Agustín Gonzalez Acilu i amb l'exposició "Ritmo para el espacio (els compositors espanyols i el ballet en el segle XX)". t I CATALUNYA MÚSICA Programació mes de novembre DILLUNS, 1 DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 PRU1ER TE)IPS )Jú,.icu percomcnçur(•l tJju prt·,.¡>ntnda JlCI' Eulidiu BNlito. Rl"cull d'ohrt•" hreu~. lm•lou lmtOctin• informatitL,i ~t>ndt•,mu­ • • .ïcol,. 09.00 BUTLLETI DE NOTlCIES 09.06 REPEHTORI OF. COr\CERT ~IENDELSSOIIN: Ol.eo·turu i cor iuit•ial dt> l'cwatori Elit·~ op. 70. La Charocllí• ltoyulc. Coll(·¡.,'ium Vocalc. Or·t{ut·~tt·u tlt•l;, Chamtos Elysécs. Oir.: Philip¡>e Ht•o·•·•·weghc. (8m). ROTA: "hnJn·ovvi~o" (llu dia\'olo ~t>ntinwntnlt• ). Gidon Krcnlt'r, \'Ïtolí. Olt•g Mai-.eJtbcrg, ¡oimm. On¡m'l<lrn Simfi'lnica cJc Reo·lín. Oir.: Andt·t•y 8()rc)kO. (6m). ELGAR: Ctu1çó de matí. Julian Lln} d Wehbcr, 'iolonccl. Royal Philarmonít•. Dir. :Jumt>t~ Jodtl. (3m). ARCAS: Bol<'ro. Curlt•, Tl'<'¡>nl, ¡núlurru. (2m). PlftCELL: Te Denm. Honor Shcppnrd. \!fred Ot>!Jcr. 'icil Jcnkitt.. \tuurit•t> Ut>\ an. Cor>o i On¡ue..lrn dt'l Ft>'ti' tÒ ULL>i('nl dt' Stour. O•·llt'r Cou;;ort. Dir: Alfr...-1 Ot•Ut•r. ( l5no). BEETHOVEN: Grun Fugn f'n Sih M op. 133. Quartetto lttdiano. (19m) 10.00 ACI<: NOA MUSICAL 10.03 CAPSA OE i\fl:SJC.i\ BRAIIMS: Simfonin n. 4, op. 98. Ort¡ut•:;l ra Filhurull'mh•n dc Bt>o·líu. lli o·.: Nikulou~ llnruou~ooo•t. (<IOm). RAJ<llMANLNOV: Suitt• ¡1ct· u doM piuno;, n. 1, u¡o. 5 "Fnnlni~ic-TtLblentL..:". !Unrio Lout·dt•, j Lluís l'ért•zMnlinu, clun dl' ¡)iano¡¡, (23m). ROSSINI: Qnnrlt'ltO lllt!jlorulc, I Gondolil'ri. Le Lil'fl(•r Qnurlt·ll. Christinulvaldi, piruoo. ( 1 I on). BARTOK: Com•t•rl tK'r u vioü i OnJloestrn n. l (¡)Ò,Imn). Da,itl Oi>.trnkh. Orqut'~<lru Simfimirudl•lu Riuliodd'l RSS. Dir.: Gl'nnutli Rozlulc,h t•n•ki. (20m). MOZART: QunrtN tX"r u ol)()l-, 1\"V 370. Mori' Sduwlunnn, ohuè. QuarArturiu. {15m). LOCKE: \Jtí-ka¡wr u "Lu Tt·mI'C"tn". OGiardino Armonkn. Dir.: Gitlvru:uú Autonini. {21m). GR IEC: l.u noin tic Iu mtotlnnyu, op. 67. Atml' Sofie '1111 Ott1•r, mt•¿zosoprllllo. B1•ngt Fol'!!bt·r~, ¡oïuno. (26m). IN t I 13.00 CltANS INTEGRALS LA MÚSICA OR CAl\1HitA DE BO RODIN Qouwtt>l ell' cotYiu n. I. Qwtrtl't Ror01lin. (36m). Qul\l'lct n. 2. Quartt>t Tnli•·h. (28m). I ~·.00 CÜSSJCS DEL SEGLE ~ SCHOI'OBEHG: r••+l•···~ i Mdj•nncla. Op. 5. Orqueslra Filharmònica d " Berlín. Dir.: Herhcrt von Karujnn. (43m). 15.00 BLTLLETÍ DE '\OTÍ- ClES 15.06 ELS ORGl'ES DEC\TALl'\\A Orgut• de la Catedral de Gir()rut CO!'iCERT enregb"trat JK'r CnttÒun)n Mú~-ïca el din 16 de juliol dl' 1996 a In Cat('{) ral de Gironu. XVI CICI.EELSORGLES DE CATALUl\'YA. Ohrt>s d'OLSON, CASANO)'F.S, MARINER, BACH, PLANAS i BAU CELlS. 1\ofod(•st Moreno. (SOm). 16.00 LA TARDA DE L'OIENT P r ogrnmució realitzada a ¡)nrtir tic ICI! pcticiol1$ dels nostJ•es oÍNII.s. P a-c,¡cntnció a càrrec d'OI~o Cardíu;. l9.00 MUSICA CORU l\1A irfJ N: Mis!.a .,er a doble cor a rappl'lln. En.'f·mble ' 'Ot:al de Lausnna. Oir.: )lichel Corhoz. (24m). FALRE: Les djinns. op. 12. Cor .\loutcvcrdi. Dir.: John E(jot GttrÒÍtler. (4m)-. GR.JEG: Quatre salm,., op. 74. Polnohony. Oir.: Ste¡1hen Luy• , ton. (25m). 20.00 BLTLLETI DE ~OTI­ ClES I AGEI'OUA 1fl'SICAL 20.1 O REPERTORI DE CONCERT SCHDL\NN: Simfoman• .J., op. 120. A.-adl'mv of St. :\lnrtin m the Fielcl~. Óir.: Ne,illc )flllTmcr. (29m). "Lu Mun.till._.,o" (urr¡wj. d'HérBerlioz). Plúcitlo Domittgo, tenor. Ort¡nl's tra Simfònica de Xieago. Oio•.: DIUa.íel Barenhoim. (9m). BACH: Couc,ert pea· a dos ,¡olius i ort[Uf'lilra, BWV 104•3. Matric-Awúck Nicol<o.s. Alain Mogliu. Orquestt·a de Cambra Nat•ional de Tolosa. Oir.: Je~m­ Clautle ¡\falgoire. (13m). 2l.OOTEMPOR.ADADEL'OBC CONCERT t>nrcgi¡;lnlt per Catrutmyu }fú.•icu cl illa 29 d'octubre de 1999. Obres de St'LLIVA.'~,LEH..iR. TXAIKOYSKJ, ELGAR i KREISLER. entre d'altres. Cutherine Cho, \'Ïolí. Orque..... tro Simfòruca tle Barcelona i t\adontÒ dc Cataluova. Dir.: Franz-Patd Deckt>r. • 23.00 AGENDA ~1USJCAL 23.03 JAZZ DE NIT Uuu ~t'Iee l'ió d'AJhcrt }lallofr~ (¡uc prt•,enta ..\)fred Celaya. 23. ~5 NüCTURN l\lú;.ica (Wr ucuhar el din. Prc~cntació a ciu·rec ò' Alfred Cc, luyu. PROGRAMAClO DE NIT Rtlpetidó deb últims progrnlfll' tu(."8. 00.30 GRANS INTEGRALS Eml•s dillwJ!i pll8Sal. O1.30 AUTOGRAF Em l-8 dijòu~ })ll!\.~nt. 02.30 BLANC I l\-EGRE E111ès divl'ndres passat. 03.30 REPERTOR.JDE CONCERT Eclil"iÓ d e mutí emesa ,diU on.•, 0-1.30 CAPSA DE llUSICA Emès dillw1.~ p&;!OI. DIMARTS, 2 DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 PRL\lER TE\II•S :nú.•il'u pt•r t•ouwu~ur l'I clin prc••t•ntada ¡>er Eulñliu Rt•u.ito. Rt'l'nll d'ohrt•., brt'th. lndou hutUt•tin.• informatiu' i llj!t•oul•"•lllll• ~icol,. 09.00 BlTI.LETÍ DE :-<OTÍClES 09.06 REPEitTOlU OE CO\CER'f BRETOI'I: Prt•ludidl'ln~<nn-ut•lat "Lo VerlH'un dt• Iu Pruomn". Orqlll'l<truSimlònit•ntlt• Mmlrid. Oir.: Antoni Ho;. Mudo1t. (lm). PORTJ.: R: Bt·~oin tht· Bt·,~uim·. Snmul'l R111ut>y, hnh:. Wnncn Jon~>K, piotno. (11m). MOZAU'I': Ronclo nllt·~t·o del concert ,,..,. u ,;oií i m~¡awsto·u, KV 216. Annt> Sophit• i\tuttt•o·, ' iolí. Oo·qttt:.¡;ll"n Filhunuòni.-a tlt• 81'rlíu. Uir.: Hel)('rl 'on Kru·ujun. (7m). CHOPIN: '\1nzurkn en Ht• '\1 n. 2 op. 33. <\lho \t•nlura, ¡oiruoo. (2 m). PIAZZOL\: Trc, minutos cou la rl'n.l idnd. Yo \o \la, 'iolunl'cl. Gru¡1 in...Lrumentnl tliri¡..oit rwr Jor¡;:t• Cnllllldrell. (3m ). KR.FJSLEH: 'l'111nhounn dúnoi-, per a ,;ulí i piano. ;\ln:óm \t>o~t'rO\·, violí. hiUuur Gohm, JlitUIO. ( lm). BACH: Obertura Suit1• n. 3, 8\\'\ 1068. Soli•I(':\ Burro¡·~ \n~l··~o.,, Dir.: John Eliot Canlirwr. (22m). CAJiiTELOliBE: PR,ItlrtÒ, dt•lt·~ CIUI~OIO~ d 'Am CJ•gnt•. Oa"'ll U¡o~<htm, llll(ll'lllltl. Or- t¡ut»•lrn clt• I'OJwrn dt• Lió. Oio·.: Kcut N~~j!nno. (Sm). 10.03 CAPSA DE M(JSJCA VIVALDl: Con•·•·•·t lll'o· u tlu•·~ llliUldoluw,¡, nv 532. O Ginnlino Ar11wnico. Oir.: Ciuvanni A111011ini. ( I lm). STRAVINSK I: Simfonin dt•lij Salm~. Cor tlt• Cmuho·u llonuuod. <:m· Pro Aril' dt• Lttll•llnm•. Scwil'lnl coral dc Bru"''"'· Ort)lOI'•tru de Iu Stú,,l' Romnoult•. Oio·.: Nt•t'me Jür,;. (2 J m). BEETHO\ El\: Soomtn pc·r n, itlloncel i ¡oirum u¡o. ;; n. I. Anner B)l•mu. Jo• '101 lmnwr- ..ct>l. (23m). CU OPI:\: l A'"' Sílfid•••, ,,útt> tle ballet (onpot..,lrtll'it)dt· Roy Hougla•). Orqut••trn Filhtu·•nlutit·u de 81'rlú1. Oir: lll'rlwrt 'ou KurnjiUt. (28m). 0\"0IUK: Qninh•t umh ¡1im111 op. Ul. Quartct Tuktí<·"· \utlrt•n.• Hat'fligl'r, piiUto. (:39m). SERMIS\WU:M.L \1\A: Tttnt t)llt' vinay. Or¡oloí-nit•n 1.) rn. llir.: Jos~ ~1i­ g¡wi.\1Hreno, viholt'lu i tlirN·ció. (Sm). SCUU,\1ANN: Simfoninn. l. o Jo. 31l "Simfo niu l'l'illlu\'tll'u". A('odt>m\ nf Sl. Mnrtiu in tlw Ficltls. Í>ir.: l'I••' illt• Mur•·int•r. (3J m). 13.00 GHANS JJWEG RALS LA ~f(JSIC.A ORQUESTRAL O~ BRITTEl\ Sinfonietta, op. I. Tu¡1ioln Sinfonit>lta. Dir.: Ot-1110 \ iin.-kii. (15m). Suuforua SuupiE', op . .J. \t•utlt>m\ of St. :\Jartitt-iu-tlwFil•ldt-. Dir.: Kenncth Sillito. ( l 6m). Soirt'4-- mu,icaJ~ op. 9. On[Ut">tru F'dhanuòtúcn d" I .ontln··· Dir.: Adrian Bmtlt. (10m). Vuriul'Ïollii ~obre un l('mtt dt• Frnul. Bnd¡:e, op. 10. _\t•ud.-m, of St. :llartin-m-tltP.. Fi<>l<b. Óir.: Nc,ille )lnniuer. . (26m). 1 1.00 .\fOl\lENTS LIRICS DONIZETfl: "Rcg:na~n n cl silcuzio-QIUtdo rap ito in e.;;ta.J", "Vt!'r..tulno n t~ sull"nure'\ "S... pur~'Ï cJ'oruiU'O pianto", lrl',~ ut·ie,s dt> l'òpe ra Lucia di Lmnoucrmoor. )furin CtcJhJM. M~·cttt ElkinB. Fet·a·owcio Taglinvini. Cm· i Ot~ •tmo;;tru Philbru·ruoiÚt\. Oir.: Tullio SertÒin. ( 17m). FERNANDEZ C.ABALLERO: Gi~llltte~ y Cabezudos. _\na Marín lriartc. Maria Tere¡.a Ertlozain. Carlos )fungttin. l'iicoiW:,Aidanondo. Cordi'Cmnhrtlllci'Orfl'ó Dono:,.tinrra. Ort¡ucs tra Simfòmcn. Oir.: Ataul, fo Ar¡t(•uJa. (32m), 1:i.OO BúTLLETI DE l'iOTI- , • CIES 15.06 .\ft:SIQLES DEL .\lO'\ TIROL: S..leo-eió dt> dan_.oe;o po¡Julnn;. (10m). IRAQ: lqn'at (itnpro,ització roJ.Iecti' a). Conjunt dc mú.-.ica tradiciomd de B~"'tlad. (:im). SARDENYA: Pmtaderas. Ge;,uino Dcirutn. guitarrn. ( 6m). XINA: Hnitpng na tian'e. Chen Z..miu~-pipn. (14m). TURQUIA: Uzw1 ha\'a, snivi d 'nu,; tlc danses. Mt;>lm of't Snkir. Hayri Dcv. (l Lm). 16.00L.A TARDA DE L'OlENT i>I'Ugruouació •·enlitzad a a piU·tir "" les ¡wticions de~ nostrt>s oien~. PI'CSelllació a (_>t'irrec d 'Ol, ¡.;n Cru·dús. 19.00 JOVES fNTERPRETS RODRIGO: Cuatro mndt-4;tcJc:. umntorios. Nt'triu RiuL HOJorano. Bernat ViHmco~. JIÏnno. (7m). )fOZART: Concert ¡>Cr a 'iolí i on:¡ul'otra. KV 219. Blai Soler, ,-¡oJí. Orquestra del Rt'ial Cercle Artíotic. Dir.: AlfolL• Re,crté. (31m) BLA'\C\ FORT: Prop del Dan•·in¡,!. d'El JIUl'C d 'atrnccion.~. \lariona \lcen;;, pinno. (5m). 8 .\RTOK: Oau._.....,. poptdars romaneses. Jo, l' OMJuestra Sirofònicn dl' CttttÒunya. Dir.: Josep Pom•. , , (8m). 20.00 BLTI..LETI DE :\OTI- t:IES I AGENDA MUSICAL 20. I O REPERTORI DE CONCERT c; HJLIANI: Concert per a gtutorrn n. 1, op. 30. John Willillll11,!, guitarra. Or•rncJIIJ•n de Cambru Alllltrali11Jln. DiJ'.: Rkhru·d Tognetti. (30111). DEBUSSY: Sonata per a flnuta, vioh\ i 1\J'l)ft, Mm·kllli Klinko, urpa. Solistes de I" Oa·c¡uestra de l'òper a c.le P aa·f. Bw.tilln. (19m). 21.00 PERFILS Hrumon Colomerconvcr!'a ruub tnt t•ompu..ilur al ,·oltant de lo ~'<'""obra. 1 '\tEHd: C.\PUE\' 11..\ 23.00 AGE:-.Il\ \JlSIC.\L 23.03 J VJ. l>E IT ( no •••lt>l'l'i;í ;l' \lh<•rt '\lnllofré tJUf' Jlrt"'<'nlu \Jfr;'tl C:t>lll)ll· 23.1.'; 1\0CI'l Jt!'l ¡\11Í•il'u tH'r Lll'nhur l'I diu. l'rt>..enltll'iÓ u l'itrr('t d' ·\lfrt'Cl c.~ luyu. • PUOGM\lACIO DE \IT Re¡Hc'ti;·ió tl;·l~ últim~ pro¡::rontt·--· 00.:~0 GJt \"S I J\TEGHAI~'l Eml>• tlimnrl~ fllL')"UI. 01.30 SEL.ECCIO UE J \72. Emi•s ;lilo~uht•• Jlll~"nt. 03.30 Jtl.:I>J<:){TOH I OE CONCEnT J.:rlil•ió ;I;• nu1tf t•mt•t~n Jlll>'~UI. dimurts , O l.:JO CArS.<\ ug MUSICA Eml•s dimtu•t,; pn~Hnl. DIMECRES, 3 DE NOVEMBRE DE 1999 07.0H PRI\lEit TEMPS '\ltÍ•it·n ¡wrt·unu•n;;nrt•l din pN~ bl'Utllfl u JH'r Eulitliu Bt•uito. lh·<•uU ;l'ohr<·~ hrt'l.LS. lndou hulllt>tin_s infum1ut ÏtL• i ~~·ndf"o nm•it"uls. , • 09.00 IU TLLF.Tl Of: NOTI- ;s .,... ...= •.:;! E3 ~' ~· 181 CIF-S 09.06 REPEHTOR I UE C:O:\CEilT GOL 'iOl>: Vttl• dt· l'òJX'rn Romeu i Jttlil'tu. Or;¡ut•slru l<ïlhurmòni;•ll dl' Bt•rlln. Oir.: llerbt•rt Hm Kurujtm. (5tn). ~IESSI \EN: "Joiu de Iu :<tmg dc lt>< l'~tr;•llt·o;" d;• In ~iJnfonin Turung•Wlu. Jc¡ut y, ,., Tlúlunulo•l, pitum. Tukushi llnrudu, one~ mnrll'not. Ort)III'Mi rn do•l Roi)'W Cont'l'l'lgc•houw. Oir.: ltil'tll'd o <.:hullly. (6m). , IUNI>F..L: At•ia "Si, 1t•ni ""Jlpi", li<• l'()pcru llt•no•t·i•·••· Hí.-lrit•lo Fi,~t·lwr-Di~kuu, buríton. o,.,,,,..~• •·n dt• Cumlwu dt> ) J,íni;·. Oil·.: llau!! Stndlmui•·· (5111). R.STHAUSS: El hur~t-~ g..,otilhom<', MniH• op. 60. Ch nnlnl Juillt•l, 'iolí. Rolf Bt•ri!Wh. piano. SinfouiNlu de :\fontr·.-ul. r>ir.: Chn•·l.,, Dutoit. (3ïm). 10.00 \GEMH \tlSIC.U. 10.0:} CAPS\ DE ) JÚSIC\ \1 \R it\: Cuprit·lu¡-. dl' ruuor. "ont•crrnl tï~·m·ra•, 'eu. Rolf Li•ll'' tuul, ~'llilnrrn barrot' n. Arimmu !-'11\ltll. nrpu. Pt>dro E,.,. "'' 1111, ¡wr;·u~·itÍ. \tl¡•la Gonzult·.t-Cum¡m, l'~llmyolt·~. (22m). BOCCIIERINI: Cont·«>•·t Jlf'r n \iolont•t•l n. 9 l'li Si"· 182. Jae(Juduw Ou l'rt-. Or·t¡ut•,trn dt• ClUnlwn \n¡.dt••n. Dir.: Uunit•l HttrcmiHJun. (2:lm). TXAIKO\SKI: P o·im<•r nuninlt'nt olt•l c·ont•ert Jll•r n violí i ""l'"'~t••n "l'· :J5. i\1n.xim Vt•n¡;u·r·o\, o.~JIII'Hlru Fílurmi'mit•n dt• H.-rlín. n;,._: Cluntlin Ahhotln. (:~Sm) e 2 Pl RCELL: Sound thc trwntwt. lwut th<.> drum, l'rut~Ó d., hen'ingudn per n Jnme, n. z 335. Gillian Fi>her. Te-sa Bonner.Jarne- BowmlllL Jonathan Kenny. RoJit'r- Co.-ey-Crump. Rufus 'lüller. )lichacl George. <:harll's Pon. Thc King'~ Coueort. Oir.: Rolx-rt Killj!. (24m). YAL'GHAN WILLL\.\15: Simfonia n. 9. O"rue-tra Simfòtúen de Bourncmoulh. Oir.: Kees Bukcl-. (30m). 13.00 GRANS INTEGlW-S LAMÜSICA ORQUESTRAL DE BJUTTEN Suite :\1nn tjuÏc o p . 12. Ül'f(Uf'81J·n de Cambra AnglcHn. Oir.: Stcnarl Bedford, (13m). Concet·t pl'r 11 yoinno op. 13. Anneue Scn·ndei, p iano. CJlltosl ru Filhanuòni1•u do> Londre,.. Dir: Jo~epb Gi!mla. (37m). 1-t.OO l\1USlCS UE CATALU- o... NYA BARTER: Ru.ï_.;;eñor, clurín del ruoor. Joscr1Bcnet, tenor. Oiel~aron. ( l m). SOll: Sis aires, op. 1 i de Iu flau111 )làgicn. l\Tar~nrillt Escarpa, ¡,.'l.I.Ítnrru. (12m). TORRA:\'DEL.L: "Encbnutc•n<'nt~ rn.ibtérictLx" op. 13~ i "Chimère", op. 26, ¡>er a rt>citn(lor i piano. Joan 'foll~ piano. (18m). CASSADO: Sounla en l'estil c~ptmyol unlic. • i'nurtru Ct>r.-ern. ,;o(oJil·el. Angel Soler, piano. 04m). , 15.00 BUTLLE'TJ DE NOTI'I CIES , 15.06 MUSICS DE CATALU- NYA TAVERNA- BECH: Puntes fM.'t' u qunll·e. Q nnrletd e bec "Frullatu". (6m). UALADA: Transpnrc•nc•ies of Chopin's Firsl Bnlludc. Antl10uy di 8onavcnl11ra, )liltno. (10m). GEilHARD: Concf'.rl for 8. Nieuw En,.cmblc. Dir.: Ed SJ)anjtuml. (11m). MONTSALVATGE: L'Arco ell' N~. p,·ocacioospianístitrueo- per a la jO>·entut. BPni4t )lcsbwam, piano. (8m). Gu'\11: SulL" de Pattm1. Trio Werther. (14m). 16.00 LA TARDA DEVOIE.'\T Pro~ació reruit.tadu a ]UU'Iir de les pelicioll!> del, no.,tre, oien.,. Pre¡,entndó a càn'ft. d'Olga Curdús. 19.00 PIIDIERA VEL t n cs¡>ui per conèixer els mú~ic~ el'arn. 20.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA l1USICA.L 20.1 OREPERTOlU OE CON- CERT HANDEL: Te Ocmn i Ant.l•em dc Oettin~co. Soliste~ vocnl~. Cor Llc I"Abndin Cl<;HVANTE.''l: Uunllo'll ;•n ht\IU'l!, cic Wc.,llninslct·. T h e Engli•l• (trlUwt·ít ¡H•I Qunrlt•l d o• G•útn- Concer t. Dir.: Simon Preston. rt'eH ;lt• Bnr¡•¡•Jomn). Qunrh•t dt• Guittu·rl'll ol•• Hllrt·donu. (11m). DEBUlS\: l'o•titn ~uitl' Jwr u pÍ!utO IIIJIIUll'l' lllllll~. Clnmlt•llt>lfl•r. ll nakon AtL.;thli. (13m). (5·lm). , 21.00 SELECCJO DE NOVE- T\TS Pn·-.cnln<'iÓ de ] e;; ítltimc.. nodist'ogràficJUt'S tt(lttrt•gudt-,; ru mercat. &.ptú palroduut per Di;oco;; Castelló. vet.nt~ 23.00 ..\GEI\IH '\H SIC.U. 2a.O:J J \12. DE !'IIT lnu •elc•<·t·i•í d',\Jbert )lrulofr~ crut• (lrl'.,.nto AJfrt'll Cc·la)O. 23. I:; 1\0CTl lli\ '\fú,h·u ¡wr ucnh!lr el din. Pre"''nlurió u ••urrt••• ci'Wrccl C••laya. , J>ROGilJUHCIO DE 1\IT ll<'¡wtiO'Í<Í clc•l» últuu~ progratnt--~. 00.30 GHANS 11\TEGRALS Emf.• <limecrt·~ r••·' '"ul. O1.30 L'Al Dl O\ IStiAJEm(•o; tliunll'll#!l' JIR"""''· 03.:30 REPEHTORI DE CONCt:UT Edkió tJ¡• mntf L'mt·~u llimc>creM po,.~ul. , OJ.30 CAPSA Dl<~ MUSICA E m ò•,. di nu•c•ro•t!JlllK,~ul. DIJOUS, 4 DE NOVEMBRE DE 1999 Concert per a \iolí op. 15. Lorraine ~lcAslan. Orqu~lra de Ctuuhrn Angie<n. Dir.: Stcuurt Brofo"L (33m). Jo, e ApoHo. op. 16. I )fu•ici dP '\lonlréal. Dir.: '\uli Turo,sky. (Sm). Ohcrtura "Carnaval Cao:tdf'nc" op. 19. Onrucstru de Cmuhra J\Jt;di'•IL Dir.: Steu;u-t Bedford. (13m). H,OO )lUSICA ANTJGA i\lliSICA DE LA GRECIA \¡~­ 'fiGA: Cinc Himnes. Alriuml\fuskn~>del\fudrid. Oir.: Gregorio P!'J1Íogun. (J 3m). GREGORTA: Cicle dc Nudru. Srhola Gregoriana de Bnrt•o•lomt. Dir.: Ram on 1\oforugus. (18m). CANT GREGORIÀ: M.issn dc• Iu Mnrl' tle Déu IX. Cor 1\oloniist:ic dc l' Ab ud.ia de Monl>!erral. Oir.: Odiló Cunill. 07.08 l'R I!\I ER TJ;~MPS (13m). )1ú•ic-n p••n·omc•n¡;nr¡•l din prc"'rtttulu Jl<'r Enll•liu Bt•nito. Recull d'obre~ lorcu~. l nc·loo butllt•IÏl•' infor·nmtiu~ i t~f'nde,; mu•i••nl... • , 09.00 m ;TLU;;'I'I DE 1\0TlCIK'i 09.06 REPERTOHI Ol:: CO:\- CANT GRECORIA: lliatio: In· troioo ad altnre Dei mei. Cor df' )fonjos de I'Ahndin dc Sm110 Domingo dc SiJo,. Oir.: I~n~ucl F crruíndpz tle la Cm•,tu. CERT (;RJF(~: l'r<'"tllll'r dt• Iu munlonyn, op. 32 . Ilul..tul llu~(l'l(.urtl, btu·íton. OrOJll~lrn Simfi'Hút•u dl' Gütcborg. Oir.: 1\t•t•nwJiini. (6m). GAUDEI.: TunAo (JH>r onu cuhw.u), .d..,h, JH'l-Uf'nln "E;;..n;·in dt• IIIUJI'r • ltzhnk PPrlrntm. 'iolí. Ü•oqm·.-trnSimlòni••u tle Pitt~burg. Dit-.: Julm WillilUn~. (' ~111). SCIIl '\1ANN: E't'l'llt'1Hiel ho~<:, o p . 82. Willwlm Kt'IIIJIIT, p iurtn. (23m). IIUMM EL: Con('t•r·t ¡~<•t·n lt·om­ JWiu <'u Mi h 1\1, \Vynton i\tm·~•tli,, trmn1wln. OrIJIII'I!II'ntlt•ComhrnAn~t'AA. Dir.: Huyuumd l.o•ppnr'fl . (19m). 10.00 AGEi\[)A Mti~I(;AL 10.03 CAPSA nE MUSICA CIIAUSSON: J>oc·mn Jwr u vioU i or~¡ut•-;trn, op. 25. \plmdi '1<·nuhin. Ort¡ uc~tt·u SúiÚ<IlÚ<:n df' Parí.•. Dir.: Gt>orftt> Eup,c·u. (16m). 11 \GEN: Sunnlll <'n Si h '\I per nlluiit. Rolwrl Burlo, llniit harroe. (llm). UO:t. UtT: Simfonin n. :.J2, K\ :na. TIII' Enf(lio;h Con••t•rt. Oir.: Tn"' 'or Pinnoc•k. (Sm). DEBl 'SSY: El mnrliri el" Sant Sdm..tiu, noú,i<·n d'toscenn _,,_ IJr·f' t'I mi~wri t•n l'inc nc·tl's dt• GniJrit'lt• [)'Annunzio. Syh·iu '\1d\uir, ~o¡¡runo. Ann Murt·ny, Nut hnlif' Stutznuw u, nu•zzo~. Lt•,;lif' Curem, rtnr·rudor. Cor i Ort¡n •••tr·u SinÜtmi('n dfl l..omlrP~. Uir.: Mirh t.,.l Ti~on 'J'htJIIltlH. (66m). ROCCili.:Hl NI: Quintt•t umhguitm·¡·n n. J, (; 145. Jaktlh Limll~<•rg. Conjun t Bnrrot•tlt• Ut·uthtÍJtgholm. (25m). BEI<.,'II OVEN: Sonntn¡w•·n piuno n. 32, "JI· 111. Clumlio \J-ruu. (29m). 13.0(} GRAI\S I NTEGitALS LAMtJSICA OR()t F$I'nAL DE IJRilTJ..:J\ , (5nt). 15.00 BUTLLETÍ DE "\íOTÍClES , 15.06 AUTOGRU' Les versioll5 J'irmude:. (IC'r lf'~ ¡:traus batutes. lll'rherl .-ou K11rajan J.(II).STRAUSS: El baró ¡_ritano. Olwrt11ra. Orqot'8lrn Filhurmòuicn de Berlín. Dir: Herlwrl 'on h.ura- jnn. (8m). BEETHOVEN: Sunfoui11 u. ï, Ot•· 92. Or;¡ucslt·u Plúlharmonin. Oir.: Ilct·herl von Kurnjlllt. (38m). 16.00LATARDA DE VOlENT Progrnmnci6 reruitznd11 u Jllll'· tir de les JICIÍCÍOI.Il> dds llOijlrl'' oients. I't·esentaciónciu·reeci'OI· gn Cardús. 19.00 PENTAGRAMA P•·o¡,,"Tnma de diYulgaeió nmsi· ~ql. Guió i renlitzució: Pl.' ri' Burl'>< 1 Alf'x Roblc<;. , , 20.00 BUTLLETI DE NOTICIES I AGENDA MUSICAL 20. 10 REPERTOill J>E CO:\- CERT TELE.i\IAJ\'N: Concert pern Onula, violí, corda i h.c. en Lu ~1. ()IW.ica de Taula). ~lt>ntbre.. del Concentu, 'hL•icusde Yienn. Dir.: "\íib.oluu.• Hurnonl'ourl. (22tu). BRAIDIS: 4 Bruude-< op. 10. )fnrtin Jones, piano. (21m). DELIBES: Ductlino "\iew; '111liku ... " dP l'òpera Lnkm~. Hei-K)'llllg Hong, ~opraoo. Jcn­ rúfcr Lurmore. mczzo..,.o¡Jraoo. Orqut>slra de In Ràdio dc '\f unie. Dir.: ]C!!Ús López CollO•· (6m). 2 1.00 "A LA ~lANF..HA OE...." Un comidnt fill!! pro¡wsu i co•nruta la música f)lJ<' li ogrndu. G uió i p•·csl'nlnció de Jo1111 Vlw•s. P t·od uel'iÓ d c Dolm·o Bull<lllet~. 23.00 AGENDA MUSICAL 23.03 JAZZ DE NIT Una ,;elecció d'Albert '\1ullofr~ pt•f'senta Alfred Ccluyo. 23.45 NOCTURN Mú;¡jca per acubar el dia. P~t­ sentació 11 càrrPc d'Alfred Ct'layo. IJll f' ¡ PROGRA,, L\CIÓ D E 1\ IT Ll'LLY: Lmdate Pucri, petit mo- 01.30 CICLE DF. U EO Re()('tic·it) dt·l~ últims progrn- tel. nJes. Le;; Arb Flolli;,au~. Dir: Wi- Emo-.. di"~hh• (lll"ut. 00.30 GHA~S ll\iTECIU l.S Emi-. dijon• pn~•nt, 01.30 JOH~"i 11\TERPRETS llinru Chri.-tic. (8na). 02.30 CL\SSICS U El. ~E(;U: :\..\ BACH: "Fürchtc d:ich nicht", Em f.;; tlh l'nd ri'• ¡m.-.ut. 03.:JO REPERTORI UF COt\'- Emi\s diH'ndr('S ~~·~t\1. 03.30 REPEHTORI DE COl\- molc·l B\\Y 228. Cur d e Cambra RIAS. Akndentic für AJw ~ln._oik Berlin. Dir.: Reoé Jncoh;.. (9m). MOZART: E~·mltute. Jubilute. CERT '\1otet, Edil'itt dt• molÍ l'lllf.,.n,dijmjjoj, Ok30 CAPSA DE ~1l:SIC:A Emès dijous po!';nt. Lu<'in Popp,soprnno . .Le.olie Peur;,ou, o~e. Orqu~'!>tru de C1w1bru A~e!>a. Dir: Georg Fi5chcr. (16tu ). MENDELSSOHN: "Hor mein Bitten, Hert·" (&f'olta la m evu prcglu·iu, Senyor), molc!. Grl'lll df• Reyghere. La Chupelln Uoyult•. CoUcgimu vocule d c Ganl. Oit·.: Ph. Hc>rrewf'_gbP. Em('S <lin\nrb pn.-~nt. 02.30 ULSICA '<~I DIVENDRES, 5 DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 PRIMER TEMPS l\1tí~i.-n ¡wr comen(illl'tlltBu 111'1'- sentnclu pcr l<~nlltlin IJt>nito. u,,_ cull d'olu-c~ ht•t•ttH. lnt•ltm hutlletitL~ iufm.-nu1tiu~ i ng<·ndl'' mu• • . ~ical~. 09.00 llUTJ.LETI OE NOTI- CI ES 09.06 REPERTOFU HE CON- CERT OVORAK: Cmtt•c•rt (M'r n 'iolí i orqu(•.-,tra op. 5:l. J o~t'f Suk. Ort(UI'~Iru Filharmònicn T'N'U. Dir.: Vudm '\cumouu. (:J2m). :;CHL BERT: FtutiiL•iu op. 103, D.9W. Paul Bnduro...."il..lMln, All(ln•u IJonnttn, piano. ( ) 8m). 10.00 AGEi\OA Mt:SIC.\L 10.03 CAPSA DE \fÚiiC\ TELE:'IIAl'íl\: OIM·•·turu- Suitt• l'o solm. l)oul Gomh.in , Lo t·ruinl' \\o041 i So¡thin MI'KI'Imu, nhol·•· AJhcrto Gt·uzzi, fngul. Thl• En~o~li.• h Conf'Prt. l)it·.: Trt•vor Pinncwk. (17111). ROUSSEL: Tt·lo ¡wt· 11 lluutu, •iol11 i violouc•t•l, o¡1. ·10. Puhik (;uJioiJ;. 1\trmh•·r•~ clt•l'l'rio dr c•ordn tlf' f'urí~. ( l Sm). IIAYUN: Mi,.,liu in hon<u·c·m llt•ntil<~imut• Vit·¡.,'Ï.ni,; Muriaw, lluh. XXH:·~. "Grru1 Mi-~u tl'or¡.,"tu•". Jllllith Nel~tlll. Curolyn \\ ull..itL~on. Mnrtyn llill. l>uvid T homn•. Cortlt•lu Chri~t Clmrrh C:athcdrul, o,rorcl. ChriMio¡.At·uhcr llo¡n.ood, Ol'gtll'. dc>tu) o f Atwic•nt :\1tL•ic•. Oir.: Símou Pn..,tun. ( lOm). \OSTI\KOVITX: Com·c•rt JM'r u 'iolonccliorc¡u<-.tru n.),o¡J. l07. :\lsti.ln" Ro,Lropm i"-, 'iol onl't'I. PhilO<It>IIJitiu On•h<...Lru. ()ir.: E~l'lll' Ormuml). (29m). nw (Jlm). BllUCKNEU: Ecce llllljÇIUR, sacerdo~ \fotet. Coryclcm singcr s. Chrunhcr.o, Gt~ugh i KcUy, trombons. Thomns Troller, o~guc. Dir: ~fult­ hc~ BC>'L. (6m). , , 15.00 BlTLLETI DE NOTI- CIES 15.06 .UÍSICA XXI HEI'iZE: Simfonia n. 9, per u cor mi't i on¡ne<-tra. Cor dl' In Ràdio clc Berlín. Or<JUl..,trD FUhunuòoica de Berlín. Oir.: ~o :\Jetzmnchcr. (56m). 16.00 LA T\RDA DE L.OlE!\T Progrwnadó realitzad a a partir d e le, (M't:icion~ del• noslre!; oit•ul""· J9.00 BLANC I NEGRE BACH: Cont•ert per a dos pianos i conlu, BWV 1060. l_..on ora 1\li)à. Bernat DeltcD. OrlJucslru Àrtku d e Crunbrn d'AIMkn. Dir.: Gordon Wri¡~hl. ( l.J.m). J'OULENC: Concert per o dos pinuo8. Syhirull' Defct•ut.•. PMcul Uogé. Pbilharmoniu Orchestrn. Dir.: Churles Duloit. (19m). 1\ULI:L\ UO: Primer concert per n dos pinuos i orquestra, OJ'· 228. Vl118timil Ll'jsck. Vernvj•kovó. On¡uc.,Lra tlel Teatre Nocional dl' Prn¡¡:a. Dir.: )filo.~ Kon\'U- , • lli~b.n. (20m). 20.00 BL'TLL.E TI DE NOTICIES I AGENDA :ltUSICAL 20.10 REPERTORI DE COI'I- CERT BEETHO\'E"i: Quartet d e cor- Emili Rm¡:nlln, pitmo. (53u•). :\IOZART: Cunon "Ronu ¡>t>rudor. "o'" hS 561. Cbol'll!< Vicmwn•i~. (2m ). 13.0Q CRAI\S INTE(;It\U~ LUIUSIC. \ ORQUF..STIW. J)E 8RITTEN Simfonia d t• IUc¡ttil'ln, Vft. 20. Ot'tfUI'~tru Simft'mic•n dl' Lcmdres. Oit'.: IUc•luu·d llic•kux. (22m). Dive~iorjjoj ¡w•· o ¡JÍIUHt (mil c•!fqu crl'll) i orquc•Kil'll, o¡1. 2 1. Julin,¡K,ul'lwn. Ontut>;~lmSimlï.­ nico de Londrc•s. 1)¡,._, Ut•ujnntin Bdttc;n. (25m). 1·~.00 MUSICA RF:UGIOSA PALESTRINA: .Mt~ll't O ft,..,. Glorittl', u t[ltntrc vt•u•. Cor dc In Cutt'drttl dt• '''<·stnilll>ler. l)ir.: Jru•w8 ()'Domwll. (hn). Orquchlrn Fill•annònicn ele \'ienu. Bir.: Willi \Jo..ko• 81..")'· (10m). 21.00 LA ;\ll'SICA A DEBAT Progrumu u l't>oLom de temt;'t! ntu•ienlo~d'intcrè::-, n>fllitwt amb In coHuiJorneiÓ rlel ComeU Cnlltlu d e In Músicn. 23.00 AGENDA i\IUSICAL 23.0a JA7Jl DE NIT Unu sdceció d'Allicrl Mnllofré c¡ue prCi!t'nltl Alf'red Ccluyll. 23.4.S NOCTURN 1\ttí!'icn pt•t· ncub11r el dia. PreHCJJliii'ÏÓ n I'Urrcc d'Alfred Celuyn. 01.30 CAPSA DE :\1lSJCA Emi•s dh cndrr~ llt~·-nt. , f'ROGRJUIACIO DE NIT Repe tició rleJ¡; últims progra- uu·).... 00.30 CRMS L"'TEGJULS Jo:mè!! di\(•ndrc.; pa..'Bat. 08.02 PIUMEit TEl\JI>S l\fú.•icu ¡wt·cumt•nt;nrt•ltlin prt•scntudn ¡w•· Pilnr Suhirl1. ltct•nll d·oh•·c~ hn•nt~. lm·lOtt lmt Uetiu~ inftwmnlíu ~ í ltf.lt'llclc•, Ulli• , 10.00 MUSICA l'EH A COBLA BONASTRE: Snrclunt•t- u Iu Jlllli,'Oo Cohlu Sd\ ntunn. ( l·m). BERNAT: Sttil<' n. I. Coblu :\fc•tJjtc•rruuiu. Oit·.: Jc••ú~ Vl'nltlr!l· ( 17m). , 1\IARTIJ\ F.Z (:())11"1: l'ol•tun tle l'ruuor qui' tw i,. Cohln Snnl Jordi-Ciutnt dt• Barcelona. (Sm). CEltH\Itn: Sunlunu (1929). Cohln Sunl Jortli. Ui r.: Jonli León. (7m). 'IOLil\A: Snnlruu1 u 1') :~. SIUli Jo!]li. (:lm). SAB.\.T E: EnvormtN·~ d',•,tiu. Ciutnt dl' Gir;mu. (am¡. 1{0:\IS: "AIIuulu", ''Diu <:lar", "l\it d<' ff'~tn". Cnblu Sant J ordi. Oit·.: Jordi León. (l lm). 11.00 DISCOTECA lJJ\1\ ERSAL ROSSII\1: Gnillt•m 'fc·ll, ulH'r- turn. Ot·qtU'~t•·n tlt• In ftoynl O¡x•ru IlouJ!I.', Cow•nl (;urclt·n. Oir.: Corlo Riz7.i. ( I.2m). B UKAS: L'llpt·c•uc•ntdr ht·ttixot , Mt·lwr~;o 11 Jllll'lir tl'unn hnlmlu tlt• Goethe•. Üt'lflll't<ll·o Filhurnu)nicu dt.• RMlín. Oir: Jnuw~ Lt•,·iuc . ( llm). GJL\.0\ii\DOS: lntt.•nut'tliclt•"Go'•~•·m~". Í'Ppc i Cc•lín Ronwro,~ofuiturrc,. (Sm). BACH: Tot•c•ulu i fu~o~u, H\l \ 565. Ton K()opnum, OJ'f."tlt•. (flm). PROKOFIE\: Romc·u iJulit•tu, >tUli' n. ;1, o¡1. 1 ()I. Orquf',lrn '\ot•iunul E•t'Ol'C~tt. Dir.: t\cPnu• J iin i. (IBm). 12.00 PEr\T\GIL\'lA Pro¡!T'nmn tlf' clivul¡:nt•icí mu•ieuL Rt·¡x•tic•icídt•l¡lnlj.,'l'lUnut•ml-.. l'I dijon~. 13.00 AGE:'I UA :\fiiSIC\L 13.03 SAIA UE COl\CEHT I ·1111 8CI(•ct•ió d•·l~ millor" c•IJrt'hlj;,Lrnmt'nl>< df' t•tU)t' t•rt. (22m). , , , CIES 20.03 SELECClO DE J.\ZZ Pro¡,"t'tUJUt dcdic-at o In ruú,oicn d(• ju7.z amb guió d·~\lhcrl ~tn­ DISSAB1E, 6 DE NOVEMBRE DE 1999 ~icuk llltUI• . 20.00 Bl'TLLETl DE 1'\"0TI- KV 165. do op. 127. Quartet d l' Clf'vcland. (38m) J .(O).STRALSS: Val" d c l'Em- GRAI'IADOS: Otm"<"- t";ptm}o- 11'-. CERT Edi<'itÍ d l' miiiÍ f•nu...a clj' t•nclrt'--. SCUl llA.lli:'\: Cauc;un>o d'amor I"'JltW)Oll". op. 138. 8nrhuro Bonnc). soprllllo • .\n111' So6e 'on Ottl.'r. mezzo<opr!UJO. Kurt Strcit, tenor. Oluf Riir. baríton. Helmnl Deut~.-h i Bt•u!,.'l For-ht-rg. piano a c¡ualrt• , 15.00 InJTLI.ETI DE NOTI- CIES l5.0a SAl,A DE CONf.J<:HT U nu st•I"('('ÍÓ di>lil milhu·• Clll'l'- gi8Lromcut>l dt• •·ou<·t•rl. I 7.00 "A LA MANERA OIL .. " Rc¡1c iÍI'ÍÓ tlc•lprogrumu l'lltf.K t•l dijon~ ni 't•Rprc•. 19.00 CICLE UE Llim SCHUMANN: Cic-lt• d t• ('IUlt;<JIIM c~pnn)·olt•,, O J). 7 I. }1. S hirai, •ovrarw. ;\1, u,..,.,_ "l'k, <·onLrah. j. f>rul>lc•hkn, lf•nor. '\f. Réill .., lmix. lf. O<•ul~l'la, pi.u no. (21m). llofré. 22.00 AGENDA l\IUSJC:\L 22.03 GRANS OBRES 11;\NOEL: "Rotl•·igo", clrmuu [.tt't' música en Lt·es netes. Gloriu Bm1ditdli, Rodrigo. Sunch·ine Piuu, E~ilena. Elenu CN·chi .Ft'tli, Floriudo. Rnfnt~ Müllc•t·, Giulimto. Robertu lm eruizzi, Evmu;o. Catcriuu Cnlvi, Fo•·nondo. D CompJ.,s~o Ruroc·t.·o. Dit·.: Alllll Curtis. (155m). 2 J..OO NOCTURN '\lú.•icu per ucllbar el elia. Pre8Pnlut.·ió 11 du·ret· dc> Luiu Gurt•in. PROGRA.'L\CIÓ DE ~JT Re11etició d c), últinb p~.,.unu~. 00.30 LA TARDA DE 1..·01ENT Ht•¡~etició d cL•¡>rO¡;rtmiC" e ml'- "o' dillwtS, dimor~ i dimecres. DIUMENGE, 7 DE NOVEMBRE DE 1999 08.02 PRI:\IER TE:\IPS ~lúsicn fX!r <·omen~ur el din prc•;;enlndn )>1.'1' Pilar Subirà. Rf'ctill <l'obres breus. Inclou hutllt•Litll! informntilllj i ugcndcs mu, ~icu],¡. 10.00 MUSICA DE CAMUIU MOZART: Quintet dc c•tmlu n. 5, KV 593. 'ft·io Grmuiuux. Arpud Gérccz, ' 'iolí. Mu.x Le!<ttt'ttr, violu. (28m). l'\10ZART: Quintt•ttle C'ordu, KV 6U. ArtJaur CMllluaux. Arpad Gc~­ reez. George~ Janzcr. Max l.t... ~ut'ur. Ent Czoko. (24m ). 1 1 .00 TRANS!\1ISSIO EN DJHECTE DE LA MISSA CON\ 'ENTUAL DES DEL l\101\ESTIIt DE \101\TSERRAT 12.17 DIYEUTL'IEJ\T l n e-pui pri'><Cntat per Pilnr Suhirà. 13.00 AGE:\DA lll'SIC,\L U.03 SALA. DE CO!'íCERT l'nu •~>lccció dt'b millor;. enre, IÓ•Inunt•ttl-• dr coql'erl. 15.00 BlTLLETI DE ~OTI­ CIES l 5 .0::J SALA DE COl'íCERT Unu sdecció deb; mill on. t'nrc>¡.ó.•Lr•nnt'n~ dt> concert. , 17.00 TEMPORADA D'OPERI\ DE CATAL UNYA :\IÚSICA lUASSE~ET: Thuïs, ÒJ)f:'ro. Bc,·erly Silb. Sh errill 1\fibw~. Nit•ohti l;edun. Richard ''rut Allim . Cor Jolm Alltli~. NPw Plülhn•·motúu O•·•·hl'ijlru. Dir.: • Lc,..in Muzcl. (144!n). 20.00 BtrrLLETl DE NOTICIES 20.03 L'ÀUDIOVISUAL Ln progrwllll d'Àlex Coriua. 22.00 AGENDA l\IUSICAL 22.03 LES VEUS DEL SEGLE Un t!l<(IW rc>copilutoci wnb el; millori~ cliJltunl!;de1 n05lre temr,;. Alfr..do Krall!! 3 VEIUH: "E Strurw" dt> l' ul'll> I ,¡,. l.a Trm iutu. Maria Culla•. ,\lfrt'(lo Kruu.• . OrqiJ(··lrn d<'l 'fc•atrt• San Cnrlo. d<· Li•llOnlll'. Uir.: Franc•o (;_ hiont'. (1Om). (;Ol \OU: f.a,atinudt•"fau-t ". ,\lfn•do Krnu•• h•nor. Orqu..tru dt>l Tt•utrf' \ac•iunul dc 1'0Jif'ru dc• Puri•. Uir: \lic•h..Ian¡tt>lo \<l'Itri. ((mt). DELIBES: Ou••t d<' "!.alou~". June \ndt•r.,nu, ~OJirunn . 1\Jfrt'fln Krue,., h•tulr. On¡ul',..tra cid Tc•utrc• Ntwionnl d t• I'O¡wrn d c Pm·í•. Dir: Mil-hclnn¡.ct>lo Vdtl'i. (8m). GANÇOl'IS I .\tm:s DE SARSUELA. Alfrt'clo Krnus, tc•not·. Ot'((ll<'~ tt·u dt• t'tuulwn d t• Madrid. Dir.: J-1.. Ucm•t. (22 m ). OONIZETTf: Uuc·t el•· "Lu filie du t·(.¡,titewnt". Junt• Audcr~on, ~o¡Jruno. :\1 frt'tlo Kruu,;, ll•uor. Onflll'~trn dc•l 'l't>utrt' \twionul clt•I'Ot><•ru dt• Purí•. Dir: 'lic·lll'htn~l·ln \t'Itri. (8m). LJSZT: Trt·· ttutc;on•. \lfrt'llo K ruu•. to•nor. Edelmiro .\ rno ltc .... Jlinew. (12m). AHRJ ETA: "E•t•t•eu\ i hri.ucli•." i "E"t'l•nu i Trio'' d<· lï>tlt'ra ".'l urinn". .\Jfro'llo Krnu •. 'lurío Bu\ o. urJ Pcm•. Cor dc• Ctuuhru.dt• j,.,. T•·- twrift•. Corclt·l CmN'r' olori. Superior dt> \hí•i('n tlt• Tt•ncrifr·. Hmululla dt• Tt·m·rifc•. Ürt]ut•stra Simfimic•u d1• Tt•m•rifl'. Uir.: Víctor l'ublo Pfrt•z. ( 19m). IU~LLIN I: "Trt·., òri«·s d1• l'acte UI ck l'òttt•ru " f f>uritnni". Alfn•1lo Ke·uu~. Cl'iHtint• I>euh'kom. Cor i Ontm••to·u llc>l Tc>nh·t• Colon llt• Ru1•noM.\irt·~. Uir.: ;\lic;ll('lun~t>lo Vclt ..i. ( L3m). 21.. 00 NOf.TtJHN l\fú!>il'u l"'r uc·uhtu· t•ltlin. Pr(•:-.enttu·it', u c~iir••el(• tlt• L.nin Cnr('Íu. , PROGltA\1\t:IO I> E !'.IT Ht' JII'ti4·ic) dt·l~ t'tltim~ ¡u·o¡crn- lllf"~. OO.:JOI.A T\RD \DEI.'OIENT Rt•¡J<.'tidcí clt>l• progrwuc~ t•mc•o~ dijuth i dh •·nclrt•,., DILLUNS, 8 DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 Pltnii-:Jt TEUPS \lú-il'n JWrc•omt•n¡;url'lclia Jlrc't'nludntlf'r Eulòlio B~:nito. R•-- •·cdl d'obrt"' hrc'CI'<. Inclou but- llctit.- iufurmutiu, i ~t·nth"< mu•icnl•. 09.00 8lí'l LU:TÍ UF. '"OTÍ- CIES I .\GEND \ \H'SJCAL 09.06 RJ.: PERTOIU UE CONCERT 'fOZART: Simfouiu u. 9, K\ 73. Th1• At·ndt•nt) uf Andcut l\tu~i(•. Dic·.:Juup.Sc•hriidcr. ( J :!m). TXAlKOVSKI: Vai~<-Scht•r7.~, o,•. 31. DO\icl Oi .. trnkh , 'iolí. Vlndimir Ymnpol!!ki, piuno. (fim). HANDI<:L: C~tn•·••rto ¡.:•·o•..u op. 6 n. :1. 4 lliimlt•ll\ llnydu Suc·ict). Dir.: Cbrihto¡>lwr lln¡.,'Wollll. ( 15m). 8.\JNT-S \E,S: "\tou C'ocur ~"'o•n·rt' a tn \Oi,''., t1P Swn.."'on l'I Oulilu. El••uo Ohrozt.;;ovo. Phillmmmnin Orche;,trn. Oir.: Giuseppe Patané. (6m). \f\ ALO I: Sollllta op. I. n. 8 , cu re m. RY 6-1-. fu-etuble 415. (12m). 10.00 AGE:\"DA Jlt:&ICAL 10.03 CAPSA DE Jll"SICA DEBl'SSl: El mor. Orqul'!>tra Simlòni1·a SDR, Stut:tgru1. Oir.: Sergi u Celibidodte. (25m). !'CUl 'BERT: Tres impromptu.•. u 916. '1oriaJouo Pires, piano. (33m). BRUCU: Simfonion. 2, op. 36. OrquC~o1ra FilJJUrmònicu GiirZI'oiclt d e Colònia. Dir.: Jnml•& Conlon. (37m ). ~L\.RAIS: Alcione, tercera l:'uiU>. t e Concert d es Noliou~. Oil·.: Jor•li Stn•nll. (8m). BARTOK: Quarte•! de c ort! o n. 1, Sz 40, op. 7. Quartet ünd;,uy. (32m). BACH: 'faguilicat, 8\\'\ 213. Li.•a Lar-"Ou, EIL-nhcÜJ vou )lagnu~. ~op.-ru10s. Bogna Barto•z, C'Ontmlt. Gerd Tiirk,tcnor. Klm.,. .'ft•rten_.. , haL-.:. Cor i Ort(lll'•lrn barroc•d'Am;;terdaUJ. Oir.: Ton KooJmll1l1. (25m). 13.00 GIU!'"S h\"I'EGR.Al.."' LA UÍSICA ORQl'F,:,ïRAL DE BRJTTE~ \fotinade, :\lm.icab op. 2 "l. O"lue:.tra FHbannònica d e Lond re--. Oir.: AdrianBoult. (Um). Pr..Iudi i Fugn per u 18 ÍIL•lrumeuL~ de ('Onlo, op. 29. Ün'(Ue"tru de Cambra de l.oudres. Dir.: Clui;;topbl'r Wnrrt'nGreen. (9ru). Qunlrl' interludi.. murin;, d e p,_ ter Grimes, op. 33a. Orquestru Simfòoicu de BourncmouÜJ. Oir.: Richunl Hit·kox. (17m). Pus.-.ucuglio d e "P et t>r Grinws" op. 3ab. Ontne!rtruFilhnnnònicodc Lonflre;;. Dir.:.Adrion Boult. (8m). 14.00 CLASSICS DEL SEGI.E xx ffiNDE.'llTH: Ludu.~ tonw. s..into-Jav Ricbler. {liano. (56m). 15.00 Bl"TLLETI DE NOTICIES 15.00 ElS ORGt.J"ES DE C:\T\Lut'.-Y.A CO~CERT eru:egbtrat (IC'r Cntnlnuya .'lú,;icn el din 18 clt· j uliol dc 1995 a la Ba~ en de Santn 'lari.ad'lgunlada. X\ CICLE ElS ORGGES DE CAT\Lt 1\'YA. "\\ESLEY: Sonata en Do "· RLTTER: Variacion.~ ,oohrc mt lema pa;•qual. LAJ''iGI..AIS: 1•FWJtu,.iaperado.executanJ.,. MERKEL: Sonata ¡X'r il·lu.-trur eL> t-alm.• 42 i 43. Bernat Bailbè i Ncil CO\•IPy, orI(UC a I(UBtre mans. ( 58m). 16.00LATARDADEL'OIENT Progr•unul.'ió rPalit.zadu u purtir de les ¡>Pticiong dels uo~tre>l oi!!lliJJ, Preseotnció o còrrec d'Olga Card~. 19.00 MUSICA CORAl. RIBER: ~li.,gn BruxeUPn,o<i:<. Ln CnpcUa Reial de Cntulwtya. 1..1' ConcPrt d~ Nations. Dir.: Jordi Sa,·oll. (SOm). , 20.00 BlJTIJ..E'I'I DE NOTI- CIES I AGENDA MISSICAL 20.1 O HEPERTORI DE CO.:\CERT \JOZART: Court•rt J><'r a 'iolí i K\ 207. Ht•tlr)J.. Szel')t);:'. OnJl•c-tro ' "" Pbillmnnuniu. Dir.: .\Jc,.andcr ot'(Jl.ll'~lra. Gib•on. (2Om). POt'f.E:\C: S~>xll•t¡wr ll ttiano, lluutn, uhoi•, clarint'l, fagot i lrOJHJlll. Pa..('ttl Hu¡:c~. l'atril'k Golloi•. '1uuric•t> Buur~w. llieltC'I Portul . ÀluuUT) \Vollt':t. \ndrt> Cuzulf'l. ( 18m). ,\ L\HL ER: f..it'fler duc~ fuhr!•nd en G.,,,.Ut•n. Dic•trit•h f.1,t•lu•,~l)i(••kuu, boríUm. ÜN]UI'~ll'll f.'illniTlllÒnic•n d<' Bt•rlíu. Oir.: U tu tic> I Utu·e ullOim. ( 17 m ). 2 1.00 RECITA_t l\tONTSERitAT CABALLE Em·c•¡.,ti•lrunuout f('l c•l !liu 15 d'ot·tuhrt• d1• I 999 ni {;t·un Tc•nlrt• clt•l Li<-t•n. Ohrl'>< dP SCARtATTI, \IVALDl, PICCJ"\ I, UONIZE'ITI, BE- LLIM, ltOSSI~l . GOl NOn, t•ntrc• d 'uhr•••. Mont... ••rrut Cohulll- . ~oprnno. \lumwl Bnrgtwru•. piuno. 23.00 AGEr\ U\ \Jl SICAL 2:i.O:J J \l.Z DE MT lnu ••t'lt•l'c'icí d' ·\lllt'rl \tullofr•~ t¡ue t•n•>,(•nlu \lfred Ccl a)u. 2:i.l~ \OCTllt:\ 'lú•ic•o J;N'r n•·obar t•l din. Pn-.. •l'llludó o t•itrr<•!• d' \lfr!'tl CcIU)ll· • PROGU Ut\CIO D E '\IT Uc¡>etic•ic) d..J, últim' progru•nt'""'· 00.30 GRANS 1!'\TRGR\ LS Em!os <lilluw't pu..~ut. O1.30 Al TOGRAF Emi•s 11ijous pu...,~ut. 02.30 Ut.AN<: I NEGUE Entl•• diH•rulr••s pn~sut. oa.:~o UEPEnTOIU DE CONeEttT Edic·ió ell' mutí l'lllt'Ma,diUunM, 0 -L:JO CAPSA t>E MUSICA Emh1 dillun11 ptt.••nl. DIMARTS, 9 DE NOVEMBRE DE 1999 07.00 PJU"\1Eit TE'\IPS \lú.•ic•u ¡wr c•tme••n¡;or t•l tJju prt''t'utudu ¡ll'r Eulitliu llL·nilo. Ht'rull d 'obre"< bren,.. Inclou lmtUetiJL~ itúonuutin... i tt¡:cndt., nmoi<· ni-.. • • 09.00 Ul 'TLLE'fl DE 1\0TI- CIF.S I \ GE:\IH \ll.SlC.\L 09.06 HEI'ERTORI DE CO\- CERT c. P. E. B \UI: nohll' Collt'!'rl JK'r u d11' cd i fortt•pinno H. 1-79. Conc•cnlu.., :\1u•ic·u, dc• Viena. Lt•cmhuni-CmL~nrt. Oir.: !\iknlau• llnrnou i'IIIU"t. Gu,ta\ teonhunl. ( 1()Iu). AUHEU: 1it·cHiro. Thomtlll Fiiri, \iolí. lnrc•n7 Ilo.~ l1•r, 'iolu. l<'c•rf'nc· Sz¡•cllnlt, violoou·t'l. Bí-lu Szt·dclok, t•outrolllli,. Wc•rewrGi¡;:t·o-. pinno. (2m ). KOI>AJ.Y: Vtu·icwlnns ~obrc unu c·uuc;c) potmltu•ltnnf(nrcHn "T Ia<· Pc•toc· clt'k". Ort¡n•·~tra Simfitrüc·a d <' Moutrcul. Dir.: Chorl!'l! Outoit. (2fi m). \107ART: "\li•Wt·o! 0 ~'110. o won d•·•to't' - "Auru. t hc intorno ~piri" 4 rt~•·itutiu i ària KV , .J31. Frtmc:í;,coAruiz.a. Ürtf1Jeslrodd "\foznrti'IIUI dl' Salzhur¡:!. Dir.: teopold Rager. (1Om). 10.00 AGE:\"DA )RSIC,\L 10.03 CAPSA DE ~t(SICA VERDI: O~rtnru de l'òpera "Lu foi'Ul del de..tiuo". Orquestra Filharmòniru cl 1• Bf'rlín. Dir.: Claudio .\hbndo. (7m). CHOPIN: Vab pern pillllo. op. 70 u. 3. \1odimir Sofronitsk), pimto. (3m). , liASSE: Aria "Pnlliclo íl solc•", d 'Artnserse. A.ndrcas SchoJl, c ontrutc•nor. Ortflee;;tra de1' Epoco de la U·lu.'IIJ·u<·ió. Oir.: Roger Norrútgtou. (.J.m). POULENC: Suite "ks hic·he~". Ortf1Jeslra Nadonnl clc Frttn~n. Oir.: Clturles Dut oit. (20m). TELEiUAl\''N: Quatre r•rimer1·~ fnulasies per a violí ~ol. Andrew ~fonze, violí. (20m). TOLORA: Vil,tes ul mor. Ot'tfll~"ilra de Cambra del Pulno dc In )llli,icn CatulWJO. Dir.: Gonçal Comella~. (18m). \lOLF: 5 liedcr ~obre (!OPili~'>< dc JO'>cpb \On Eicheudorff. Oietri('h Fi;•chcr-Oje-J..nu, hurilo<L Hartnmt HoU., piano. (15m). \RRL'\GA: Quurlt>t de l'O rd o n. 3. Qunrtel de cordo Sittl' '\omúJI'. (26m). SIBEI.Il"S: Sinúon.ia n. 2, op. ta. OnJlle!Olra Simfònica dc loudre..,. Dir.: Colin Oa,'i•. ( 17uc). 13.00 GRANS LVI'EGILU..S LA,\ tÍ:SICAORQllE6"1'RAL OE BRI'n'EN Guiu d 'ortf1Jeslru ¡wr a jo\'llh. op. 34. O•·queslru Simfònit'a dc Birmútghanl. Oir.: S bnou Hnttlt•. (17m). Oecusional O vcJ•tttr«' op. 38. OrtJUt'slra Simfòuic>u dr Iu Cint ol df' Binuht¡:ham. Oir: Simou Huttlc. (7 tu). Lnl'hl'},une (ReOt>xion,. oobl't' JUJ tcmu d c John Dowlnnd), op. ·l8o. Versió per o 'iola i corda. Hoser Clube, \'ÍOio. ÜN]m'•lrn dc Cnmbro d e Loodre... Oir.: Chri~ lopb er Worreu-Grel'n. (l lm). Da.n.;;4';! corals dt> "GloriiUlll" up. 53 u. lfnrtyu Hill, tenor. Thehnu 0" eu, ru-pn. The Hol•t •ing.,.,. Oir: Hilorv Da' a.n ' ' ettcm. (12m). • • H .OO JIOliL'\TS URIC.'i ROSSINI: O burbicre di Shi¡rlia, obertura. ÜrtJllf>!!trn de Iu Royal Opnn Hou..e, Coveu! Gnrdt•n. Dir.: Cnrlo Rizzi. (7m). ROSSlNl: Aries dc Ln Ccul'rcntolo i D burbiert> di Si\ iglin. Virl(>ria cJels Àngels. Ort¡u.,,__ tru dc l'Opera dl' nomo. Orqucgtra Ro)·al PhiUtarmouit•. Dir.: Giuscppe Mordli i Viuorio Gui. (llm). ROSSINL: La pe.sc>a. to o-egntu 'cneziwttt. Duclto huiTo di duc gotti. Elisuheüa Si.ítlt:n,trom, soprWJo. K erstinMeycr, mez.zo-sOl>rruto. Jm1 Evron, piouo. (I lm). STRAUSS(ll): Olwrtura de l'opereta "ISna nit a Yenècin". Orquc·•trn FiUIUrmòutil·n E'-lo'nNtrlt• Ko.•irt>. Oir.: Alfrc•cl \\uiter. (8m). J.SfltALSS: Duc·" àrit.., dt· Oie Jo1cderoum•. J eeoift> r Lnrttwrc•. Orc¡u.. ~trn 1\al'innnl Gul·lt"'"· Dir.: Cario Rhzi. (7m). J.STR.\t"SS: \eu~ dt> JIMlliiiH"- ra. ,aL,, Kathlt•c•n Bntllt•, 'opruno. OrFiUtnrmimio•n d t• Vit'ttn. Dir.: IJm·llCt1 'on K¡u·ujtut. (Um ). tJlll'~tra 15.00 UljTLLETl DE NOTI- CIES I I 15.06 i'H'SIQI!I<:S IH<:L MON l Jnu 11nc•,.trn ohet•ll\ n l'c~"l''''''­ si6 nm~it•ulcld• pohlc•Hd 'm·rt•u . l'ALESTINA: '1'\tllttlh. Mit·imn. Oul'unah. fl'tu·duh. EI-Ftmuun. ( I 3m). BRASIL: Gi~unh· clm·mN·ido. Jo~;{) d e n111. ( 12m). GRECL\: AHtércm Pnnton. Gt·igoru i oro. Pali pnli. Angc>lique Ionnto~. Nt•nu Vc~"'"~nnou. ( I lm). INDI.\: ltn¡:(n ll nm•tulhwun.i. ltn'i Shamknr. Knnn.i Duu. i\ odu \ 1ullid,, (l Om). 16.00 1~\ TA.HU \ UIU .'OU:.' \T Pro¡.:Tnmucicí t"i'Uiito«ul n u partir dt> lt•• ¡~t•li<"ion.• del' ttu•lre• oicul•. Pn..,.•ouwicí o c·ÒITc..-d'Ol, gn Cnrdít.•. 19.00 JO\ F..S Il\TERPRETS BRlCH: Cmwf't·t ¡w•· u ,;oti i orque;;trn n. l , OJl. 26. JUnnuc•l Port u, 'iulí. ÜnJUC·,lru Simfòuio·n del \nJ];.,., Uir.: Jordi Morn. (26m). BEETHO\ EN: Qnurtt·t n. I O, OJ>· 74 " \rpu". QuurtPl ~tin~n. (E.~thct· Pon..;, CannP Curdonn,' iulin~ . ..\ndt·c•u Cnnloun, 'iulu. Ahuru Cordo, un, ,¡otonc«'l). (30Ju). 20.00 BIITI.LETJ UE ~'\OTI­ CIES I ..\CENDA MIJSICAL 20.10 REJ>Ii:RTOitl m; <:ON- CERT DEBUSSY: Prl'ludi u Iu mi~­ dindu cl'tm fnmt(', PMJUI''IIrn Filluu·mòui1•n dt• Lo" Angc!ll'•. Dir.: Jo:..u-t•c•kl<n Sulunen. (1Om). H.\YDN: Sim.louinn. 7. "Einü¡tdiu". \ cadc>m) nf St. \1urtiu-iu-tlu~ Fil'hk Dir.: J\P, illl' \l arrúwr. (22m). \IEl'\DEL!'SOJ-1'\: Romtmc·t·~ • en<c pnrnule,, lli hr!' \ Jll up. 102. Luhu Etlli..nn, piruu1. (I lm ). 21.00 J>ERFH.S Rwmon <:olouwr t·nm t•r-u nml1 Wt t·ompo•itor ui 'ohunt dc• Iu <p,·o ohru. MERCÈ (:AP[)E\ 11~\ 23.00 ACEl\ O\ \1l ,SIC\L 23.03 JA:/.Z OE l\IT L'nu .clerc•ic) d 'Aibt•t•t \lullufrÍ' que ]lrt't<tmln AJfrl'll Ct•ln) 11. 23. t5 NOC:TlltlN .\1{t•il'u ¡wr tu·ohut· l'I diu. Pn·scntucic) u t·urrc•c d 'AU'n•d Cc- luyu. PROCRA~JACIÚ nr,: NIT Rcp<'lif'ití tlt•ls últim, Jlrl)~'l'll· rucs. 00.30 CRANS INTEGHALS Em¡.., dimnrlH J>llh)llll. 01.30 SELECCIO DE J \ZZ Em(•, cJi~.,nhtc ¡utt-~nt. 03.30 REPEitTORI UE CO~­ CERT F..dic-iú de muú emesa d.imart,. pa.•ut. Ot.30 CAPSA DE \I(SIC..\ Em(>,. dimurto. plb..-al. DIMECRES, 1 O DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 J>RDIER TE'\IPS Mti•iru )lt'r I'Omeo~nr el elia prc'<'lllllda pt'r Eulàlia Bcnito. Ret•oll d 'obrt-s brens. Inclou butDelittt- informatius ia¡::=des mo~i•·nb. 09.00 BUTLLETÍ DE NOTÍCIES I AGENDA \IUSICAL 09.06 REPERTORI DE CONCERT KABALEVSKI: Concert flCr a piuno i orquestra n. 3, pn lC(' l\1, O(l· 50. Enül Guilcl!-. Orquestra Si.mfòn.ic•au lc•ln Ràdio de l'URSS. Dir.: Dnútri Knhnlcv~ki. (17m). LECLAIR: Sonam op. 9 n. 6. Cnmhinm. ( 11m). VERDI: "Già nclla oottc", uria dt> l'òpera Otello. l.A>outynp Price. Pladdo Do·~o. ~cw Philharmonia Ort•lte.-lra. Oir.: ~ello Santi. (11m ). R.STitAl:SS: Roman~.a per a '~olonn·l i orqnl."'lrn. Rntlhnl'l "nllfi.-cb .Orqut"'lra :\u<'ional E.·<·ocesu. Dir.: ~ce­ liti' Jüni. (1Om). 10.00 \GE:\D.\ \lLSlCAL 10.03 CAPSA DE lll:SICA :\IOZART: Simfonia n. 33, K\ 319. Orqo..,.lra Rl'iul del Coocertgehou". Dir.: Nikolaus Harnoneourt. (26m). '\OSTAKOVITX: Quartet clc cordo n. 8, op. 1 1O. Qnm·tct XO!,tnkovitx. (21m). C.SCI-ImlANN.: Si.• liedcr dt' "JucWJdn" d e Herntnllll RoUett, op. 23. Gulu:-iple Fontaoa. 80prono. Koublanze Eickorsl, pinoo. ( l4-m). IIAN OEL: M1ÍSÏC'a aquàtica, :mil<' n. 2. I.c• C nnt"Rrl dt'>l NatiolJJl. Dir.: Jord.i Sa~ull. (31m). RODRIGO: SN caoçon.~ ,·illeucitmes. Leóo Arn, 'i oií. Engènc dl' Canck, piuno. (17m). SIBELit:S: CnYa1cuda noclurnuiulbu..Jn.op. 55. Poemll1'ÏmÍonic. Orqul-;,lrn Siml'ònirn de Lo ndrt·•· Dir.: Colin Dn-.is. (1 im). ".t:BACH: Dohlecoucert per u do' clnH•c.i.ns F: 46. Coneenlu" :\losicu~ de Viena. Ll'onhurd-Con.sort. Oir.: l\ikolutL' Hurnoncourl. G11.•ln' Leunhurd. (22m ). 8.(;,\nU.LI: Trio de Le comli' 01') dc Ro,¡¡,i, t:ra.ru;crit per n nauta, obot-. duril.let i fogot. Qui.nletto Arnold. (10m). 13.00 GRANS INTEGRALS LA \JÚSICA ORQU.Eti'TRALDE 81UTI'El\ Simfonia 1~•· a ~ioloocd i orf{llPJ1lriL, Op. 68. Yo- \'nl\ln, ,-ioloncc•l. Orqu~tra Sinüonit·n de Bnltimore. llir.: l)ayid ZirullOll. (35m). Suiae sobt"i' lt•mt'!! popular;¡ unf!lc•'e~ "A tim e> there was", Ofl· 90. Orqm••trn Sinüonil'll de Bournrmouth. Dir.: Richard llickox. ( 16m). l-1-.00 :\1ÚiiC.S U E C,\1:\Lt '.:\T\ LLORET: bltt••tmnt•ntti'Ami~ lin. Cnrle,o Trl'put.I!'Ütnrru. (2m). GERIL\HD: Cum;onc•r cic• ¡•,~ drt•ll. Beniln Vnlt>nle. •o¡>runn . Tim Crmw, ¡litutu. ( Ulm). GERU,\RD: Simfonia "lltnut~ nnlgt' n Pedrell". Ortrut''tru Simfïmit•n d .. lrt llRC. Dir.: )Juttllin• llllllll'l'l. (3ilm). ~~llflf'ltt , 1 15.00 Bl'TI.U•..'TI m; NOTICIES I AGEM.l\ \t{ ,SIC\L 1s.o:J mrstcs nE CAT\LI - NYA II UC II/GUlHÍ: Elutl'!lll~· nrull't\ ¡w•· u IIOITtUiur, tll'fJitt'~ll·u cic• t•ot·do, n·nt i Jlt.'t'('ll~"ió. Eduruò Bnrtoü, no•·rmlor. JO\ e Ort(ltl'•lrn dt• l'i~"'tl't't•~. Uir.: \1bert GwtJÍ. (2 lm). AJLUtGOS: Trio ¡wt· u flnntu, f•lnri•wt i c·o .... tmf!lt·~ ( 1980). Jumul' Cortmlc•llaL,, fluutu. Xa~il'r F~wroln, clnriJwt. Phi!i¡ .. ¡w \ nll1•t, c-ornmt¡.:li•,, (16m). PAG \:\: l..'Etü¡.."'•u• Gmulí. Orqu¡>,.lru Simfimit•n i Col">'. Oir.: \1 ru~t~el \aldhio••o. (8m). J>ro¡;:romlti'ÏÓ rt•alitJ.ndn u purtir d t• ¡,.., pctirion... tlc•L, 111~trc•• oicnl•. J>n-.cnwdií u rtll'l'l.'t' d'OI/!Il Cnntú•. 19.00 J>Rf\tEUA \'EU l:n c~.pu.i per c·oni•h.t•r c•l• mú8tC" el nrn. 20.00 BFI'LLETÍ HE :\OTÍC IES I A<;Ei\OA m ·srC.\1. 20.JO REPEffrOJU UF: CONCERT DVORAK: Quurtt'lclc ¡•urd u o¡•. 96 "Anwridt". Qunrtf'l Oukt•. (25m). TXAIKOVSKf: El trt•n•·mwu~, suill• op. 7 I a. Ol'!flll'"lra Filhau·mllllÏt•utlo• Vit•nu. Oir.: llau~ Knnt•l••·•·t~huHc•h. I 21.00 SELECCIO DE Nm ETATS J>re,entnt'ic't tic• lc•s tíltimt•" no' Nat~ di,l'o¡rritlit¡ut•, upnrt•¡.'lttlcs ulmcrt•at. E•pni ¡mtrol'inut r~er Dbco' Cu-tt•lllt. 23.00 \Cf.::\ D \ \11 SIC.\L 23.03 JV..Z UE l\IT l na ,,.¡t•cdc) tl' \lbc•rt :\lu.llofrc; t(lte prl"l'lttn \Jrn•d Cc·lny n. 23.15 :\OCTl R:\ ~IÚ.•i<"U lll'r uc•ah ur el diu. Pr<~ ~eJtlnrió a citrrct· d'.\lfr<·d t:l'laya. PROGR \\1.\t;IO IH:·: MT Repdició tlc•l• últim• pru¡..'l'uI 111t"1'>. 00.30 (;R,\ 1:\S IYrJo:c;rtAI..S Em(-,. tlimc·t·rt•, pn--ut. 01.30 1..' \LDIO\ISl \L Em(.., diuml'll~t· pa-•ut. 03.30 rtEJ>ERTOHI CEitT ()F, COl\- Ediriú dc• nuu; t'Ull''" diutN'l't'' , pw•nt. 04.:30 CAPSA BE 1\WStC.\ Eml·~ dinwc•t·c·~ (IIU<~ul. DIJOUS, 11 DE NOVEMBRE DE 1999 07.08 PRI\1ER TE\IPS 'hí•i1•n Jlt'r l'lllnt·nc;nr t•l diu ¡>r<'1\t>ntadnp<'t' Eulilliu IJ1•túto. ltc·cnU d'obri'~ hrc•u•. lm•lcm lmtlh•tin, infonnntiu~ l ll;!t'llllc"< nm- •icak (16m). ..\R:\OLD: Quatre d mt.l''o irl:mdP,.I'"' op. 126. Tlw Philhnrmonia. Dir.: Bn· dt•n TitooL-on. ( 7 rn). ROCCHER.ll'íl: Sonatu ¡wr n tlo• 'iolonrcb en Si b ll. Amwr B)l•mu, Kenneth Slowirh, \iolont•els. ( l4m). BEHNSTEI!'í: I Hatrl\fu...;it•(Hetehto In mÍtHica). .ll'luÚc• Tow·cl. UIPZZo. Phllippt• Entt'l'mont, pi rut o. (im). 'VJVAJ, OI: Conce•·top. 12 o. 3, RV 124. P n' lo Uezno~iu.k, 'ioü. Tbc At•utlc m y o f Au r ient MUl'i e. Cn•ltl(llwr Ho¡:wood. (6m ). 10.00 \GE!\DA \tl.'SJC.\J, 10.03 C\PSA DE ltÚSlCA BACH: \fï.,~u eo Lu \1 BW'' 231. Cor i On-Jnestra del CoUc~wu \o<"tdt• de Crutt. Oir.: Philippe Herrt'"t'~l'. (32m ). 16.001....\ TARD.\ OEI.XHE:\T (23m ). 09.00 Bl'TLLETÍ DE :\OTÍCIES I AC;E:\IH :\IUSIC.\L 09.06 REPERTORI DE CO'\CERT H.\\ D :\: Si.uúonia n. 3 7. ·nw ,\(•:ttlc>mY of Andrnt \Iu..;,.. Dir.: Chrl•topt>r Hofrwood. BEETHO\ E:\: Quintcl dc cordu OJl· 29. Pinrbu..,7,nl..t•nnnn.. 'iola. Qnartd de l'ordtt dt> Tokio. (3-tm). T:\.ER¡.;J>('. li'\: Con cE•rl pt.•r n piano i orqoc:-tru n. 1, op. 12. \htrru} )lcLncblau. Orquc~tra Simfònil'a de Ch ethrun. Dir.: Juliun Cltt) tou. (19m). Sl\lETANA: Dm~·s txequc.. o. I, 7,8 i 10. Onruc-,;trn Simfònica dc: J>t·a¡tu. Dir.: l'etr AJtricbter. (23m). WEBER: Tn.randot. obert:urn i lllUJ'Xll 181 J 75. T be PhiUturmonia. Dit·.: Nec:mc J iirvi. (6m). GEl\IINlANI: Lu Follin (trnn!!c·dprió pet· a COUI'Crt tle In 80uuta op. 5 o. 12 d'Ar<"nngelo t:oreUi). Euror'u Galantc. Dir.: Fnbio Biondi. ( 13m). BERLIOZ: "El ballet dc lc~ omhrt•... ". Cor dt• I'Orqut,..lra Nnriona1 de IJc). '\oel I.A>c>. piano. Oir.: Bt•ruurd 'l't'Iu. (3m). Gil\ \STERA: Son nm per u ¡mimrru 0)). el 7. F r8IIL Hala--z. (12m ) • F IBICH: Tomau i In fado del bo-c·, J>ot·ma ~imÏOJÜr op. ·19. On¡tw-trn Simfònica dr Praga. Dir.: \lrul.inúr Vuii'L.:. (1 3m). 1:3.00 GRA'\S 1:\TEGRALS LES \tELO OIE.() PER :\ \1 El I J>l\NO DE POl'L~C Tor~.utlor (Jeun Cocteuu). \firlw l S~né<·hal, tenor. Dalton Bnldwin, ¡1iuno. (Sm). LI' Bt"<tin.irt• (Guillaume Apollinnire). (;illc.• Cndwmaille, baríton. Pru;.. t•td Rn¡.:é. Jlinno. (Sm). Col'ni'<II•S (Jcuu Coctcau). Frtul1¡tlil; Lc Rou..x, baríton. Pw,c•ol n.,gé, piuno. (7m). Poènw~ tiP Rmt.~ard. Frwu;oi,Le ltoux, h arítun . Pu.~­ c·nl Ro~té, piruto. (10m). Chnn.••mt.• Gtúlltu'I'II'R{In:l{)'ltlltòuint~ del segle \. \>11). Jo..;.' on Dam, baríton. Jenu-PhilliJlJII' CoUnrd, p.iruto. (l i m). Vo<"ul.i,..•. 5 .\ lurit• Ot•' t'llt'rt'nu, •OJlr nno. &unuunH•I Strt,..,.,r, JIÏrolO. ( 4m). \ir.. l'lnmtí.... (Jc>an )Jur~a•)· Ritu Strt•it•h, "'l)rano. Gf"ofTn>y l?n,...on•, piarw. (7m). Epitu¡.lw Wrun.;oi_, dt• \t tillocrlw). G~runl Souun, hurítou. Dalton BuJd,.in, JlÍnn"o. ."'fli-ieu (l('t" acubar el dia. Prel'éntució n eñrre.- d" AJfr~od Celuya. • lLOO \11 SIC\ \'WIGA AZAL\IS DE PORCAIR \ GlES: -\r t'lli uJ fr('j;( 11'111(1'1 \'l'li· 00.30 GRA.~S U\"TEGRALS Emès dijous I}Q._"SilL, 0 1.30 JOVES 1!\'TERPRETS ,...... Clenwuf'Ít• Con,ort. Oir.: Rt>m~ Clt'IIINJC'ÍI'. ( lOm). BRlLE: \Iu tlunçor tl(' In ht•le ~e:~ou. Puulllillit•r, Vl'll. •\ mire\\ Lnwrtmct•-Kiu¡.(, suhiri. (8m). FOLQUF.T MARSELHA: Sitot ml' ~oi. Cll•nwowk Cun~ort. UiJ·.: Rt'n¡. Clenwnt'Ït•. (J lm). m: ARI\ Al:O OF: .\JAIHW IL: Ouc.¡ t'IUIÇOII~. }t'tUl Lur )fndit'r, t'lmt. Bc•rvé Bt•r1t•nu'<, t'OI'UttlllU.o,t'•· 'fuuril't' \lout'tlZA.'I, fltmll"', xirimiu. Pn!<cuJ IA•ft•u' rt•, \it'llu dc rodn. "llwma• Bit'nulw. J•u·crur.... O~ trtu;. (I lm). .) L\RCAntll!l': l .'nnlrit•rjll"t'uuu -t>bi·•n. Clemeu!'i•· Con•or1. Uir. : Ren6 Clt•mt•ut•it·. (;;m). J \ CQtli•:S [)E C.UtBR.\ 1: R,._ tro" IU'Ift" ""' t•llt•. ::O.tutlio d t•r Friilwn 'lu.•ik. Enrlv 23.15 "\"OCTt:R."' PROGUA.UACIO OE \1T Repetició del,. últim!< l'rogJ"au1e~. Emf... diu:~aru. pahSnl. 02.30 ~IT'SlCA XXJ Emè;¡ divt!lldrcs po.,sut. 03.30 REPERTORI DE CON- CERT Edició de matí cme¡;a,dij ou~. OJ..30 CAPSA DE i\ll."SICA Emè~ dijous [1118Sat i.Qui"l" Lulumw. 07.08 PRDIER TE~IPS Mti•i('n ¡~<>r.-omPn'>IU" ('I din prt'~eotndu per Eulàliu Benito. Rl't· ull d 'obres breu;;. Inclou bnt- Detins informatilli! i~f'odc.. mu~it·uls. 09.00 BLTLLETÍ DE l'iOTÍCIES I AGE~OA )1USICAL 09.06 REPERTORI OE CO~­ CERT RAVEL: l1u ."'lèrt' l"Ü) t'. (¡x·r a duet d(' ¡)iano). JO'oep Colom, Can:ncn Delcito, piano,. (15m). ~tOZART: Quintet wnh durinet, 1\."\' 581. Oa~id Shifrin, clruixwt. Quartet d P .-orda Emerson. (32m). Howard. piano. (6m). WAGNER: Tri!.tnnyil"'lda, (lrt>ludi i mort d'runor. Orquestra Fillut.nnònkn de Munic. Oir.: Sergiu Celihidache. (21m). BOYCE: Sinúonia o. -1. Aenclemy of St. :Uartio-in-thcFit'ld•. Dir.: Ne\illt' )farriner. f:." Cunlri•. (6m). 19.00 PJ:::\T\GR HlA Gll.iLIAI\1: 1- peccs JW.r a Pro:rrrun u de tlivul~(nc·i(• mll'·ie"jl. (;uiú i renlilzlll'icí: Pere Bun~ i Rohlt>~. guitnrra. Aotooin Eli•ahelh Brown, •oprmro. Adriano Sehastinni,I!!UÏ- 20.00 Bl TtLE'lÍ DE .'\OTÍCIES I \(;ENU \ \1l'SJ<..\L 20.10 UEI'EHTOtU UE CO\CEUT BACil: Sonutn pt•r u Onutn i <"ln'"'eí, BWV I O:jO. lnrrll. (l Om). Frruli< lh-ü¡:w•n, Ouutu. Gu~tn' Lt.•tmluwdt, c·Ju, t•c•í. (19m). CIJALSSON: J>o ... mu dc•l'ruuor i cid 111111', "fi· l 9. } . Normun. OrtJIII'I' Iru Filhnrut(nucutlc• Monl!•rurlo. Oi•·.: A. J orduu. (271n). 21.00 "o\L\MANt:JtA OIL." UU l'Oli\ idut ("n' JII"OJIO'U i Ctlli l'lft"tuln. Guió i pn·-.•u ludó d t' Joruo Vivt'•· Prodn•·t·icí dt' Uolm-.. Bn,.. liU"fiiii i U liiÚSÍ(•fl IJIU' ((UPI,. 23.00 A(;t:M>A l\Jl:SJC\1. 2:~.0:~ J \'l..Z OE 'o iT au•l. ( 16m). U~'\' OEL: A.ntlwm~ d e Iu Coronn("ió. Cor dt'l Kin¡t'~< Collt'¡II' d t> Cambricl¡.:c•. ONttwst ru dt· Cambra -\nglt'hll. Oi.r. O n' itl Willl'ot·k.~. (lOm). l3.00 (;UANS INTEGRALS DMNDRES, 12 DE NOVEMBRE DE 1999 GARClALORCA: Arranjruuent ¡wr a dues gmt.nrrt's d e lu ennçó "Andn Jnleo", de les Can ,.oru. &pru•yoles AulÏe-oue,. Ou o dc gnitnrres K nssner-Qucr. (3m). 10.00 AGENDA l\TU1jiCAL 10.03 CAPSA DE MUSICA LISZT: La ideu 6xu, ruuhmlt• umoroso sobre mut melodia d c Bcrlioz. ~li<' H'U TR\OICIO!'AL: El t•omte Arnuu. i\lonbt•rrut F;,ruera~. Frnnct'•e Gnrri~t)loa. Lu Ca¡1dla ReWI de CatuJum u. Oi.r .: Oir.: Jonli S u'ull. (dm). BEETHO\ E:\: l..u Vit•tòriu dc Wdlio~on, OJI· 91. Orqut·~Lrn Simltmil'n d t' In Rñdjo d t' Bn' it•ru. Uir.: i.Qrw \lu- u :S MEI.OOJF:S l'fo~ll A VEU r PlANO DE I•OULENC POlJl. ENC: 'lh1i~ pnò•mt'M clt• \tu•it• Quurlt'l. Oir.: TI1omO:~ Binklt·)· (6m ). • • 15.00 Bl TLLETI J)E fliOTICIES 15.06 \UT()(;RAF Le~ 't·r~i(U" flrmnde~ Jlt'r lt'• h'l"llll~ hutuh•,. llt•rl)('rt 'ou Knrnjuu. ~10ZAUT: Sirnfon.io co•u•c•rtant, KV 297h. SJd•wy Sutt·lilTc·, uhot•. B<'rnurd Wulton, durÏIII'I. Oo•nni~ Urnin, INllllJIII. f.~c·ilJunw~, fllf'ot. OrIJUt'Siru Filhu•·mouiu. Oir.: llt•rbc•rt nm Kurnjnu . (33m ). STRAliSS , R.: Qnutr1• ríltim>~ lif'flt•r, Eli,uhNh St·h~> nr:r.kupf. Philhnnuoniu Ort•hc-,;tru. Oir.: Hc•rht•rt 'on Karnjun. (19m). 16.00 1. \ T\RI> \DE L'OIEI\T Pro¡.rrrunnc•ió rt•uJitl.ndu u purtir 1le lc·• JH•til"iou~ df"L~ no•trt"' oit>nl>o. Pn..,.·ntució u cU,..,.c· d'Ol- \J,., 6 Lna -elecció d'Albert "uJiofré t¡ue p~uta Alfred Cclu}U• i CHARPE."oTIER: Sooatn n vuit, H. 51-8. Loodoo 81U"oque. Oir.: Chllt"lt.... .\tedlam. (16m). TAIILEFERRE: Va!sede.. n~pê­ chc;; i Quadrille del Bullct ~;s Muriés d e la To u.r Eifl'el. Plúlhurmoniu Orchestru. Oir.: Gt'ufTrey Simon. (Sm). l\107.ART: 6 tlwlSt's nlcD11111) t•s, KV 509. Acudcmy of St. Mw'tin-in-tllt'Fielrlh. Oir: NeviUe Mar•·incr. (12m). KHATXATURIAI'i: Rnpst'idiude t•one.-rt J.K'r a pinno i on¡uc~ll"tl t'li Re b."'l. Oxnna Yablonskayn. O"}u('•l nl Sinúòoiea dt' ."'foscou. Oi.r.: 0 mitry Ynhlomky. (2-l-m). EUy 1\nwllin!I, ~OJII'IliJO. Uuhon Bnldwiu, I'Íunu. (Sm). POl LENC: Quutrt• ¡KIÒ•me>~ dt• Guillumnt• Apolümúrt'. G~rurd Sonu1y. baríton. OuJton BuJd,.;n, piJuao. ( l111). POt'LENC: Cinq ¡)()(,me. do• )fa., Jnt·oh. Ell) Anwllifll!, "'JlrruJo. Dalton BuJd,.·ú•. ¡•imw. (7m). POli.El'C: J>i('rrot (Tiol-odore dt> Bumm.-¡. l\h·olt'"• lth c•m¡, hurítun. Emmannt•l Stro••t'r, piruoo. l'Ol LEi\C: Vuit cnnçon" JIOlo- \ ENAKIS: KottO", per n ,iolonf'el bOl. Rohan de Sarrun. (10m). GLl:\"JOAN: )fú:<il'a per o ,iolonecl i orqu~tru. Uw Claret. On¡ue<tru SiruionicaGotrnaldov. Oir.:JounGuinjoan. (19m). l6.00LA TARDA OEL'OJE.'\T Progrumució realitznd u a purtir de les peticion.; dels oo&trt.,. oients. Prescntadó o citrrec d 'OIp:n Card1ís. 19.00 BLANC I NEGRE La,mÚ!.icu pt.'r a piono . i\fUSICA PER ALS INFANTS TXAIKOVSKI: "Lu nteva mnrolm", "Marxa dels soldudctJ;", "Ln niun està mulultn", "El l'unerw de la lÚJJu", "Lu 11\!Vtl ninu", "Dolç somni" dc l'AU,mu pels infants, op. 39. Marina Rodríguez, piano. (8m). KHA'fXA'f{jRJAN: "El m Pu amic està malalt", "Fe.~La cl'uniYt•rsari'', "El eavallet 11 , "Fu~tue-. Lu",quatrepeces d 'Esrencsd 'infunb. Murina Rodrí,."llt'Z, piJmo. (7no), KABALEVSKI: "PPLitu rtmçó", Can._ó de hre....ol'". "J ot'". "Br ... ma". "PuJla,.'l05", "lm vintp:e di,~ertit", ~¡, peiÍlt>!' !)CCt':, d c l'op. 39. u nens. :\lidwl St~nét·lutl, tenor. l)uhon )Jruina Rodrí,.<YUt'7~ piano. (2m). :llOZART: fíuwhre d~l Senyor !\Jae:.tro Contrapunto, KY ..J.53a. Ludovicu ~Josca, piano. (2m). 'IOZART: Pa nmh muntt>{.'ll. Ludo,ieu :\Ioscn, r•iano. ;UOZART: Tre!l p elilt>' Jll'rt'~ d 'lnjarwia i Joventut. Unlth• ÏJI, Jlinuo. ( 1Om). Ludoviea Mo~cu, pímto. (8). nf?"'(...;.;. 1\i<•olui Gt•dda, !t'llOr. Ouhou Buldwin, ¡1inno. (1 lm). POl LENC: Quutrt• c-tm .. on, ¡wr 1'01111 ENC: Ci uq ¡•oèmt•~o de l'nul Eln unl. Gt~rm-d Souzuy, lmrítun. Oullon Bnldwin, pin\ro. (6m ). I'O ULfo~NC: A >1t1 guiturrt' (r'ie•·rc) Ron,urd). i\1ucly Mt"J;f)l,-., so¡n·tmo. Gabriel Tat·<·húoo, 1•iuno. (3m). I ~.00 Ml Sl f.A RELIGIOSA 11\tUS: sl"'"' UI alium. Tbt• Si'-h't'll Chuir. Hir.: llnrry Chrbtt>¡Jllt'n;. (9m). TALLIS: ••rurw., for \rt·hbi,hop Purl..~·r', P~uJtt'r". Antht"m. Tiu• Tullio; Scholun.. Oir: Peter Philith· (8m). LOCKE: Bt• thou ,.,nJt~"<l, LoNI, 110tlwm. Cor del "'''" Collf'J.!t', Oxford. Tiw Purlt•) oCltL~Irunwntt.. Oi.r.: Edwurd ll44únllottom. (1Om). PCHCEU.: Rcjoice intht' wnl uJwu) ('llw Be ll A.ntlwm), Z 19 Soli•tc~ 'fll'ltL<. Cor dt'l KiJ~ Consort. Tiw Kin~'s Con o.10r1. Oi.r.: Robc•rt KinJ.!. (8ru). Pt;RCELL: \tú,it'a ¡)CI llm;•rnl dt• In Rt•ÍJm !\tur). s F,•Jii'Ït) IA)It. Churlt'KRrt'U.juhn TI1omu~ ·\ llc•n. Cor i OrtJUI'"trn '\1ont('\.<"rdi. F.tJUUit• n.·a¡.~ EnM•mhh•. UiJ•.: John Ellio t Gm-.lim•t·. ( I9Jn). , 15.00 BUTLLETI DE NOTI- Williru..,;. c;IES 15.00 MÜSICA XXI l..t•K oíltinlt''l l<•ntl(•neil••<tlt' la mú~<ku cout('lllJ)Or imiu. BARBF:n: Com·t'rt ¡~t•r u "; oloucc•l i on¡ut.,.lrn, op. 22. \o- \o :\ln. On¡uc,tru Simfònieu tlt• Rohituort•. Oir.: Du~id ZinmmJ. (27m). 'lnrxu BACH: QuinzemYencion~uclm'!l purts, HWV 772 u B\n' 786. Jonu Rubinnl, pim¡o. (24m). , 20.00 BUTLLETI DE NOTI- CIES J AGENDA ~IUSICAL 20.10 REPElcTOJU OE CONCEilT BEETHOVEN: Fidelio, olwrturu op. 72 b. Orqm·~tru Filha.rmònicu dc i\ o'u York. Oir. Leonard R1•rn-. te io. (7rn). RAKH,IANINOV: Varial'ion.• m1 temo d e Cort'lli. op. ~oobrt' .f2. \likluúl Pletne\, piuno. (16m). WEBER: Sunfouiu n. l. Academy o( St. :\1urtin in th~ Fielmi. Oir.: Ne,ilJc ."'lurriut>r. (25m). • 21 .00 LA :ltrS ICA A DEBAf Progrnnra a r cu tom dc tt>mPS mru.icub d'interP.., reuJiLUttrunh In l"oHnhoraeió del Con...eD C.ntnlñ de la llítSicn. 23.00 AGE~'DA l[l.;SJC,\1. 23.03 JAZZ DE 1\lT Una selecció d'Albert i\fallofré qut' prcsentn Alfred Ct'l uyu. 23.-1.5 J'\'OCTURN Mú~icu per ucuhur el tliu. Prc~ st•nt ació a càrrec d'Alfred Ct'- 1aya. • PROGRA.l\1ACIO OE NIT Repe tició dels últim>~ prOf,(l"ll· IUCio. 00.30 GRANS rNTEGRALS Emès diYendres pru;~11t. 01.30 CI CLE OE UEO Em~ tlissuhte J>ll!ò"at. ,.,, 02.30 CLÀSSICS DEL SEGLE Emèii dh·endres pus.,at. o:~.30 REPERTORI DE CONCERT FAiirió d ellllllÍ em l'~ u cljv t-ndres. 01.30 CAPSA DE 'H 'SICA Emè... diYendre~ pa••nl. DISSABTE, 13 DE NOVEMBRE DE 1999 08.00 PR@fER TEMPS Mú~icuper comt'n¡¡nt·t>ldia. Re~ull d 'obre.s breu;; t•r•·~cntudes ¡wr Pilar ,Subirà. lO.OOliUSJCA PER ACOBLA C.'\SELLAS: Dun_·u Uati,m. Jordi ){olina. tcnorat. Rrunoo E.•cnlé, piano. (Sm). LAMOTE DE GRIGNON,R.: Cmtú dP llum, sunlrmu. CoiJiu Cintatd4• DnN•f'lonu. (7m). VENTURA: Cumin ~. Et~bós oiuúònic . Cobla Sant J ordi. Oir.: J csÚJ! Vl'ntura. (5m). PRENAFETA: Suite de t'llltÇOO!> ¡JOpulur.. catalww.,. Cor Jo,·c d e l'Orfeó Cu tal à. Cohln Sant Jordi. Dir. : Couxita Gurciu i Jordi L('Ón. (12m). OI: I'RA: Vuriucion" l.'llrllt'Lurí.~­ liqu('l!. Gohlu Sant Jor<Ü • .Dir.: Manel Ohru. (7m ). BOl.: Regulim;¡ d('l cor. Ln Fl11Jnll de Fanwn-. (3m). C.\SSU: Fr~ànda tic vioh•tl'>'. Ln Pri.ncipul dl' lo Bi•bul. (1m). C<\RRETA: "Boirilw•", ¡;uniunu. Cobht Coduqué~. (Sm). J 1.00 DlSCOT ECA UNIVER- SAL ~:1 <'nl-leccionuhle tl~> Ju música indbpeu:suble. BORODIN: Dan•~'-< JMIIovt.•in"l'" d'El Prútcep l¡:or. Orquestra Filhurmòni<•u SWllllru. Oir.: Samuel Fri••tlmunu. ( 12m). HEETHOVEN: Ccm<·c•·t (M' t' a piuno i orquestra n. a, Ofl. 73 "Emperodor". RmlolfSerkin. FUimrmònic·ade ~o' a York. Oir.: Lt>oJmnrd Bcrrutt>in. (39m). \EROl: ''Va, JX'n,icro, ~oull'uli dorute". Cor Jcl., prt·~o•w~ dc l'òJICra "Nabu ceo". Cor i Orq~estt·n dt'l TN1tt·c Alia St·ulu. Oir: Cluuclio Ahbndo. (5m). 12.00 PENTAGRAl'fA Progrrunu de tüvulgució mm<icul. Re¡wlirió dd progrruun t'llit.., dijon,~ pru<•nt. 13.00 MI.A DE CO~CERT L"nu I'CIPe<'iÓ dcb millor. cnrc• gistnun<.'nt." dP coqcert. 15.00 BliTLLETI DE ~OTI­ CIES 15.03 SALA DE CONCEitT Una ~cl!•<·c·ió dels millors cure•· gh;trunu•nt.; d t> concert. 17.00 "A LA 1\L\.NERA DE.••. " RerX'tic-ió dc•l programa cmèli el dijous nJ 't'"()rt•. 19.00 CICLE DELIED STRAllSS, R .: "Früliliug", d el• IJUutrc• últim~ licdl'r. Elitllthl' lh Sc• hwarzkopf. Pbilhurmonio Or<•hestra. Dit·.: Hc>r· berl , ·on Kw·ujun. (3m). STRAUSS, R.: "Septemlwr", 1lel• quulrt' últims liedcr. Eva \farton. Orque;;tru Simfi'._ nieu dc Torouto. Oir: Aodrt'" Davi,. Um). STR \ U!-iS, lt.: " B eim Srhlufcn{ldwn", el els quatre l'tltjtn~ lit•d t•r. Annu Tomowu-Sintow,so~lriUUI. Or<JUt'!lll'u Filharmònica dt• Bcrlút. f}ir. : llerbert von Knrnjan. (5m). STRAL:SS.R.: "lm Ahendrot", d~>L, quutrt• últiu~ üeder. Luc•iu Pu¡1p, •opruoo. Orc¡ut.,.. tra Simfimicu de Londre>J. Oir.: i\1ichn••l 'lil~on Thomas. (7m). STRAUSS, n.: Quntrcúltint~~lic-.. der (Ltrrwtj . JH' J'll piano dc> MUl< Wolf!). Bural)llru Bonney, "'prnno. Mulcobn '\lartint•uu. pjuoo. (21 rn}. 20.00 BUTLLETI DE ~OTI­ CIES 20.03 SELECCIÓ DE JAZZ Programa tlt'(licat u la mú~ica dc> jan umlJ guió d'Albert Mullofr¡t, 22.00 AGENDA 22.03 GHANS OBRES OVOR \K: Stubut ~fater, o,,. 58. Gubri••ht 8('rtuel..ova-Car,o' u. Ortnnn \\ t•nkel. Peter Bon-k\. Jan-Hc>ndril.. Rooter~. Co.: i Úr<Ju•·~tru Filhunnònica TxN·a. Oit·.: \"nlfguug Suwulli~•·h. , (9lm). PROGRAllACIO l>E N IT R•·(1c lició dels últims (1ro¡;ruw~. 00.30 L>\ TAR D\ UE liOIE:'iT Re¡wtició del~ pro¡.:rumcl' ('IDI~ ..o• dilluns. dimart.. i clinw<"res. DIUMENGE, 14 DE NOVEMBRE DE 1999 Oli.OO PRDtER TF.\tPS MW.icu per comcll';llr d tliu. Recull d'obrPS bt·('u~ ¡IJ·t·~t·ntudcs per Pilar ~uhirà. 10.00 'IUSICA DE C.\,lBRA F\l RE: Sonata rw·ru ~iolíi piano JL I. OJ). 13. SWomo 'lintz.. \iolí. \•·fim Bnmfaru, piano. (27m). ELGAR: Sonata }.H'r 11 violí i piano cu mi m op. 82. ;\lidori, violi. RolM•rt Mc· Donald. , ,,iano. (26•u) 11.00 TRANS:\11SSIO EN DlRECTE DE LA \US~\ COI\U:\'l'l.AL DES UFL .'IIONESTffi DE .llOt\TSEitRAT 12.17 DI\ ERT"fEt\T lfn t'ti(>aÏ pre;<enlul t.er Pilar Subiril. 13.00 AGENOA ~1USICAL 13 .03 SALA DE CONCERT Una selecció d ..l~ millnr!\ c>nre• gi>-trarnent¡, de <"oqct•rl. 15.00 Bl'TLLETI r>E ~OTI­ CIES 15.03 SALA DE CO'\CERT l na '>elecció del< millor.. t'nre!ri•tr ament." dc concl'rt. • 17.00 TE!\JPORA UA o;OPERA DE CATAUINYA MUSICA BELLlNI: I Puritoni, è1pcrn e n tre.'! netes. AJfrcdo .Krnus. Giant,ic>ro .'lfuslromci. Cri..tint• Dt•utt•kom. ToIu de lgarzahal. Cor i Orqne:olru dd Teatre Colon th• Bueuo~ Airt·•· Dir.: '1idwlrut¡wlo Yd• , tri. ( 148m). 20.00 BUTI"LETI DE NOTI• CIES 20.03 L'AUDIOVIS UAL Cn Jlrogramu ti'Àiv' (;orina. 22.00 AGENDA Ul;SJC.\L 22.03 LES\ ElS Olo:L SEGLE Ln e>-paj re<"opiJnturi wnb cb drN. Oir.: Rc\nuldGio\ nnim•tli . · (7m). Cl:tUtPE!\TlER, G.: "O•·tmi.. j~> mc ••UÏ5 donnc:c>". lc jonr ronum ~;a dc Loui-e. .\lout.... rrnt Cnbullé. ~o' a Or<JUt·~tru dt• Iu Filbnnuònit•a elf' Lomlrc·~. Oir.: Rc)nnld Gim oninctti. (6m). STUAl,SS, R.: "&ist kc>iu Lnut zu \4'rnehnwu", ària cie l'ò¡M•r·u ou Salmtu~. Moul..c•rrul CabuJJé. Orqm"<trn llia.-ionul de Fruoc;a. Dir.: l~o­ nard Uc•nL•h•in. ( 17m). :UO,lPOt : Comba t del -omni. '\lont,c>rr nt Cuhalle.. •OprtmCI. Ro.,u Suhutc•r, piano. ( 12m). l~llCCll'll: "Tu,tu, mnorc?Th?", duet dt·l'(,¡x•ru Mtmcm Lc~c·nnl. 1\Jont~t•t•rnl Ctdttillé. Plñcido De>mingu. Ot'tfllt'"lru cic l'Otwrn dc>l '1~>tro¡MJlit un. Oir.: Junw~ u., itw. (8m). 'll.SSORGSKI: Tre>< cau~on•. Bori.. Chri•toiT, baix. AJc"nndr(' Luhin.-ki. ¡,iuno. (1Om ). BOitO()(!'I: Ariu cic Kontc•lm.l.. de l'rwtt- 11 dc• "Prínc:•'P Igor". llot·i!l <:lu·i~u.IT, baix. Philnrm onin Ot•o•IU'stru. Oit·: Jt-r,,y St•mkn v. (8m). VEROl: Arin dt•l'uctP I flp "Nabu<"co". Bori.. Chri~toiT. bah:. Cor i Orqu.,..,tru d••l Teatre d e I"Opt•ru de llomn. i)ir: Vittorio Gui. (5m). SCIJUIUmT: Schwunt>ng{'!onug O. 957 (El Cant del ci¡.:nc), li••dcr. BotiJ;; f. hristoiJ, huix. Antoniu Bcltrmni, l'juuo. ( 18m). Cll: Ot,..idcrio. Bori• thri-toiJ, b~. ,\ntouiu BPltrruni, piano. (3m). 2l.OO !IIOCTl Rl\: 'UL-ic•u ¡wr ueubur el diu. Pr•'" scntncic) u t•itrrerjl'lgnu...-j Piiiol. PUOGilA.MACIO DE Nfl' Rf'JICiic•ió df'h! últim:o pro¡.:rn- 181 nu~f't. 00.:10 LA TARDA DE L'OIENT ll••p~•lii'ÏÍI elet~ progrtunt., ('Jtu•..a... clijou• i di ven~. miflol"' cuntanl~dd nc,..tn·t~·mP"­ .\ IE\ ERBEEll: "O IM• nu puy~de In Touraine", àrin dl' l'l\¡M•ru Le:, Hugne nots. i\lon~rrot CuhnJicí. No\'u Orque"1ra Filllllrm(mit•fi dc Lon- \ cuma dc In UIIJ)Iuntnció d'nu nou ,.i_.,tcmu iufunuàtic, que ('Oltlrolurit u J)tlrtir d'ara l 'edició l'S(· rita a.. Lt pro¡.crmiiiii'ÍÓ clt> Catalmt)'U u,;_ siea, lliS udjwtlcm In pro¡:rwuació dclm.., dc> no' vmbre nomé;. fln:s al diu 1 el. El• l'ubscripton; dl' In ¡mhüca<'ÏÓ ..Cntalwtyu 'lll.•icu-Remta .'\111.'i<"ol Catalana'' rebran, bc:n m iut i per corn •n. lu rt-• ln clt• la progrumut"ió. Tumhé la ¡JOdrc>n trubur a h~ "egiicol!l udrcc·t•-;: Dele.gnció cie Cutuhm> u Ràdio CATALUI'iYA RÀDIO Rmnóu )' Cujnl, :i6, 3•·r lli~mutl, 614 ~300-J. TARRA(;Or\A OH021 BARCELONA Dt•l•·~udó d t> Catalt.myu Hi1dio Carrell' ra el e Bnr<'elonn. a:~, 1 rt 17001 GffiO!'íA D~>IP¡.cució de Catalun>u ltàdiu Vnllc•nlent, l , ·8è-D 25006 LLEIDA l.mnt"ntcm lc¡, molè"<lic•b tlUI' uquest comi pro,ï;.iomtl us p~Jb'lÚ oc:11.~icmnr OcleguC"it) clt• Cutalnn) u Ràdio Avgdu. Guroun ..tn-Pului dc Gcú 25530 HEUI.\ i tJUe, sen..., duht••, "<'r\irà JM!r millorar t'ltul'lrt• M>rvei. l'lTJCJONS DEL.\ 1'\111>.\ u~: I; OJEVf: Tel;.fnn: 1JJ. 202·:t!i~% Fux: 93·3Uu-9201 ~~ \faiJ: turtlotleloit"nt ...·mu•kn,~ratnulio.e~nu f'""'lli~nde>o d~ Catoluu~ a \h¡ ..¡,.• p•·r t"f.)Ol~otn¡ur'l (F\t) Oah· ..:hn·~ \lonLo~iÍÒ i RiiM'rtl d'fhrc: I 02.3 . Tf'tTft \hal •17.:L 1".-iorat: 92.2. \h CilmiJ~ Rai' C.amp. Bai' P ...ttf'•lf·•, f:ou•a d~ Barbf.rà i 'Turr"'[on;.., I (Iii.,!. Bai.< Pem.cJ¡..,, I 05.9. Garri,."U••· , ..,....,.n. l'la d't rjlcll. s~¡!lli'I'D, .....,.;;.i I "ra:rll: 9 t.9. Garrnr: '11 .•). \h l'•·n..J;.... \noia, ll4RI'• i llc·'lfUPd~: l02.J. llnlx U olm•gnl. Barcelou;,, V.llr. OroidencÑ i \cdlh Oric•ncAI: tOLS. )l..,...,.m~: <lh.l/101.;). O...,na: 1\1(),;;, S.ol•o~ui·•: 89.7. Giron¡.• i l'la dc• I' F.•IArcy: 96,7. ln S,•huc 96.7/88.7. Bai.< Empordà: 117.11/'lfJ.ï. Ah Empor<lic i lle>•·t·Uó: 90.11/87.61'13.il9f>.i . (;arr.lhft: \17.1. lti¡H•IIc'"l 11)().51105.8. C.:nlatc)o: 811. ~.Ah l!rg~n, 88.6. l'ullur. Ju.,.;. i PnUan Sohiriu llll.6. \ulci'Aran: 92.111101.2. ------------------------------------ 7 CONCERTS 2NOVEMBU a I'J,30h Reial Ccrl'l1• Artí~tie Ma. Pau IDana, sotlrann. Rt•rnal (;ómez de] CamtJo , [liano. Gómez del Campo, S. Mort•no, CbaJlÍ, Pkh Santosu~uun, Bnltlomir, Ribus, Le hm-, A.-rif'La, Cilea. (Amics del~ Clàt\~it·s). 21 h Palau Aeu..l,·rny of St. )furtiu iu-thc-Fit•ld~. Mun·ay Pl'l·ahiu, piano i dirl'elo•·· Dir. titular: KcmH'th Sillito. C.Ph.E. B twh , Mo:r.arl, Bach, Haydn. (Plau l 00). 20,30 h 3NOVIMBU LiCI' U BaUet dc Frankfurt. Work Withiu Work. QuarteiiP. 22 h Auditori (Pol. ) Homc>na~e a :\larct>llo Muttt•. (3 lf. Frsth-al lnternudoual dt• J an). )9 h 4NOYIMBU ~letro Unh t·r~itat :\liehcl U.thiec. (\'1 Fc~ti' al dt• 'tú~iques Coutemporànit>~). 20,30 h Liceu Ba1lct d.- Frankfurt. lT ori.· lflthiu lTork. Quartell e. 21 h Palau ()uuiel Barenboim, piano. (Ptlluu 100). 21 h Solistc>s d e l'OBC. An~t-1 J •••1Ís Guri·Íu, violí. Halfft1•r, 1\n·ull, Auditori (Pol.) llom~, Guinjoan, Gcrhurd, Ct•rw•lU.. (Avuimúsica). 22 h Auditori Ot·tJUI'ISLa Ciudad d1• Grunudn. Uuí, Vidal Trio. Ana Bt"lt'•n. Mi~ul'll Ríot~. Weill. (3 H• F,•sth ui rnt.·ruadonal d e Jnz:t). 19 ,;~0 h 5 NOVIMBRI <\tzavuru. M1ísica folk. Caju Madrid 20,30 la Ballt't de Frankfurt. Work lVitlrin lf!ork. Quortelle. Liceu 21 h Auditori OriJne:¡lrn Súnfòni1·u dt• Blll·cdouo i Nacional dc Cutuhuaya. Dunicl Borenboim, pinno. Dir.: Luwrence Fo~<tf'r. "u~nl'r. Sc·hiinberg, Beethovl.'u. h· Cide de )lúsicu Coutcmporimia. (Ribermúsica). Convent St. A¡;."U~tí 22" 6NOVIMBU Auditori ÚrcJUI.'~tra SimfiJDil'u d e Run•doua i Nal'ional d c Cutnlunyu. 19" (St•~ona audició). Ateneu Barl't'loui>~ 19,30" l!labt•l Fèlix, piano. Cho¡1in. 22 h ON• Dl.'e Rridgcwall.'r. Dnrr Ella. (3 I(. Fl.'sth•al lnll·r·rutdnu nl Palau dl.' Jazz. 7NOYIMBU Auditor· i Orl.lnCKtra Simfònieu de BnrN,Jonu i Nucionul d e Cutnlunyu. li " (TN·em·a audició). INOVIMBU 20,:~0 h Liceu Concert Orquestra Simfònic· u l Cor del Gr·rur Teatrl' del Li••t> u. Oir.: Ri1~cardo Muti. Bc•t•thm cu , Verdi, Wugncr. 2 1, 30 la Auditori Thc Ellington Re union Bi¡: Baud. (3H• Festival lntenuadonul tlf• Jazz). 9NOVIMBU 21 h r\hí~ic•n Cnllada. :\lompou. (Vl Ft>,thal de )hhique, Conlt>mCCCB porànit>s). 2 l ,30 h Palau J o,Jaua Redm an + Gt>ni Rnrry Trio. (3lè Festival lntt>rnucional dP Jazz). 11 NOVIMBU 19,:-JO h Palau Rolwrt Quartet Toldrà. Scr!Ó Vi<•cnlf•, ~·uiturru. Turina, Albéniz, Titrre¡:a. (Música amb gràciu). 21 h f>uluu Curt is Jn"Litute Symphony. Oir.: Andr·é PreYin. (Puluu I 00). =~=====,----....:2=-;;.l....:lo-t,....,.----=l\;::lA:.:.:C:.:B;::A;..::-,-.,..,-----7.1';.: 1~: :.i::.:'{ :· ::.:c....:O;.:: u::.:I·....;(,_Vl ~F=e....:~ü::..'....;·al:::::;d:;.:; • e l\1rí~itJIIf'~ Coutemporiutil·!!). 12 NOVIMBU 19,;-JO h Cuja 1\ladJ:id Ounnu Leese Quut•LN. Bhw.-, jnzz, soul. 2 1 l1 Auditori Orqucsh·n Sinúònit•a dt• Rurc·clonn i Nucional dt• Cutulunyu. Oir.: Lawrcucc FoMter. Bec>tluwt•n. 22 la Luz d e Gus Jo•• Zawinul & The Z:miuul Siutl yt•utP. (3 l è Festival lntl'l·nn· t·ionul de J azz). 22 la Com·eul St. Agu~tí 1 r Cic li.' dl' :\llli-ica Conll•mJIOr ilnia. ( Ril1crmÚ.~Íl·a). la NOYIMBU l9 la Palau OrtJlte;,lra Simfònica tlt•l \ .alll.•s. \lb~·rt ~il'to, piano. Oir.: Acllim Fiedler. Rukluu àninm, llrnhm~. (Concerts Simfònit•• al Puluu). 19 h Auditori Or<¡ue..tra Simíonica tiP llurrt•loua i Naciunnl clc Cutnlnn)ll· Dir.: L. Foster. llt>Nho,t'n. J9,:~o h Víctot· Sunlapuu, piuno. Clwpin. 14NOYIMBU Auditori li" Or•tucstra Simfòni1:u d c Btu•t•t•lona i Nacional de Cutuluny1,1. Dir.: L. Foslet-. Becthovt•n. ll , l fi h Orrpwt~ll·a d e crunbt·u Ami•·~ df•l,; CIW.!!ic¡;. Bc•tll"t Cnnlcí i Avl'lla, violoncel. Dir·.: Joun Pult•t i lburs. Purt•t•ll, Vhnltli, :Uorr•ra, l\fozurt. (Ami<'' tlt•IMt;¡¡,,.,¡<'q). Auditori Wint('rtlmr Orquestra de Cruubru dt• Uc•ido. Oir.: Joscl' r\1. Suurt•t. 19 " IJn)dn, l\lozort. 15NOVIMBU 21 .. .\uditori Wintt•rthur DiNril'h Henscbrl, buríton. Wolfram Rieger, 11iano. Sdwlwrt. (.\~~o<·ioc ió Franz Schulwrt ). 21b Palau Quurtcllo S tradivari. Marinnn Sirhu, 'iolí. Criblina Dnau·ila, violí. l\lussimo Paril'. 'iolu. '1ihai Dancila, violonN•I. Ha) dn, Rt•t•t hoYcn, Sdmht•rt. (Enroet;rwc•r·t). 16 NOVEMBRE Palu11 2 1" 11 St•núnario JUu~icaiP. GPrnnl Lt'lllll', contralt i <lir••ctor. Hnt>lal"l Elliot, I!OJ!rauo. Hro~t~nrd 1 S!•arlatti, Con•lli, Ilüuclcl. (C rítf'rium 1\tusica). 22 h Auditori Tlw Mruthutlan Trumlfc·r-. (:~ 14.• J?flsli\'ullntcrnadouultle Jnzz). 17NOVIMBRI 20 la Catedral Pt•dro Gua11ar, or¡t~w. Curidi, Dupré, J. Alnin., I.nn~lui~, \lc!l~iacu. (L'org ue de In Cntctlral dt> Barcelona . EuroNmct•rt). IINOYEMBU 21 h Palau Orquc,ta Ciudad d1• Crnuudu. Orfeó Català (putroeinut JWr Fundarió Caixa Pl·ncclt·~). Soli~tc., \OeaL!. Dir.: Jo~l'(l Pon•· Simf(lnirr núm. 2, op .•52, "Lobgescmg", dc .\lendel••ohn. (Pnl au 1 00). CONCERTS 21 h CCCB 21 h 22 h 20 b ~uditori (Pol.) luz de Gas CCCB 21h Auditori 20NOVIMBRI 21 b 22 b 19 h Auditori (Pol.) Com cut St. Agustí Auditori 21 NOVIMBRI 19,30 h 21 b 21 h 11 h Ateneu Barcelonès Palau Auditori (Pol.) Auditori 12, 30 h Esglo.ísia Evangèlica Alemanya 18" 18, 30 b Palau Ateneu Barcelonès 20 h Saló de Cent ltNOVIMBRI 22 NOVIMBRI 23 NOVIMBRI 24NOVIMBRI 25NOVIMBRI 26NOVIMBU Strcidat¡nurh•ll. (\'1 Ft·~timl dl" ;\tú,iquc:> Contt>mporunit•s). Aèria. (VI f't·~tiv ui 1lt• ,\hí~iqnc ... Contt>mporànies). Diunm• Re<>H~ .... (:lli• Fi•'<! i' ul Internacional de J azz). Elcrtro-nl'on ... til' Qunrh·t. (\ I Ft·~thul dc )lú~iqucs Contt•mJlOrànie~ ). Orqut':<lru Simrònit•u dt• Bur('¡•Jonu i '\nC'ionul d c Catahmyn. Dir.: la'>rem•t• Fo ... tt•r. Bt•t> tho,·en. Aèria. (VI Ft•sthal dt• \Jú,iqucs Contrmporunif'~). J r Cid<> tlt' .\lú, ic·n Ccmh•mpOt·imin. (RibermÚ>-ica). OrtfUI'strn Simrònit•u dt• Bnrl•t•lonu i ~ac."ional d e Catalwiyu. Dir.: L. Fo><lca·. IJ¡•Niwvi'!J. Kiev f'ortl'lln , ¡linno. Chopin. 1\1ilhuI oh·n. Aèriu. (VI Ft•!'ltivnl dt• .Mú~<it¡tll'M Conh.•otporànie!!). OriJUestra SimròniNI dt• Bun·doun i Nudonal d t' Cntulunyu. Oia·.: L. Fo~tc1·. llt\f'thov•• n. Monikn Sdmmnllt'qCt'l', violu ela• ~amha. Mireia Ilernandez, l'luvc. eu¡wlla dt• Santu \1111·ia dt>l 1\Im·. Filharmonia dc Cambra Hnrl'clunu. Oir.: Lluí~< Vilnmajó. Bada. FeRla dc In l\ltí~il'a. Joan E~pina, 'iolí. Nozomi l,;obc, piano. Bach, Paganini, Boliurt , Saru,..utc. (. \~~ociadó :'lla~:;ià-Curbonell) . Orqtu•J<ll'll dt• eumhru Amic~ ddMClu••it•¡¡, Corni :Uudriguli~tt• ... dc Catnlun~ u (dia·.: Jo~t·¡, '1. Custc>Uó). Jordi Codina, guitarra.. '\tont•t·rrat E.. pur¡.l:uró, 11oprano. Pilar Adan, mf'zzo ...ovruno. Salvador Molin!!, baritou. Dir.: Jouu Pulct i lburs . .\lozurl, 'lè•ldru, Curulli, St·bubt•rt. Concert mil. ( .\mic·... del- e là .....it•s). El ca$ .Unkro¡umlos, tlt• Jnnúcc>k. Dir.: Antoni Ro, :lfnrbà. Redtal )f uril ) u Hurnt•, mt•zzo;.oprano . .\furtiu Katz, piano. 1 Solisti \t•m•ti. Oir.: Claudio S('imom'. Vivnldi, Ros•ini, \ e rd i. (lbf' ri'Ollll'rn). L'Acadèmiu Polirònit•a. Dir.: juuu Pàmie... Pujol, Valls, Jamcu. (Cunct•a·t l'onmt emot·utiu dt•l 700 aniversari de lo Cat('(lrnl dt• Bun-elonn). Junn dc 1\furco~' Aft·o Cuhun All Stur, . (3 1 è Festhul lnter nnl'ionnl dc• Jazz). QuartN Toldrà. E. Vil u, 'iolont•t'l. j.l. Ft'ra·el', viola. Brahm,, S¡•oba·. (Mtísic•o amb ~··ul'in). El cas Mllkl'llf1(11tln s, dt• .hmút·t•k. Oil·.: Antoni Ros l\forbà. Solistc,; tic Mmwon . Ynl'i Bn11luuct, director i solis ta. Txuikovski. l\1oztu·t , Ll'lainuov. (lhl.'l't'llm('ru}. 1Ho Knmlin11ky. Mmnll'l Porln, violí. Fa·anc't'!IC Gaya, viu)u. Am¡mro lul' l'll7.1 violonf•t•l. Emili Ba·u~alla, piuno. Ralsuch, Chn~·INI, Schnitt kf', Yuug, Guinjoun. (Avuimúsica). .Joun Sum·a, !!lllll)llt•r. Or<¡uc•<~tru Simfòni<·u el•· Bnrf•c•lonu i Nnl'ionul de Catalunya. Dir.: Lu" rt•nc•c• l<'o~t t>r. Bt•f•thon•n. Homennt~(· a Tt•lt• \Jontoliu. (Vl Ft'Mlival d(• '\1ú~iqtlt'S eonleipz~cr temporànif'~). M<'moriol Oukt• I<:llin~ton. L.a Locomotora ~cgra & Coral Sant Jorcli. :JO \niH•rsuri Cont•t•rt dt• Santa ;\lnria del )lar. (31 ¿. F~·~tivol ln!t•rnaC'iunal 1ft' Juzz). 1 r Ciclc 11<' \t•í•ica Conh·mporània. (Ribermú~ica). Stravin>-ky Zirkn,, (\I Ft>~lhul dt> 1\lú-iques Contem¡mrànie!<). 27NOVIMBRI Orquc•,!J•a Simròui1•n cic• Burt•••lona i l\udoual dt• Cutalunya. Dir.: L. fo,ter. Bt·l'tho"t'n. Joan .'1. H<>rnúmlt•7, (lltUIO. ehopin. Straviaa..k) Zh·l..th. (VI Fe.. Lhal dt• t\lú.;.iques Contem¡mrànic;,). Orque~tro Simrònit•n cl1• llurc•t'lonu i Nat•iomd de Cntulunya. 21NOVIMBRI Dir.: L. Fo~h·r. Ht•ethovf'n . Strovin~<ky Zirku>i. (VI Fc~thul d1• \lú~qttcs Conlemporànie,.). El reu¡ Mal.·mpoulo~, cic• JmaÚN•I... Dir.: Antoni Ros i\lal'bà . Fl'Hlh•nl de ;\fú~iques Contemporàni es). ¡- V7l'-;--'.,.---~= ~------S~t:;;r..:o¡.;v..:i'..:'~..:b.;;:Y;-'7,Z;'ir--'k-"t''M...c·-;<¡7 Jazz. (31(. Fe~tivul lntrrnacionnl de 20 Anys Tall1•r dt• Mú~ic·J4. =---~;_;;:-:-"!:" ==u J=t:-N=O""VIMB= .Jazz. 20 Anp1 Tullt•r cic• Maí~it·H. Ho<"k & Blues. (3lè Fcstivallntc••·30 NOVIMBRI naf'ionul dc Juzz). 2DUIM8RI Ta·io J),·orúk. 'l'ut·iuu. (\ltí"icu uauh ¡.r:ràciu). Conct•rl Orq1w~tru Simrònit·n dt•l Granl'eatrt' del Liceu. Oir.: Sah odor 'ta~. Fihi1·h, o, orúk, Smétana, J onacck, 'larti:nu. En•embh• \ol'nl dc• luu>l!!mw. Ordte!ltre Fe~tival Amudeu11. Dir.: 'licbcl Corho:r. '\lnrtin, fl ümlt·l, lla)dn. (Euroconccrt). t CON CERT S 21 h SGAE 2J, 30 b CotXN'I'I! de Sunt¡.¡ 22 h Luz dc· Gut< 3 DEIIMB U 21 h 21 h Palau Auditori 4 DESIMBRI 19 h Auditori 5 DUIMBR I 20,:lO h llh U e eu Auditori 17 h Liceu 20,30 h Liceu 21,:lO h )lone~tir Quartet dl' !UlXOb 3+1. Ch ilotti, lhunet, López, Uauns. Feiersyein . (Avuinní~i ca). O•·feó Catnli• (patrodna t pe•· Fundadc) Caixn Pcnedè,;). Oil·.: Jo~~>p Vila i Casruïn,. l\túsien sacru i tradidona l i popular ..:utalana. Emilio Solla i Afulet.-No neto. Suite J»in;:;;:;ollt'liiW. (311- Fl'~li­ vul Intm·nudo nal dc· Jazz). Guslav Leonbard t, dnvicèmh al. (Crill'rium l\lu,ic·a). Orquestra Simfònit•n de BurceJona i 1\acioual dc> Cntahmya . Gil ShahllJn, violí. Jorcli Figaró, te nom. Oir.: Lawrc>nre Fo!ltl"r. Bolinrt, Burtók, t1t> Publo, Rn~el. Orque,tru Simfònit•u de Barc•eloua i Nacional dc CataJnnya . (St•gona audidó ). El cas Mul.·ropou los , dt! .laiiiÍt•ck. Dir.: Antoni Ros Mlll·hl1. Orcruestru Simfònica d.- Bn•·c•c>lona i Nucional dc> Cataluu)n . (Tc>rcera uudidó). f{c•dtal Gulina Gorchakovu, "opruno. Larissa G•,rgieva, ¡1itmo. Glinka, ()nrgomij~ki , Uim ~ki-Kór!ln kov, Bnliakirev , Txail..ov:<ki, RokJunàui ncH El l'as Mahropoulos, de Jnnócck. Dir.: Antoni Hos }Jarhia. Orfcó Cutulà (patrcwina l per Fundació Cni.xa Pcncdl>:<). :\laite Estl'tlda, l'!opruno. Marguricla Lludó, c•outralt. Lluís Vilnmnjó, tc•not·. Xtl\'il•r Comot•et·a , hnh.. Dir.: Josep Vila i Ca~uñas. Missa, dc• Vaugluuu William~ i mÚ>Sic·a tradiC'iouaJ i popaJar c·utalane~. 21 NOVIMB U 18,30 b Esglt-~ia Cor Femení Scherzo. Arnau f'arré, or~ue. Dir.: Síhia Gil. (X Tnrdoral ci'Ürgttt• al Pem·tl èH). CoraJ Sunt Jordi. Amau Fur·•·é, or~ut>. Oir.: Lluís Vilu. (X Tardorul d ' Or¡;ue al Penedl•,.,), Ai~"Uavivu Quartet. Ellington, Ger~hwin, Porh'r, Goodmun. (;•·up fh' Cant Burcelonu. 2aNOV IMBU Tt>att'(' :\lunicipul Mrtria Swnrda, de Donizl'lti. Dir.: FPderit•o Garcíu Vi~l. (Òpera a Cutalnnva ). 19 h Auditori Barruclu'l Audit<lri BarrncJus Auditori Bu.... uclus 22 b \uditori Barrndas Adolfo Ostu-Toni \.ui'I Ò. Gurcíu Lort•n. Burcelona Collagt•. S('hubt•rt. C ~or Nacionul dcl!l Petits <:untors d 'Andon·n. lgnul'i Rihns Tale ns, or¡;ue i piruw. Oir.: Cutherinc l\1etayet'. Orquestra dc Cambra Tc>alrt• Uiurt>. Homcnutg<' u Ouke Ellin ou. 19,30 h Prioral cl t> St. Pc•rt- 20NOV IMBU 21,30 h 26NOV IMBU 21 h La FurànduJa 28 NOVIMB RI 18 h La Ful'imduJa 6 NOVIMB RE 17NOV IMBU 10 dt>l TalJer d 'E!rtucli" l\tcdicnuil de 21,30 h Teatr1• Forllm) 1aNOV IMBU Gt·c·~orià Centre• CuJturaJ 20 h Cenlrt• Cultural ~!aritl Stuarda, dc• Donizt-Ui. Dir.: Ft•deric·o Gart'Íu Vi~l. (Opc>ru il Cntalunyu ). <.:or de Cnmbra femc•ni Scbf'r:t.o. ]o!IC(l 1\f. :Uas i Bonet, orgue. Fuuré, Poulc>ne, Brillt>n, Brnhms, Rc>fjt'r. Orctne>~trn Simfònica del \ull(>s. Albt•rt 1\it•tn, Jliano. Dir.: Ac·hint Fic•tller. Rakhmlwi ncl\ , BruJmtl!. Lc•itlzige•· Str·c>ichctuurtell. (VI Feslhnl de 1\hí~iques Contc·mlOràniell . Orfeo ed,Euridic e. dc• Gluc·k (\cr9ó de conr1•rt). Dir.: \llwrl \•·gudo (O¡wra a Cntalwtyu ). Orfeo eci .Euridic(', cle Gluck (vcr:<ió d(' cooc•t•rl). Dir.: Allwrt Argudo (Opera a CatuJnnyu ). M(lria S trumla, ell' Donizt•lti. Dir.: Federi('fl Garcín \'igil. (Úpera a Catalunya ). l,cipzigt•r Strcich(lll llrten. (V I Festivul de l\lú!<ic1ues Cont<•rnlm·ònieil . CONCERTS Palau Cougre$os Simfòni<·n l'lndonul dc Roruanio. ~Iclani )lestrc, piano. Dir.: Pnul Popc~ru. Poulcnc, ~o:.takó,ih.. Rnkhmànino,, Copland. Prokófic,, Rim~ki-Kóro;ako,, ~lcndelsohn , Orquc~tra :::-~::~~~:::::=~;::=:=:==:~~~:::::::::::::-~G~e~r~~~~~~~~i~n~,~B~t·r~r~l~~tc~i~n~.----------------------------------Ccntre Cultural 11NOVIMBU 21 h Centre Cultural 1PNOVIMBU 2l b Centre Cultural 21 NOVIMBU 18 h Cl•ntre Cultural Or<¡uc~trn Simfònie•n l\ucinnul de Roruanht. Mclani :\lestre, piano. Dir.: Paul Pn¡l('<4cn. P oulcn r, "o:;tukóvitx, Rakbmlmino,, Cophuul , P•·okófh•,, Rim~ki-KórsnkO\, l\lc•nddsohn, Gershwiu, Bcrn~tdn. Co•· de• Cmnbrn !le•l Palnu dt• la ~l,fu.ica Catalana (patrocin at pt>r FllOdal'ió Cnh.n Cutulunya). An¡.wl Soler i Jose}l Surioynch, pinno. Oil·.: Jo•·di Cnsnl! Buyt•r. Brabllll!. (Fondadó Caixa <lc TcrJ'IIIIIIU). Lcipzigt>r SIJ•t•it·lu¡utu·lt•tt. (V I Fe•l!tivul dc l\fúsi<¡ues Contem)Orànics). Lnnònima lmpe•·inl. Trnn.'\figur(l(:ions. (Fumfnció Cai"a dc• Terrnl'~n). Auditori P. Casals Gerurdo Arriugn, guitnrrn. Pom·c. Uobet , Pujol, Saínz de la El Petit E:<u·l. Cor Jow~< Vt·u~. <:ur Orfeó Parroquial del Vcndre~IJ. Conrrrt dt• Smlln CN·ilin. Da,id Ru~~l'll , ~itarru. Giuliuni, LoeiiJet, ~fax"eiJ D a, ie;:., :\Iom ~lnzu. 21 NOVIMBU 12 h Auditori P. Casals 21NOVIMBU 12 h Auditori P. Casals Teatre Atlàntida Orquestra Simfònicu 1\ncionul d e Romania. Meluni 'le¡str e, piu no. Dir.: Pnui Popt•s('u. Powem·. Xostakó,itx, Rakhmànil•o,, Co~1lund, Prokólit•\, Rinll'ki-Kórsakm. Meodelsohn, Gt>r"b~in, Be•rn~tt'in. ¡;;;¡ E;" = .... .~ a ~' iif 181 11 PANORAMA Amplificació: els previs. Consideracions finals L'article publicat el mes de setembre va iniciar una petita sèrie entorn de l'amplificació dels sistemes de reproducció musical. Els preamplificadors o previs en van ser el tema inicial, centrat en una introducció imprescindible, i també en les diverses funcions, tipus i parts. En aquest article deixarem tancat aquest tema amb el tractament de la tipologia dels previs i els elements que ens poden ajudar a determinar la qualitat d'un producte. Per JORDI MARTÍNEZ I CATALAN ls di vcr·sos clements que configur·pn un ¡H·e vi poden es tar di s pos at s i també ha ver estat dissenyats d e maneres difer·cuts. Cada fabricant exposa les seves ju stificacions per a la utilització d ' unes característiques o a ltt·es. Gen eralment, Lots els dissen ys són presenta ts pels e t·ead o r s corn la millot· opció del mer·ca t. E l coneixement dels diver·sos tipus ens pot ajuda t· a entendr·e més bé le!> especifica cions de cada producte. E Tipologia El primer aspert e que eaJ considerar· en un pr·evi és el seu dissen y gener·al. En fun c ió d els tipu s d e components a ctius aplicats als circuits podem con ~o id e nn-ne tt·es : d'estat sòlid, híbrid o amb vàlvules. Els prirncr·s utilitzen els c.J enominats tran si s tor·s (dis po sitius eleetr·ònics d 'estat sòlid que utilitzen les pr·o pi e tals d els mate r·iaJs semi condu c to r·s p e r controlar i amplifi ca r· e l ro r·r·c nt e lèc tric) . Aquest component tan p('tit i alllora dura ble, econòmic, d e ba ix eon- B.A.T. distribuïda per Audlo Crlsell ens permet observar una construcció dual monofònica. La simetria del disseny Indica aquesta estructura sum i gran fiabilitat ha substituït les vàlvules en la gt·an rnajor·ia de productes comercials. Les vàh•ules només s'utiützen e n de terminat s productes i en à mbits en què el seu so es considera més natura l que e l dels transistors, m a lgr a t la seva antiguitat. Hi h a pt·oduct('S qu e utilitzen una h anej a d'a mb dós ~>is­ temes: són els d en omina ts previ!> híbrids . Una part d e ls diver·sos dissen ys mterior s utilitzen qua lsevol tipus dels transistor s e""istcnts i d ' altr·es parts utilitzen Yàlvules . Els dissen ys amb v àhules só n freqiientrnent utilitzats en els pr·cvis p er la seva calidesa sono r·a i durabilitat, atès qu e n o treballen en condicions tan exigents com en les e tapes de potència. Sovint poden presentar problemes d e soroll de fon s arran de les caracte i'Ístiques d e les vàlvules. E n aparells, p erò, en què la qualitat dels componen ts i l a impJe me nta ci 6 dPIR circuits és r eeixida, el r·esLtlta t ~>O­ nor és excel·lent, amb un nul sor·oll de fons. Un altre a specte que cal conside,·ur· és la quantitat d e canals que pol ge!>tionar·. A banda dels recentment apareguts previs d ' àudio vídt'o a mb capacitat p er controlar un mínim de cmc canals, la tipolob'Ía més comuna és ]a denominada estè 1·eo. En a quest cas tenim dos canals (dr·et i esquerre), que es correspon en amb la tècnica d'em·egist ra ment utili tzad a . Aquest tipus d 'apuells es d enomÍllen previs este t·t•o fònic~o. En ruYells més sofis ticat!> p ode m obser var, esporà dicarn t• nt, la ulilitz a c ió d e previs monofònics: és a dir·, que ulilitzen un aparell p er a cada canal o, en el seu d efecte, els ins taJ·le n en una mateixa unitat. La jus tificació d' aquesta opció es fonamenta en Ja tota l scpaL'a ci6 d els canals i també d t> la seva alimentació. É s aques t dan·er· as pecte el que sovürt condiciona la tipolo{,ria d el pl'evi. L'a lim e nta (' i6 d ' un a p a r e ll el('ctrònic és un dels aspectes més impo r·tants per a l' aprofit a ment d' un bo n disseny d e circuit. Tots PANORAMA 181 els ci•·ruitl! demanen una determinada quantitat dc tensió en determinats punts. La qualitat d"una font d"alimentació és fonamenta] pe•· tal d'assoli•· aquesta fita. Molts fab•·icants millor·cn models existent:. bat.ant-se en una sob r edimem.ió de Ja font d'alimentació per tal de satisfe1· qualseyol demanda del circuit a mb total precisió. Podem conside •·a •· dos tipus fonamentals d'alimentació: la simple i la doble. L'alimentació simple és la més f•·eqiicntmcn t utilitzada en Ja majo•·ia d'aparells. El tem1e es correspon amh la utilització d'un ú ni c t•·ansformador i no amb el disse11y dels c ir c uits. L a prob le m à tiea que pol pn:sentar aquel!l tipus d'alimentació és la influèn cia que tenen els senyals d'un canal •·especie d e !"altre canal, per la seva interdependència. Si un canal està reproduint un passatge o instant conc•·et en què demana tota la int ensitat que el transformado•· é& capaç de genera r, l'altre canal et. pot queda•· amb una alimentació clefi<:icnt. A causa de l'elevat preu del t1·ansfor·mador i els comp onents dc- la font d'alimentació, sovint els fabri cants ajusten en excés les possibi lita ts d 'aquest punt tan impo rtant de ls aparells. En e l cas d c l a utilització d 'un trar1sformador pt·ou generós, les mancances d'ali mcntació no existir·a n gr·àcies a la poca tensió q ue un p•·evi pot demanar en contraposi ció amb una etapa de potència, per exemple. En con tr·aposició a l'alimentació simple tenim la doble, que en realitat són dues alimentacions independents; una per a cad a canal. D'aq uesta manera s'obté un a nul·la inlen·elació de canals i permet subministrar tola la tensió especificada. Darr·erament s'utilitzen transf01·mado•·s toroï dals. Aq uests ll·ansfonnado•·s amb forma d'aneU es caracteritzen per un cost més alt, d'acont amh la seva elevada dificultat const•·uctiva. Els avanta t ges e n ju st ifiqu e n e l p•·eu: me n ys disp er sió d e l flux elec tromagn èt ic, amb e l consegüent milloe a profitament d el transformador, i també una co ns iderab le reducció dt' la inducció sohr·e a ltres components dc l'aparell. Tota aquesta casuística entorn dels tipus d'alimentació s'arrodon eix am b la pr·àctica de scpa•·ar tots els components q u e formen part del bloc pt·incipal d e l p•·evi per tal d'evitar absolutament qualsevol intet·fer·èn cia entr e compon ents. Així, parlem d 'alimentació interna o externa , sego ns el cas. L'externa presenta millores son ores, però en ca •·e ix notablement qualsevol tipus d c p•·oclucle en haver d 'utilitzat· du es unitat s e n comptes d ' una, a band a de lots ds complements necessa •·is. Un darrer asp ecte també fonamental en el coneixement de la tipologia d ' un previ és la utilitzac ió de circ uit s balauccjats. Aquest tipus d e sistema prové d el camp p r ofessional i es basa f' n la u tilització de dos senya ls (positi u i negatiu , a banda del n e ull·e), que permeten d'entrada una separació considerable dc-ls a par e lls sense pèrdua de senya l a causa d c les cat·acterístiques d el sistema. Sovint , però, els fab •·icants només si tuen uns connectors especials en rexterio •· de l'aparell, però inte rnament e l senyal és tractat de la manera habitual. En aques t cas no podem padar d 'un dissen y balanceja t. Aques t tipus de disseny comp orta la duplicació de la majoria d f'ls co mponents per on passa el sen yul, amb el consegüent i l'lc •·e me11l de pre u , especial me n t si utilit zem co mponents d e qualilat. Les millores sonores que s'obtenc:-n amb aquest tipus de cir·c11its són pc•·ceptibles sempre qu e el disseny sigui corr ecte. També ca l obser·var si la r esta d'aparells d'un sistema presenten aquesta tipologia per tal d'aprofitar· al màxim unes elevades prestacions. Elements de decisió Determinar quin producte pr·csenta una millor •·elació q ua litatpreu o un millo r so són as pcc:tes dels q uals un bon comercial e ns hamia de saber infonna•· pe1· decidiJ· per nosaltres mate ixos. La seva op inió és el punt de r efer ència vàlid, per ò la d ecisió ha de ser nostra i no cal tenir por dc considcra1· òptim un producte qualificat e n sentit contrari al no!>tre. Lu qüestió del so és, possiblement, la més delicada, perquè cal una g1·an ex- pe•·ièn cia en diversos aparells i en la m(rs ica en dir ecte. Hi ha aspectes prou objectius que ens poden ajudar a fer una tria inicial. El primer interrogant que sorgeix se centra sobre la quantitat de controls que un aparell ha de teni•·· És comprensible que més fwlcions utilitzant la mateix a qualitat d e components generarà p r oductes d c preu més elevat. Aquest aspecte presenta d os vessants: d'una banda, .l'ús que en farem i, de l'altra, la qu alitat sonora. És r ecomanable no escollir un producte a mb una cruantitat de funcions que no u tilitzarem . Per tant, f iltres com nwting o louclness crec que no són indispensables per a la majoria de pe1·sones. L'equalitzador es pot analitzar en els mateixos termes. perqu è és molt difícil d'obtenir-ne un de certa qualitat, a banda que cal sab er-lo utilitzar correctament per tal que no esdevingui una joguina. Hi ha un corrent força estès q u e associa e l eva t n omb1·e de components amb modificació del senya l originaL Aques ta idea força estesa en el meecat britànic és també d efensada per la majoria de puristes d 'ureu. La idea és correcta i encertada, p erò cal r elativitzar aqu esta proposta, q ue duta a l'extrem només considera necessa ri el selector d 'entrades i el volum, perquè la majoria d 'enregistr·a me nts no són p erfectes i per tant una modificació del so original tampoc no seria tan trans<·en· dent. Darrers aspectes q·ue cal considerar són Ja quantitat d'entrades i la modularital d el s aparells. lJn apar·ell ha de tenir les entrades necessàries en fun ció de les nostres necessitats i aJ¡,rtm es més per tal de p oder· ampHar en un futur el nostr·e sistema. La modularitat és un element q ue eaJ con siderar, atès que ens permet fer evolucionar L!n produ c te i també ampliar-lo. Es possible que aques t tipus d ' apar e ll s siguin una mica més cars, p er ò la in versió està plenament justi fica da. La decisió final s'ba de basar en funció de la qualitat sonoL·a sempro que els aspectes a nteriors presentin uns mínims acceptables i la fiabilita t del producte r espongui a la seva categoria . TE MA e totes les arts, la música és una de les que té una naturalesa més efímera en el temps. Perquè una obra musical només pren vida en el moment de la interpretació, finida la qual esdevé una creació en estat de latència, oberta a noves represes 1 rev1S1ons. Aquella condició essencial fou matissada al compàs dels guanys aportats pels ginys d'enregistrament i reproducció sonora, amb tot el que això suposà i les conseqüències de la qual no cal pas ponderar. Amb anterioritat a aquest progrés de signe tecnològic, allò que quedava d'un concert (a més, és clar, de l'enriquiment cultural personal) era la documentació escrita i gràfica que hi feia referència; és a dir, els programes de mà i els mitjans difusors previs d'un esdeveniment concret. I encara ara aquests elements són imprescindibles per complementar els factors en joc d'un concert, entre els quals el publicitari (per mitjà de cartells) i la informació que calgui per situar l'auditor davant la programació que li és oferta (per mitjà dels programes de mà). Programes de mà i cartells de concert són punts fascinants de la musicografia (per la importància de les firmes que hi han esmerçat els seus dots i la seva vocació) i del món artisticopublicitari (per les lmmenses possibilitats expressives). El Tenta d'aquest mes és una primera aproximació a un d'aquests dos aspectes, i molt poc conegut: el grafisme dels programes de mà i dels cartells. Poc conegut i, alhora, altanlent interessant; perquè l'examen i l'estudi d'aquells suports tras llueixen estètiques plurals, mutacions artístiques, possibilitats de les diverses entitats organitzadores (de la modèstia a una certa folgança funcional), canvis en els procediments industrials d'impressió, vinculació d'artistes de renom a aquest àmbit, etc. No amb afany exhaustiu (impossible, ateses les limitacions òbvies), però sí amb voluntat de testimoniatge revelador i com a estímul a futurs treballs d'investigació, és posat a la consideració dels lectors un aspecte molt poc divulgat del fet musical. Cartells i programes de mà., una faceta poc coneguda TE MA Co nc ert i grà fic a: un se gle de pro gra me s de mà Per NORBERTO CHAVES El progr ama de mà, gèner e gràfic ls occident als han comprès -només molt r·ecentme nt- qu.e les vel"Ítats d'una cu ltura no s'han de cercar exclusi,a ment en el pensame nt filosòfic o en els grans gèneres artístics, si nó ta1ubé en els objectes més senzi lls de la quotidia nitat, aquells que ac-ostum en a passar desaperc ebuts, oc-ults darrere dels seus pt·opis usos. En el tE-rreny de la cultura gràfica aquesta comprensió ha permès que es t·evaJori tzin gèneres populars com el cartE-ll anònim, els grafiLi i la mutúó de producte s gràfics espontan is d'imprem tes i ediLor·s. En aquest context podríem situar també una pe~a ja pr·ou antiga, el program a de mà, ,·eritable gènere dt> comunic ació cultural, parent directe del cartell dc teatre o del catàleg d'exposic ió. Pr·àctica ment totes les expressi ons dc les arts dt> la intt'rpre tació -el teatre, la dansa, l 'òpera, l'especta cle cinemat ogràfic- compten amh aquesta peça; però és, sens dubte, eJ pr·ogram a de <·onC(H"l el qu e t é rang d'aeque tip. Seguram e nt , aquesta prerroga tiva prové de la seva més gr·an utilitat pt·àctica com a docume nt de consu lta, ahalls, durant i després del concert: pocs melòmans renuncie n a la 'erificac ió del tempo dels movimen ts o a la lectura de la lle tra de les obres E c~mtades. Peça tan útil com element al, els seus requct·imcnts g•·àfics es redueixe n bàsicam ent a la clareda t elf' les referènc ies musicals i d'un cert grau d'identificació amb el caràcter del concert, el cicle, la instituci ó o la sala. I poc més. Potser aquesta simplici tat dels requisit s él> el que ha afavorit la prolifera ció de solucion s gràfiques de molts diferents tipus. Ona anàlisi del material local durant pràctica ment un segle permet detectar una àmplia varietat d(• pt·ogram cs eu tols els seus aopecteo : textos, iHustrac ions i formats són tractats de manera molt divt>rs~ no només a través del temps s in ó, fins i tol, e n una mateixa època. Així, aquest car·àcter dt> gènet·e, propi dels programes de mà, no es reflt'cteix en la c ristaHitz ació XXV FESTIV AL DE CADAQ UÉS Eduardo Chillida d'un model mínimam ent estahle quant aJ disseny. Més que plasmar un segell propi sembla que agafa en préstec els patrons de gèn eres p r òxims, com el llibxe, el catàleg o, fins i Lot, eJ cartell. Un refere nt music al hetero geni i una època eclèct ica Una altea font d'aquest a diversita t d els programes dc mà es pot cet·cat· en l'heter·og eneïtaL que predomina en el seu r·eferenl musical; així, doncs, (.com queda r1~colli t en el món gràfic del progr·ama un repertor i musical d'almeny s cinc ~egles? E ls cides monogrà fics su ggereixe n r·efercu ts explícits però divet·sos : l'instrum ent, el gènere musical, l'època, etc. La tempora da conH•nc ional acostuma a n•unir toles Jes expr e!>sions de la mú sica i, fins i lot, en un mateix con cert so len barrejar -se èpoques i estils contrast ats. AU..í s'explica que la gràfica dels program es de mà es pugui ajustar tanl al s lemes dominan ts tlel TE MA .. . CONCERT INAUGURAt 13 OCTUBRE 1920 P~LAU DE LA 1\fUSICA CATALANA p~ Estudi Josep Bagà Alllérlca Sanchoz concert corn, fent-ne C'as omís, proposar estètiques i, fins i tot, temàtiques autònomes. De totes maneres, l'origen més evident d'aquesta diversitat cal cercar-la en el mateix eclecticisme i les vacil·Jacions el:itètiques pròpies del segle XX; Ja velocitat de transfot·mació dels Jlenguatges i la fugacitat de la seva vigència. Així com en tantes alLt·es peces de la cultura gràfica, en aquests programes també es copsa el sincretisme d'una "època sense estil" que recone simultàniament a un o altre llenguatge formal i, encara més, s'entesta en la seva permanent innovació. Més enllà de certes adscripcions als gustos o a les tendències estètiques de "les dècades''. en els programes de concert hi ha la mateixa inestabilitat estilístiC'a que regna en la mateixa cultu ra del segle que és a punt d'acabar. Una cosa no gaire diferent s'esdevé amb Ja mateixa creació musical, en què els membres d'una mateixa generació s'han adherit, Estudi Baqués per exemple, al nacionalisme, al postromanticisme, a l'impressionisme, a l'expressionisme i a totes les seves possibles combinacions i formes hibrides. El segle d(' la crisi del Uenguatge, en tots els ordres, no podia sinó condicionar, també, la producció gràfica. Resulta natural, per tant, que s'acumulin en poc temps, i fins i tot es juxtaposin, peces de la millor tt·adició editorial del segle xvm amb la tradició decimonònica de les at·ts aplicades, el disseny bat1hausià i les successives tendències artístiques i gt·àfiques que esclaten a partir dels cinquanta. A tall de tipologia En els programes de mà produïts per les entitats i els cicle¡¡ musirals catalans més rel1evants durant el nostre segle es poden detectar tres intencions clarament diferenciades respecte del sentit assignat a TE MA 181 36 ,');6 aqu estes peces: la p ura informació, la valoració artística i la singu)at·itzució mitjançant el disseny. Els qui van en canegar i pt·oduir els programes del primer grup van l'(~butjar qualsevol altra intenció que no fos la r eferència al concert i el seu context. El caràctet· de la seva diagramació -absolutament convencional ja en la seva època- podria semblar que satisfeia els interessos dels organitzadors i del seu públi<·. L'estètica d'aquestes peces s'inscriu, per tant, en les arts gràfiques tradicionals, l'ofici editorial decimonònic i el tractament clàssic dels textos: simetries, Lipografies "'de llibre" i recursos o1·namentals pt·opis de la cu1tura de la impremta. Hi predominen decididament els textos i, quan s'hi inclouen imatges, tenen un paper e~:~­ sencialment documental. El resultat és una peça gràfica d'una gt·an austt'ritat. El caràcter convc:-ncional de la retòrica gràfica aconsegueix evitat· que el lector hi pari esment, la torna transparent com les pàgines d'un llibre, en què l'única cosa "visible" és t'l que s'hi diu. Aquest tipus d e peça es troba gairebé exclusivament en les primeres dècades del segle i només •.·capareix esporàdicament com a simple desig historicis ta. Això es podria interpretar com un esgotament de l'actitud '•funcionarial" purament pt·agmàtica en la gestió dels programes de mà i el predomini progressiu dels programes amb algun tipus d'ambició creati' a o cultural. Entre les millors mostres d'aquest tipus hi ha els programes històrics de J'Odeó Català, l'Associació Obrera de Concerts o el Cran Teatre del Liceu. El segon grup es podria considerar una variant del primer quant a estil, perquè remet a criteris gràfics similars. Però manifesta una inquietud t·adicalment distinta da' ant el sentit del programa de mà: l'interès de dotar-lo de valors culturals propis. Aquesta modalitat -en molts casos contemporània a l'anterior- es caracter·itza perquè inclou peces artístiques, generalment dibuixos d'autor, que tenen valo1·s plàstics propis i, fins i tol, una temàtica independent, aliena al concert i a la mateixa música. Amb això, les institucions musicals posen en evidència una certa insatisfacció amb el caràctt'r merament informatiu del programa i un interès a posar-Jo "al nivell" del concert que anuncien. Aquesta variant, pt·ou curiosa, no utilitza les imatges com a iHustncions sinó com a veritables scpnates cultes, "valors afegits" en el sentit ampli de l'expressió. Així, doncs, el programa es prestigiava amb un ancot·ament dit·ecte en l'entorn plàsLic català de l'època. Sens dubte, la coHecció de programes fle l 'As~;o­ ciació de Música da Carnera de Barcelona és la que instaHa el paradigma d'aquest tipus de pecel:i. \ més d'interessantíssimes rep t·oduccions d'obre~:~ d·època, inclouen peces de contemporanis, entre els quals bj ha una extensa sèrie de dibuixos iuèdits de Xavier Nogués. L'esperit neoclàssic que respireu aquestes peces queda perfectament descrit en un text de M. Muntada (Valoració artística dels programes de mà impresos per l'Associació de Música da Camera): '"Pòrtic i invitació a aquest espectacle són els programes de mà que amb tanta cura elaborà, al llarg de la seva història, Mú.sica da Camera. Un per un, tots ells, porten Ull segell especial que els distingeix de l'anterior i en múltiples ocasions els eleva a la cat.egoria. de veritables «obres d'art». En aquest sentit, molts socis de Música da Camera van saber apreciar la bellesa d'aquests programes i encara avui n'hem pogut admirar d'emmarcats en les principals estances de llurs cases. Novament, en aquests moments se'ns fa evident el reclam de «l'obra ben feta» tan insistentment propugnat pel Noucentisme. El programa de mà forma part del conjunt de tot l'espectacle i, per tant, ha d'ésser premonitori d'allò que sentirem i veurem tot seguit." Una tercera actitud davant el programa él:i la que inaugura i sosté la modct·nitat: la t·ecerca d'originalitat en la composició gràfica per un interès de diferenciar-se; una certa compulsió a ranimació de la peça que, en reclamar l'atenció sobre si mateixa, tapa en cet·L grau el missatge que vehicula. Es tracta d 'un mandat inapeHahle, veritable tret distintiu del segle \.X. No es pot deixar dc detectar aquí la conflu(:ucia d e dues fonts aparentment autònomes: la cultura de Ja innovació, pet· un cantó, i el màrqueting de la cultura, pet· l'aJtre. Ambdós persegueixen, per la via de la singulat·itaL, un clar increment de la notorietat del missatge, un reclam més estrident de l'atenció: imatge, compditivitat, diferenciació, oferta seductora, modernitat, creativitat, moda o tendència de l'època s'entr<'llaccn per definir una no,·a genexació de peces t'n què la informació és absorbida per la persuasió. La peça adquireix va lor no pas per l'afegit d'elements culturals aliens, sinó per Jes seves pròpies car acterístiques formals, fruit d'aquesta tècnica d'afegit de valor que anomenem dissen y. L'autor gràfic de la peça sut·t, ai\.í, de l'anonimat: aparei\. el dissenyador. Aquesta actitud ha es tat assumida pràcticament per totes les sales i temporades principals df' Barcelona a partir dels anys vuitanta. A )es acaballes del segle :xx el prog¡·runa de rnà dc concert sembla haver patit ja tots els reclams pos¡;ibles i les expectali, es d'autors i usuaris. Potsf'r en eJ segle que s'acosta, de tornada de tantes t·e<·erques, recuperarà la seva humil i enorme funció original: ser el silenciós anunci de Ja mítsica eterna. TEM A Panorama històric i revisió del cartell de música culta del segle xx a Catalunya Per LAURA BELLVER ~ O..Ceó Ca talà i 1'1 Pala u de la M(tsica / conse!"Veu u na col-l ecció de cartells f(U<' són excel·lents r efer ents gràfics per c:xpJi('ar la vida musical catalana i que, a més, il-lusLt·en d' una manera singular l'evolució d e Ics a rts pl às tiqu es i el disseny al nostre país. Com a gèner e grà fi c, el ca r tell ha d e complir uns objectius comunicatiu¡,, ha de ser de lectura r·àpida i ha de p odt>t· St>r vist pet· moltes persones. P er definició, és u na obra efímer a, temporal. Té val or ment1·e compiPix la St'Va fun ció de comunicat. p erò després d e l'esd eveniment que anUllcia. la seva missió caduca i pet·d el M'u valor pragmàtic. Aleshores es treu del ¡,upor t on és coHocat i és substituït per un altre. E n el millot· dels casos, es guarda en a rxius fin s que adqLLÍreix un valor històric i es convet·t eix t' n una peça de museu. La fin alitat informa tiva d el cartell mu sical Ü ator ga una vid a difere nt del seu homòleg comercial. É s d' un cat·àclc l· difm·ent, ja que no està concebut com a t·erlam publieitari -amb el grau d 'agressivitat que la publir·itat comporta- ni ha patit el mateix d ecaïm(' lll que el cartell comer cial amb l'arTibada dc la tciE>vif-ió. El cartell anunciador de concer·ts i d'esdeveniment s musicals no ha deixat d'existir· ni ha estat sotmès a ca p ct"isi que no fos la pròpia de l'ac tivita t musical. El ca rt e ll d e c·a t·àctc t· mu sical que en s ocupa acostuma a ~>e r dc petit fonna t pet· coHocar-lo en espais inter·ior s. Es disLt·ihueix en enti tats culturals, petits comf' t·~os vinculats arnh la música i, lògicament, s't>xp osa a l centt"«' mu sical on ha de tenir lloc l'acte. Té una intenció esst>nciahnent informativa, dirigida a un públic intct·cssal per la programació musiral que ofet·eix la sala. La maj or·i a d E> c ane ll ~> mu sicals han estat condemnats, durant tota la seva història, a un disseny inexistent o ingenu com a resultat d ' un treball d'ofici, no dc disst>n yador. Fins fa pocs anys, tol allò que havia de ~;et· impr·ès es duia clil·ectament a la impt'l' mta , on els dibuixants Litògrafs i apre nents de l'ofi ci t'f' alit za vcn els encàrrecs d e manera anònima. Ells ordenave n la informació q1te t·Phietl sense preocupar·-sc ma¡,¡sa dels aspec tes comunicatius i formals del tr<>hall. •\ixò va comportar uns cat·tells de gran a uslet·ita l l'n qu(· els recursos gràfics o L COSTA •I grn'" vh•l411o•l•l l:•llllf;llb .J• I ·• ,..,.,., •.•. ,,,¡ Aotl•to d" t .. ,., f"oop · u"lu ~~'6 U" o<. ''"l$1,lll. ''"P(II!tt!OIII~• • ., Oi\.t"'"''.V•• I d• M¡ll!:u'- 1916, q ot!o1•o •o o df"' O. Íl"• I I ol( Xavier Nogués qualsevol llicència estèlica et·a anecdòtica o inexistent. Sens dubte, lHJUt'Sla falta de disseny era generalitzada en tols eJs à mbits cultut·als, p erquè, en gen eral, tampoc no Lt·obem millors exemples en la dansa o el t<>a t re. Result a ;.ignificatiu o b~>e r var com el cartell musical o d 't':~\. pos i c ion s, pe) seu valor cultural intdnsec, s ' ha con' E't·ti t en pÒ~> Le r al qual, d esprés d e pt·E>sct·iure, se li a tor·ga la fun ció d e recordatot·i -souvenir- i , dc vegades, és emmat·cat i penjat com si fos una olu·a d'art, tol presidint els interiors de les cases. Cent anys de cartells musicals El desenvC>lupamcnt de la indústria gràfica a final del seglt' '\JX va impulsar a Catalunya el naixement dc la pubücitat i va permetre l'apat·ició dels primer s rartells impt·csos. La maquinària moderna ofet·ia noves tècniques d ' im¡wessió, com la litografia , que reproduïa fid elment els ori¡~;inal s . Cap al 1875 amb la invencic) dt> Ja cromolitogr·afia sobre zinc es va aco n:>eguir, a mfs, el eolo t·. E J carte11 es va inte- TEM A ORFEÓ CATALÀ SOCIEDAD "LA PRINCIPAL" ....... _ _ dolo CAJA DE AHORROS DEL PANADÉS PALACJO DJ.: LA MUSICA U ,, fi C:t I IJ \ \ ,.,, J \\1 1.!'1 tmnr. r - - -,....,...."'-"'"'......,_•_ Josep Oblola 38 Antoni Bassó, aobro un dibuix do Picasso grar al món <'On temporani com a element quotidià. Els primers ('artells d el segle eren merament lipogr·àfics, sc n ~e cap tipus d e figuració ni ornamt>nt, mé~ SC'mblant:. a anuncis de diari que no pas a cartells artístics. Eren de gran format, amb grans ll e tre~ pt>r :.et· vistos a distància i sovint s'acolorien a mà. I.:abundant informació sobre la programació de l'esdeven iment es facilitava ordenada de manel'a j eràrquica i no deixava dubtes sobre cap aspecte de l'ac te. És inevitable comparar-los amb els cartells publicitaris que en el mateix període dissenyaven, incloent-hi la retolació, artistes del modernisme català, <'Om Ramon Casas -Anís delMono, Codorníu ... - , Adt·ià Gual o Al exandre d e Riquer, entre ò'altt·cs, inspirats en l'Art Nouveau fran cès i que pt·csentaven missatges breus i iHustraciom, que eridaven l'atenció. Durant leb prime1·es dècades del segle van comença t· a at·t·iba¡· les influències vien eses contra la tipografia i el disseny modernista. Aquí el canvi es 'a notar amb el noucentisme que en cara avui dia és presen t en l'ebperit de molts dissenyadors. Hi va haver una g1·an producció cartell ística, sobretot per anunciar esdeveniments culturals. E ls cartell!> que es con:.erven mostren que hi havia una (•erta preocupació per l'aspecte formal i comunicatiu. S'utilitzen gravats xilogràfics medievals o es reprodueixen r etrats dels compositors homenatjats per iHustrar el cartell. Es van en can egar treball s a cartellistes com Josep Obiol s o Xavier Nogués, que van postttlar els ideals de " l'obra bt>n feta" noucentista. Joscp Obiols, a més de ser un notable pinto1· de murals, va ser un dels ca1·tellistes més r epresentatüts oci noucentisme. Conegut per les seves il·lustrarions per a IJiln-rs i f"l seu cartell d e 1919 a favor de l'ensen yament en ca talà, el 1936 va fer el cartell del XIV Festival de 1\lúsica Contemporània, t'n el qual demostrava no,·ament el seu tale11t com lUJS HI.' MILLH .... ._~ . -. ,¡,¡- .Ilo•••••• JUAH TO.IUS y J. l. l\OHGUlRlS t1 • ..,. .,.Si Dibuix de Galí a iHustr·ador i dissenyador. Va r ecórr er als seus pcr·sonatges neopopulars, figures amables que dibuixaYa amh línies sintèticrues i degrad ats puristes. Preocupat p<~ r l'equilibri entre text i imatge, en el seu plantejament p la i abstracte poten ciava el valor visua l de les lletres, pet· la qu al cosa va saber aprofitar molt bé totes les possibilitats de la cromolitob'l'a fi a. Un a ltre cartell d 'extraordinària qualitat va ser el que realitzà Xavier Nogués per al r ecital ofert pel violinista Costa. D'ell cal destacar la delicada eomposició obtinguda a pat·tir de r ecut·sos gràfics d emcntals, en qttè el color es redueix al mínjm i el t~xt a allò indispensa ble. Denota una construcr.ió sf)guru i una claredat exemplar tot retent tribut al dinamisme nouccntitsta. A partit· dels anys quaranta alguns cartells presenten un cert cat·àcter bauhasià, malgrat que de fet el vaivé estilístic reflecteix un eclecticisme similar al que van viure les altres disciplines artístiques del begle. Els cartells acostumaven a ser encàrt·ecb directes a impremtes, raó per la qual l'autot·ia ha quedat en l'anonimat. Sovint utilitzaven la fotografia <'Om a •·ecur s gràfic i s'imprimien a una o d ues tintes planes. De composició formal senzilla, el dis¡¡eny responia a una simple ordenació j cràr· quica a partir d 'eixos centrals amb què s'or ganit· zava l'espai. E l 1948 es publica el cèh·bre cartell pubücitari de Polit Cruz Verde, de Josep Artigas, que demostra l'existèn cia d 'un clar interès social pel disseny. Sens dubte, el fet r epercutirà en l'àmbit cnltural, i es féu pal ès que malgrat tiratges irrisoris - uns trenta cxcmplat·s- hi havia una clara intenció per millorar els aspec tes estètics de les obres. En el di sse ny, la iHu sh·a ci6 o la fotografia apareixen com a leimotif en totes les composicions. S'utilitzen ¡Jetits gravats d'artistes reconeguts, eJltre els quals destaca un exquisit dibuix de Francesc d 'Assís Galí TE MA CENTENARI DE L'ORFEÓ CATALÀ Francesc Yodó per a l'Orfeó Català. També s'usen motius iconogràfics, i hi destaca l'ús d'elements ornamentals extrets del Supertipo Veloz, les peces tipogràfiques mòbils que Enric Crous Vidal va crear el 1942. La gamma cromàtica que s'utilitza és molt variada. En alguns impresos predomina l'ús de colors vius i lluminosos i d'altres presenten tons pàHids o apagats. Amb l'arribada de l'òfset s'obriren noves possibilitats d'impressió que permeteren més llibertat expressiva als dissenyadors artistes. En els anys seixanta van sorgir al país les primeres agències de publicitat i estudis de disseny gràfic que seguiren les pautes racionalistes vingudes de Suïssa. Müller-Brockmann, un dels dissenyadors més representatius de l'anomenada Escola Suïssa, el 1955 havia fet alguns dels millors exemples de cartells musicals de la història, en els quals a partir de formes geomètriques abstractes visualitzava suggeridors elements musicals. Sense cap mena dubte, peces d'aquesta qualitat eren vistes pels nostres dissenyadors, que s'esmerçaven a presentar obres similat·s. Cal pensar que és així com l'Estudi Bassó va fer alguns cartells per al Fòrum Musical, en els quals es copsa un disseny més modern i atrevit. Volien impressionar amh il·lustracions cridaneres, dissenys dinàmics, amh colors brillants i amb una certa frivolitat decorativa. Experimenten amb el llenguatge de la imatge, els enquadraments, les noves tipografies que oferia el Letraset i amb les possibilitats gràfiques de l'òfset. En altres exe mpl es es va mantenir la tradició d'il·lustrar els cartells amb gravats d'artistes. És el oas del cartell pet· al primer cicle de concerts organitzat per Fòrum Musical ell966, que reprodueix un exceH enl dibuix d el mite de Pan realitzat per Picasso. En les últimes dècades del segle sembla impossible situar el disseny de cartells en una única tendència estilística, fet que posa de manifest el Antoni Clavé tantes vegades evocat eclecticisme en les arts aplicades. Els dissenyadors desenvolupen dues o més idees a la vegada, recullen referències gràfiques del pop, de l'art conceptual o de qualsevol altre moviment artístic de la història. També s'observa que en moltes ocasions són els mateixos artistes els qui dissenyen els cartells. Així, per exemple, l'any 1981 és Francesc Todó qui dissenya el cartell del norantè anivet·sari de l'Ot-feó Català. L'obra fa referència al seu peculiat· estil de pintura paisatgística amb formes geomètriques i colot·s matisats que alhora aprofila per a la composició del text. El 1991, Antoni Clavé dissenya, amb Ja seva inconfusible abstracció, una obra per al Centenal"Í de l'Orfeó Català que, a més, fa referència al concepte de pòster sou.venir abans csmen tal. La fi del miHenni té com a denominador comú una recerca reitenda de l'originali tat i un interès per distingir-se entre els seus contemporanis, sensació que va in crescendo i que consolida l'ideal de "disseny d'autor". Així ho demostren els darrers cartells del Festival Castell de Peralada, en els quals l'artista dissenyador pretén la conquesta de l'espectador desafiant aspectes conceptuals de la comunicació. "L'obra ben feta" dels nostres dies demana més un disseny funcional respecte de capacitat comunicativa que no una preocupació per l'aspecte líric de les seves iHustracions. D'altra banda, la incorporació dels ordinadors ha facilitat el treball rutinari de l'ofici, tot estalviant temps per produir-los, però no deixa d'haver-hi una dimensió conceptual, preocupada a unir funció i bellesa, absent en aquells que ofereixen un servei de disseny gratuït -despesa que després recuperen amb el treball d'impressió- i que és indispensable pet·què aquest tipus de carteUs ocupi un lloc destacat en la història del disseny gràfic. MUSI CALIA R E T R A T , ALYARO PIERRI El gran pedagog de la guitarra clàssica 181 El passat mes de maig vam retrobar a Barcelol)a el guitarrista uruguaià Alvaro Pierri oferint un concert i impartint un curs en el cicle Europa en Concert i aquest agost ha repetit a Torroella de Montgrí amb la mateixa devoció envers el seu instrument amb què viatja per tot el món. Guitarra clàssica que es distingeix de la popular per la ferma voluntat de ser una veu legítima per a la història de la música i per als compositors actuals que la saben resituar dins del llenguatge harmònic contemporani sense deixar que es perdi cap nota pura de la seva expressivitat sonora. Per MÒNICA PAGÈS I SANTACANA e 40 580 om a pa r·!'ix la seva vocac ió mus ic al ? - T..a mrísica va apar èixer a la m eva v ida de manera natural. Els instruments van ser com j oguines sonores: piano, g uitarra i altre.~ objectes sonors, com la flauta o els tambors. En la m eva família hi ha molt miÍsic i això va f er que ja de petit se m 'e mpen yés cap a la música sense qne me n'adonés, co1n una activitat normal. Feia piano amb la m eva mnre; temin una tia guitarri sta , un e.~ et/tres e re n c cu¡.tants, i wt onde compositor i director d 'o rquestra ... 1 vaig anar aprenent fin s que es va convertir en wt plaer i f ins que vaig decidir sacrificar aquest p laer, deixar-lo En aquesta pàgina I la se güent, Alvaro Plerrl als Cursos lnternadonab d'Interpretació Musical de Torroella de Montgrí MUSI CALIA RETRAT del tot, i es tndia r dret. Pe rò el dret es va " torça.r" ... , i vaig tornar a la música. _¿Es va d ecidir de seguida per la guita na? -Sí, d e f et ·v a ig fe r g uitarra i piano durant m olt temps. Tots dos m'ag radaven . Per ò un dia vaig anar a llfontevideo per rebre classes de fa m eva tia Olga i vaig dei:tar enrere el piano. Sempre m'ha ag rada,t , i e m p e n e d eix o molt d'haver-ho deixa./, perquè el repertori cle piano és ww mera.vella ... - ¿El fe t cP c1>t udi ar a mb una pCJ·sona d e la Revtl f a mí Iin li va suposar un avantatge o també té fa ctor s nega tius? - Té co.~ Ps bones i dolentes. En general, bones. El f et de tenir el mes tre tan prope r em pe rmetia més oportunitats d 'estímul, de correcció ... Mai 110 vaig seguir un m ètode molt disciplinat d 'estudi, sobretot quan era p etit , sempre vaig tenir molta fa cilitat per aprendre i no valorava tant l'esforç que suposa. Després, quan et vas f ent gran p onderes wres nitre.~ l'Oses i la perspecti va et fa entendre més el que vol dir treballar sobre w 1 instrument, distingeixes el que és aprendre d el que és desenvolupar. - No ohs hmt tlixò, la disciplina sempre és nccessà t·ia ... -Eviden t m e nt. La disc iplina ben entesa., és cla.r. La que et fa 1irar enda·van 1. El U•m.ps té llavors dimensions diferents. -Què s'aprèn sob•·eto t .i mpartint classes magistJ·a ls? - Aprenc a aprendre. El que és interessant és descobrir que llocs prestigiosos com el Mozarteum de S alzburg o el Roy al College d e Londres no són necessàriam ent m olt millors que d 'altres m és humils. E s continuct apre n e nt a aprendre. f o em diverteixo m olt f ent classes i intento centrar-les a L'estiu, a partir de la primavera , més av iat fora de la temporada de concerts. - Quina visió té d el r epertori p et· a gtú tan ·a? - Dolenta. La guita.rra. té coses bones però no ha arribat. a tenir 1.m repertori de pes com el v io/[, p er exemple. Brahms no v a. comp ondre per a guitarra, Beethoven tampoc, Ha y dn tampoc, il1oza.rt. tampoc, Bartók tampoc... _ ¿Greu que és un instrument r ela tivament nou p er a la Lt·adici6 musical occidental? - Ho és, sens dubte. Una cosa és el repertori que j o anom eno "annex", com So r, Giuliani, o nom s per L'estil, que han tret coses de Ro.~s ini, d e Ha ydn o de Mo::art. '~nnex " perquè ha estat una casualitat, com Sor, catcdà, Jormat a Montserrat, que trobo inte ressantíssim, però que va desenvolupar altres ctctivitats que crec que no van permetre con .~truír 1111a obra considerable, tol i qne va ser molt popt~lar a la seva època. J.í1 f er av ançar la g uitarra. -¿Es pot dir que va ser el pion er ? - S í, v a. ser pione r en aque.ç t sentit, í amb Ginliani al mat eix temps, amb el que un va p od er aportar respecte de l'altre. Gi uliani era "11eí" de Rossini: Li agradat•a m olt Rossi11i. Pel que Ja al gran repertori, p er exemple, j o he toca/ La b ella molinet·a de Schubert i és interessant comprovar que Sc hubert , com que era m és aviat pobre, utilit z av a molt La guitarra com a instrument de treball, per compondre. Com que no tenia din ers per pag ar-se la calefac ció, es qttedav a. al llit i utilitzava La. guitarra. I quan m.és o m en ys tenia acabada la. idea que volia creeu; se n'anava al piano i ho escrivia.. I en la .~eva època , p el f et que hi va haver un moment àlg id d e La g uitarra, moltes d e les prime r es e di cions d e le s seves obres van ser f etes amb una versió per a g uitarra. La g uitarra com a i11strwnent realment interessant o més interessant és nwlt nou. El repertori verita bletnent interessant que existeix s'ha compost al segle ,\,\ i ha an a t in cr escendo: com ençant per Villa-L obos i Torroba, i després de la Segona Guerra trobem Britten, Hans W'erner Henze i d 'altres com B erkeley o Walton. Però g airebé sempre són obres annexes. Segovia v a tenir La sort d 'acomeguir que Torroba i Casteltttwvo -Ted esco compong tte ssin obres per a ell. Però sempre cal f er una. certa, t ria del qtte s'ha escrit. - Andrés Segov.ia va ser una figu¡·a cla u en la creació de r eperto•·i pe•· a guitarra. -Sí, és clar. Gràcies a. ell podem on som, fins i tot en el grau de comunicació de l'instrument. Però d 'altres, com i!Jiquel Llobet, com Barrios, eren, des del m eu punt de v ista , m és int e ressants. Llobet , com a nuísic era molt m és f ormat que Segovia, culturalme n t m olt m és evolucion a t i g uitarrístic am ent m olt més fàcil. Precisam.ent per tot aix ò la seva preocupació era tuta altra que exclusivament el repertori g uita.rrístic. La seva preocupació ex istencial e ra una a.ltrc1. Amb el coneixement que tenia de l'instrwnent, de la música , i amb la genialitat natural qu,e tenia, podüt haver f et deu vegades més que Segovia. Però es va quedar en una circumstància de v ida que a el/li interessa va m és, no ho sé, p er què no ... f un altre p ersona tge com Ag u stín B arrios, que també era llll geni, p erò p otser a. .~er 181 Truqrui 1ns 900 30 00 30 AGRUPACIÓ MÚTUA Faci's soci del seu futur MUSICAL lA RETRAT causa del seu origen i de la seva ciats o su ggestionats pel seu timbt·e la g ran qualitat de la guit arra, idiosincràsia es va quedar també i la seva expressió. que és la seva àmplia varietat de en Ull plànol més modest. És una -A tots ells els interessa la fo rtipltS de so. Hi ha w1 coneixement pena . Si Llobet hagués volgut, ma orquestral. És un període molt més gra n dels seus recursos exhauria pogut moltíssim. Hauria curt dins de la història de la múpressius. Aquest interès va sorgir pogut parlar amb tants composisica i la guitarra només és un inssobretot durant els anys seixanta tors extraordinaris de la seva èpotrument immergit en tol u11 ideari i els setan ta, i ara ja es dóna per ca, i en canvi no ho va fer. S6n les orquestral, sonor, en el qual ells suposat, per sabut. Hi ha compomeves sup osicions, potser estic innoven. sitors com Takemilsu que s'han molt lluny de la veritat... però -EJ lloc que ha ocupat sempre interessat molt per la guitarra i crec que va ser així. la g¡titarra en el panorama musical han sabut explotar molt bé l'ins-Pagar1ini va integ•·a e el violí espanyol, m és relacionat amb l'àmtrument, d'una manera mera veamb .la guitarra ... bit popular, Gl'ha separada um1 llosa. Leo Brower tam.bé és un al- Pagan ini e ra tut ca s a part, mica massa del gènet·c clàssic? tre exemple . Jo esp e ro i desitjo únic. L a .~eva geltialit.at tdt.rapas-És que de fet se'n separa tota que els guitarristes sapig uem estisola. S'aïlla sola. S'ha crea t nn mular l'expressió dels compositors sava qualsevol instrument que t.ola ta.mbé i violí el ca.va To qués. que no s6n guitarristes, la riquesa del no condicionament. S'ha guitarra com podia t ocar de fer entendre que no s'està qualsevol altre objecte. Era Alvaro Pierri es va donar a e nt per a l'instrucompon capaç d'exalçar-l.o per la seva conèixer des del seu Uruguai naque crearan algusin6 ment, gran capacitat musical. Però tal de ben jove, gràcies a diversos es podrà transque cosa na a més, amb les caract erístipremis, com el del Concurs Intermetre, comunicar, amb ques pròpies de l'espectacle. nacional de Porto Alegre al Brasi l aquesta caixa de so . Això Era un gran mlísic i Ull tipus o el Concurs Internacional de m'obliga cada vegada a molt hàbil que Jeia el seu coGuitarra de París. La seva activitat aprendre sobre el meu instrumerç de l'espectacle del virconcertística el porta a viatjar per m e nt, a saber desxifrar i tuosisme. cursos el repartir a i món, el tot com t oco, com aconseguir - El cas del Concert p er a tècnicament el aconsegueixo Mozarteum el entre imparteix que guitarra de Rodrigo és un cas demanant. m'està se que de Salzburg, el Conservatori de puadigmàtic en e l re pertori -GCreu que també s'hauria per a guitarra. Montreal i d'altres institucions douna mica més el púd'educar - R odr igo no va fe r un cents que el sol·liciten. A més de de la guil'apreciació en blic concert per a guitarra, ·va ser un virtuós de la guitarra, té clàssica? ta...-a fer un concert amb 15u.itarra. l'amor incondicional a la música, -Crec q~te el públic sensiVa saber inte15rar rnagistralel co neixement profund de molts ble serà sensible a tot allò d e ment aques t instrume nt e n altres gèneres i l'impuls de subliqua litat que li arribi, sigui la seva idea musicnl. M nnuel mar l'instrument per arribar a la el q1te sigui. El públic hispàde Falla no va utilit.zar la perfecta comunicació. El seu tanic ja la p orta en el seu codi guita rra perquè no sab ia genètic. La resta del m 6n , la rannà obert, jove i directe l' aprocom col·locar-la i com. que resta del públic d'altres païpen més a un perfil de músic moera una personn molt escrusos, tenen la guitarra molt polosa, va preferir no arrisdern que al tòpic de concertista m és assimilada culturalment car-s e . Va compondre una clàssic: el punt just de bohemi des de l'aparició de les guisola obra, e n home natge a seriós que sap acostar l'escenari acústiques i elèctritarres Debnssy, i hom s'adona que humanitzar la música. ques. està perfectament escrita, -GEl fet que la guitarra sigui que sona moll i molt bé, amb lo¡·ei en la música mol'instrument ta la seva finor, h1tmor i g1teto que l'ha p erjudicada molt, d'alguna maperjudicat ha derna intel·ligència. Va fe r dues citaen aquest sentit. Es un problema en el món clàssica rra guita la nera cions d'obres de Debussy en nn molt serió s. Però, sortosament, musical? gràcies a la formació musical que entorn de guitarra com volen t -S6n coses totalment diferents, es té avui dia, a l'accés que hi ha dir que realitza·va en certa maen certa manera hi ha ajuperò educauna a nera el que tot.s dos haurien voloccidental món el en dat. És cert que si v as pel carrer ci6 musical. ha don at la possibiligut arribar a fer. L'imagitta.ri de amb una guitarra i esmòquing, a tat que actualment hi hag i IU/ Debussy i de Ravel nu pot ignomolta gent li sembla una contraaugment de la qttantitat de guitarrar la, g uitarra del seu pai¡;atge dicció ; en canvi, si portes el cabell sonor: ristes q1.te s'acosten a la mlísica llarg i vas a mb texans, ho troben clàs¡;ica. Com a con seqüè nc ia -És c:erlame nt curi ós que els normalíssim. La g uitarra elèctrid'això, cada vegada hi ha més autors francesos d'ac¡uesL període ca és un fe nom ett de m asses i la compositors que s 'interesse n per impt·cssionjsta i postim¡lressionisg uitarra clàssica, no. El clà-ssic i la guitarra i que amplien repertota, com P oulen c, Mi lha ud i d 'ale l popular t enen una frontera ri, com Boulez, Balada i d 'altre¡;. tres, no a n ·ibin a compondre per a molt fràg il. de s'adonen S'hi interessen perquè guitarra tot i estat· molt influen- 181 PANORAMA Als 250 anys del seu naixement Goethe i la música 1 "lo mus1co, en el seu vertader sentit, es vol molt menys de lo novetat o, per d ir-ho millor, com més vella és, com més hi som a vesats, tant més eficaçment obro e n nosaltres." Johonn W. Goethe (17 49-1832) Per MIQUEL ALSINA a id e a co ntin g uda e n aqu est afodsme de Goeth e expressa alguns d els t'lements pt·incipals d e la seva concepció estètica i -en concr e t- d e l lloc i la fu nc ió que el gran escriptor alemany atorgava al fet musical. Un a rt, la música, sobre el qua l va manifestar una actitud prudent i a vegad es plen a de p•·ejudicis. Uns prejudicis que, entre altres coses, var en mantenir-lo crític davant la música de Beethoven i en una sorprenent indifer ència p er l'obra de Schubert. P er ò la celebració, enguany, dels 250 anys d el naixeme n t d cJ gt·an poe ta no deixa dc te nir, p er aquesta raó, un lo marcadnrne nt mus.ical. Un fe t justificat, principalme nt, per l'etlOI'mc r eper cussiÓ que tingué robra poètica i narrativa de Goethe en la majoria dels compositors de l'època romàntica. P e t·ò to t·n a nl a l' aforis me i al p e nsa me nt mu s ica l d e Goe th e , sembla cla r com aqu est resol el conflic te r omàntic entre f orma i subjecte amb una crida a l'ordre i un clar refús al paran y d els sentits que -segons el p oeta- so vint condueixe n a l desig d el d esconegut. Això, en el cas d e la trajectòria de Goethe com a escr iptor, pot entendre's com un r clrocés o, en qualsevol cas, com el rebuig al camí marcat a l ' inici d e la seva obra i un r etot·n a les directr·i us de la ll·lusll·ació que el situen en una incòmoda c r uïlla. Doncs el r et r obament amb el pat·acligma de la raó, torna nt d ' un d esenft·enat idiHi amb e l m ó n d c Ics passions , l ' haurà d 'e n v olta •· d'una aura d 'ambigüita t i c riticat aburgesament. En aq uest punt, Ja seva con - L 181 44 5/J.S cep ció musical pren la sintonia d e la j erarquització k a ntiana, e n la qualla p oesia és l'art suprem i en canvi la música, pe•· la seva immediatesa i la seva d ep endèn cia vers el món de les emocions, ocupa un lloc discre t, ben diferent del que pensaven els autors genuïname nt romàntics (E. T. A. Hoffmann , Holderlin, Novalis, entre d'altt·es), que conside r a ven la mú sica com l'art més sublim. Goethe, que manifestava enonnes l'esm·ves davant la utilitat de la música com a eina de con eixement, limita va els seus gus tos musicals e n g ran mesura. Per davant d e to t, una dis tin ció b en clara: a una banda Ja música r eligiosa i e n una altt·a la m(•s ica laica. E n la música r eü briosa no sabia trobar res millor que la poUfonia v ocal sense cap tipus d'acompanyament, mentre que la música instrumental d e I-b yd n i Mozat·t - i en especial els seus A llegro.~- !·epresen ten l ' id eal d e Go e the p el que fa a l'anomenada música profana. Així, en aquest daJTCJ' apartat, el seu r ebuig a qualsevol manifes tació de tt·is tesa o afectació és . contundent i sense excepcions, i en aquest sentit els Adag ios de Beethoven li mer eixien els pitjor s adj ectius i la més gran desconfia n ça ver s el que ell anomenava la "cara d emonía c a " d e la mú s ica , una qüestió que el va ma nlerúr dista nciat de la majoria d e compositor s que li foren coetanis i en una a ctitud d e prudèn cia que va Cat'acteritzar-lo durant tota Ja seva vida. Aquestes considet·acions, a més de poder-les r essegui•· en di ver sos episodis de la biogra fi a de Goethe, qued en esp ecialment d escrites en escenes d ' obres ta n signi fi ca ti ves com L es afinitats electi·v es o Els anys d 'aprenentatge d e Wilh elm Meister. En el primer cas, la n1úsica juga el pape t· d ' un e nl •·e tc niment en Ja monòtona quolidianitat d els a r·istòcrates que pt·otagonilzen la novel·la, els quals LI'Oben en la música de camb•·a que dis mateixos inluprete n una pt·oj c<'ció dels seus sentiments. Ment•·e qu e al Wilhelm Meiste r la fi gu¡·a d e l'arpista ser veix a Goethe p et· fer un r etrat d el que ell entenia com a natut·alesa malaltissa d e Ja música i d els qui s'hi aboquen buscant-hi qu elc om d e transc end ent. P er ò una cosa és la valoració i els gustos musica ls de Goeth e i una alt~·a la impot·tant recepció que tingué la seva obra en els composito1·s del segle Xl X. Els ver sos d e l'arpista, per introduir-nos en aquesta segona qües tió, v are n propiciar dos esplèndids reculls de dos dels més g t·a n s mes tres d el líed: Franz Schuber t i Hugo Wolf. P el seu Lo ad olorit. a voltes fins i tot agònic, els tres Cants de l'arpista encaixe n a la perfecci ó a mb les constants estètiques d 'aquests compositors i són un primer exemple de l'ex tt·aordinària fecunditat musical que va prop iciar l'obra de Goethe. Els compositors de Goethe De tots els gèneres musicals, és el lied el que relaciona de manera més àmplia l'obra de Goethe amb una llarga llista de compositors, p ertanyents tant al romanticisme com d e b en entrat segl e XX. Un d els casos més emblemàtics és indiscutiblement el d e Franz Schub ert, que va escriure més de setanta lieder sobre poemes d e Goethe. P e r·ò aquest és també el p oeta dest aca t d e lie d e r d e S chumann. B ra hms, Liszt , Wolf, Zemlinsk y, Schoeck i Web ern, entre d' altt·es. Amb textos p r ocedents ta nt de la seva poesia lú·ica com de l'anomenada poesia è pica. I en aqu es t segon ca s, més concretament , del Divan d'Orient i Occident, extraordtnària amalgama de cultures i tradicion s que fou es pecialment at•·actiu pe L· als compositors modernistes. Finalment, tot i els mèrits d e Mozart i Beethoven en el gèner e -també amb b ells lieder sobre poem es d e Goe the , com les qualt·e ver s.ious d e Selmsucht o la divertida Mephistos Flohlied-, l'C· cordem que és amb Gretchen am Spinnrade d e Schubert que un au- PANORAMA .lohann Wolfgang voll Goethe (oli de .I. K. Ste ller, 1828) tor com Alfr·e d Ein s t e in considera que n eix pròpia ment e l lied romà ntic. I és l ' univer s d e l Faust , d ' on prové l'escena d e Cretclt en o la cançó de la puça en el üed de Beethoven, que hom troba un altre Uoc comú entre Goethe i la música i en el qual els compositors varen llançar-se en un ter·r·en y extremament fecund p er a Iu seva inspir·ació. Hom pol pa rlar, en aquest cas, d'ob r es sen yer es d e l reperlori romàntic. La Damnation. de Faust d'Hector Be r·lioz, Szenen a.us Goet.hes Faust de H.obcr·t Schumann, Eine Fau st-Symplr onie d e Franz Liszt o la Simfonia núm. 8 d e Gustav Mahler - a nrés d e les tres aproximacions ope d s tiquc>s compostes per Gounod, Busoni i Boito- ressegu eixe n un ca mí que transcone pe r· tol el romanticisme i ens condueix, ja en el segle XX, a les portes d e l' anomenada ova )'l úsica, per a la qual la figura d e Goethe té també una s ignificació especial. Les músiques del Faust representen en si ma tei.xes interloCllCions impor·tants entr e els compositor·s i el que podria considerar-se l'obra magna dc> l'esct·iptor alemany. IJobra d e Ber-lioz, per· començar, es basa en una interpretació ben lJiurc de l'obra tic Goethe en la qual cond emna fina l de l'àusl 11'és l'elemen t· més d es taca t. Els elements d escriptius i l'exuberància instrumental són, en especial, els eleme nts més d estacats d ' una de les obr es més importants del romantici s m e fr·anc ès. L'obt·a d e Schuman, d'altra banda, està enfo- cada com si es tractés d'un ontol"i i, a diferèn cia d e Bed ioz, empra ta mbé textos de la sego na ptrr·t d el Faust, la qual cosa convet·teix aqu es ta oh •·a en la primera aprox imació musical a un text que en general s'havia considerat decebedor en l'ambient dels m ·úsics t·omànti cs. A les simfonies d e Liszt i Mahler, el text emprat -en ambdós casos al darrer moviment de l'obraés el Chorus Misticus amb qu è conclou la segona part del Faust. En l' obra de Liszt, els tres moviments es dediquen, consecuti vament, a Faust, Gretcben i Mephistopheles i r es pon e n a una intencionalitat musical descriptiva. Amb Mahler, en canvi, l'apat·ició dels textos de Goethe vesteixen un " final f eliç" per a la q u e es considera l'obra mes tra "oficial" del gr:an compositor vienès. L'adopció de Mahler és en bona mesm·a utilitària i sembla respondr-e a l'estètica del contingut dc Hegel -segons 1'obse r·vació d 'Ad orno- , tot considerant que l'obra esdevé suhlim si també ho són els temes de què tracta. Encara en el r epertor·i r o màntic, hi ba dues obres que cal esmentar per la seva extr aot·di nà ria bellesa i també per la reinteq>retació que s'interposa amb el missatge poètic d e Goethe. Es tracta de l'obra Gesang der Ceister über den Wassern {Cant dels esperits sobr·e les aigües) D. 714, per a cor d 'homes i corda, de Franz Schubert, i del Gesang der Parzen {Cant d c les Parques) op. 89, per a cor i or·questra, de J ohannes Brahms. Els dos poemes tenen u n coutin gu t d 'elevada espu:itualüat í el segon, a més, illco~·pora l' elemen t mjroJògic tan car p er l'art i la liter·atura d el segle XlX. Però les obres d e Sch ullert i Braluns a voiLes tnwscendeixen el text mateix de Goethe i hom pot interpr etar fins i tol C(ll t' la música transmet molt més del qur, per si soles, expt·essen les par·aules. En el cas de Brahn1s, i analitzant bé l'obr·a, la interpretació pot ser que Bra bms con tradiu conscientment l'orientació fatalista d el poema d e Goethe concloent l'obra a mb un missatge clar d 'esper·ança. Un últim exponent de la fecundn intet·acció d e l'oln·a d e Goethe amh els compositors i la seva música és e l pensament musica] d'Anton Webern. En concr e t, són altament n :pt·esentatives les citacions d c Goethe que Webern utilitza en les confer·ències d'El camí cap a la Nova Música. E ls dos eixos princi. pals d 'aquestes citacions són, d 'una banda, les idees que Goethe expt·essa e n la sev a Teoria dels colors i, d ' una altra, el concepte de la Planta original (Urpflanze) que ho m pot trobar formulat en un e pisodi dels iniciadors Viatges a It àlia. De la teoria d els colors de Goc>the, Webem fa seva la idea de l'ar t com a expressió de la natura e n les seves diverses manifes tacions (" ... el color és la natura amb les seves lleis amb relació al sentit de l'oïda") i el compositor argume nta així la forma natural amb què s'havia atansat " la composició amb dotze tons relaciona.ts entre ells''. D'altra banda, el sentit d' unita t còsmica eutre toLes les coses i c olre les coses i les seves parts, que és la idea pr·incipa] del conce p t e d e la Urpflan ze , ser veix també a Webern com a me tàfora per a la presentació d el seu treball amb la sèrie d odecafònica: " ...variacions i rep eticions d'una sèrie original" . Aquest pensam ent musical e l r epresentà Webern amb la composició, el l926, d els dos lieder op. 19, per a cor mixt i c inc instruments, en els quals els t extos d e Goethe vesteixen la músi ca, en aquest cas, amb una força cr eadora d'ètica i estètica r enovades. NOTA: 1 Les idees recollides cu aquesl article foren desenvolupades àmpliament dur·unl la r·calitzucíó del n CUI·s l ntel'nacionul de MC.sicu Romà.nlicu de Figueres, els tlies 3, 4 j 5 de setembre de 1998, amh la p ar·ticipació dels professor·s: Xav ie r· Au tich, Bencl Cusabluncas, Miquel Desclot, Antouj Marí, Juau Mi¡,'lrel Muñoz i Susan Youens, sota la direcció de i\Jiquel AJsiua, aulor d'aquest lext. 181 MUSI CALIA PRECRÍTICA Beethoven i Brahms de la mà d'André Previn Palau 100. Curtis lnstitute Simphon y d e Filadèlfia. Direc tor: AndrP Previn. B ee tho ve n , Brahm~. Palau de la Música CaLulana. l 1 de no,•emhre de 1999 (21 h). a personalitat artística d'André Previn, caldria e mmarca •·- la e n el que podríem anomena r ~un músic absolut. Ha estat aclamat com u director de les més t·elleva nts orc¡ucstt·cs del món, gau deix d 'u na carrera que li ha r eportal infinitat de p •·emis, ha d estacat com a compositor d e mí'tsira opedstica, orquestt·al, cambrística i per al teatre; sobresurt rom a intèrpret de música d e jazz. els seu s e nregistraments -dedicats a infinitat d'autorshan assolit un reconeixement unàni me, ha deixat nombroses publicarions, com Music face to L face {1971), Orchestra (1979) o André Previn's Cuide to music ( 1983 ), i la seva popul aritat 181 46 586 també ha at-ribat a milions de persones pe•· les seves constants apuicions televisives i pel seu passut nwtrimoni amb Mia Farrow. Prcvin, d'ascendència russojut•va, va néixer a Berlin el 1929 i d esp t·és que la seva família e mi gt·és a ls Estats Units l'any 1939 va nacionalitzar-se americà l'any 1943. Abans de desplaçarse als Estats Units, Previn ja havia estudiat piano a la Hocbschult> de Música de Bel'lín i aJ Conservatori de París. A Califòrnia va estudiar composició amb Cas teln uo vo-Tecl esco, i mitjançant un germà del seu avi, J ames Previn (director musical dels Estudis Universals de Hollywood), André va podt>r entrar a la compan yia com a aJTanjador de música de peHicules, fin s que va ussolir el càrrec de ls estu di s MGM. P1·evin, entre 1959 i 1963 obtingué quatre premis Oscar per les seves bandes so not·es . Pet·ò paraH~>lame nt va començar a p•·e parar· la seva Lrajectòl'ia com a dit·ecto•· d'orquestr·a a les ordres de Picrre Monteux a San FrauciRco i l'any 1963 va debutar al capdavant de l'Orquestra de Saint Louis. S'iniciava una carre•·a imparable com a director: suc- ceei.x Barbirolli al capdavant de l'Orquestra de Hous ton (196769); entre 1968 i 1979 esdevé dir ector principal i dirt>ctot· musical de l'Orquestra Simfònica dc Lonch·es; entt·e 1985 i 1991 és director permanent d e la R oya l Ph.ilharm onjc Orchestt·a de Londres, entre 1986 i 1989 és dit·ector musical de l'Orquestra F ilharmònica de Los Angcles, i l'any 1993 va set· nomena t dit·ector llor ejat de la London Symphony, tot renovant ai..xí la relació amb l'or·qu estra londinenca. A totes aq uestes orqueslt't>S, cal afegir-hi les seves actttacions com a director invitat amb totes les g•·ans orquestres americanes i eut·opees. A més, cada any fa u na gir·a a l J apó al ca pda va nt d e la NHK Symphony. Però Previn tam bé ha mantingut una constant preocupació per· Ja difusió de la música de cambra. Ra actuat ju n ta ment amb Viktoria Mullova, Emanuel Ax, Gil Shaham, Yo-Yo Ma, l t1.hak Perlman, els qua rtets de Tòquio i Emerson en diversos fes ti va ls internacional s . La t e mporada 1996-97 va oy·ganilzar un festival propi de mú sica d e ca mb rn d e dues setmanes al Musikvet·ein de Viena. P el que fa a l Previn pianista, cal recontar que els seus p•·imet·s èxits com a intèt·pret els assoleix tocant jazz, i és p et· això r¡ue les SC\ es interpretacions de música d t> Gershwin esdevenen paradigmàtiques. I les d'obres clàssiqu es de Mozart o d'autors del nostre segle, pertanyents a Poulenc o fins i tot a Xostakó,·itx, r esulten s u~mmameot atractives gràcies a l'espontaneïtat interpretativa. La seva vinculació amb la música de jazz ha estat una constant en Iu seva trajectòria: ha enr·egistrat discos dedicats a aquest gènere al costat de K.iri Te Kanuwa, i juntament amb Ray Brown, Mundell Lowc i Grady Tate; fltncladol· de l'anomenat André P rev in Jazz Trio, ha ofert actuacions en gires de concerts per Europa, Amèrica i el Japó. Com a compositor ha dedicat i rebut l'encàrrec d'obres de d ive r·sos artistes: un de Vladimir Asbkenazy, un Concert per a piano; de Kathelen Batlle, un cicle de cançons per a orquestra; de J anet Baker, un cicle de cançons; de Yo-Yo Ma, una Sonata per a violoncel, a més de rebre encàl·recs d 'institucions, com és el Carnegie Hali, que per a la celebt·ació del seu centenari va demanar-li la composició d 'm1 cicle de cançons, o com l'Òpera d e Sa n Franc isco, per a la qual va escriul·e una òpera basada en l'obra teatral Un tramvia anomencjt Desig de Te1messe Williams i que va ser estrenada i eru:egistracla el se tembre de l'any passat amb la veu de R en ée Fleming com a figut·a estel·lar del repartiment. En el camp discogràfic, Previn ba realitzat, durant tren ta anys, in finitat d'enregistr a ments. els més recen ts dels quals, Ja Simfonia domèstica de Ric hard Stra uss amb la FiJbat·mònica de Viena i la Simfonia de Korngold amb la London Symphony. Entre e ls guardons i condecoracions que ha rebut destaca l'any 1996 el seu nomenament de Cavaller, rebut de la reina Isabel Il. Previu, amb una activitat interpretativa realment exlraordinària, encara guard a una pat·t del seu te mp s per impartir c ursos anuals al Tauglewood Music Center i a l Cm·tis Institut of Music, i ara toma a Barcelona p er dirigir l'Ot·questt·a C urtis In stitute Simphon y de Filadèlfia a rnh la Quarta Simfonia de Beethoven i la de Brahms. e Uuís Thullén MUSI CALIA PRECRÍTICA L'Orquestra de Granada amb Josep Pons a Palau 100 Palau 100. Orque8ta Ciudad de Granada. Orfeó Català. Ana Rodrigo, ~oprano. Mariola Cnntarero , ~oprano. France"c Gnr~osu, tenor. Director: Jose1' Pons. Simfonia mím. 2 de 1\lendel~sohn. Palau cle Iu Música Cntuluon. 18 de oovcmhrc• dc• 1999 (2 1 h). Q,·ques ta Ci udad d e Granada s'ha conve rtit e n una d e les forma c ions es pan yo les que guudei x de més t·eclam tant en l'àmbit nacional com inte rnacional. Fundada l'any 1990 i amb el s upor t eco n òmic provine nt tant d' ins litucions públiques com privades, aquesta o rquestra organitzada a la mane•·a d 'orquestra de co•·da clàssica va se•· dit·igida en un pr·imer mome nt per· J uan de Udaeta, un càrrec que va ocup a r fins que l'any 1994 Josep Pons va posar-se a l capdavant de la direcció titulat· i artíslica de la form ació. Si bé rOrquestra ofer ei x la maj o t·ia d e co n ce rts a Gt·anada, són freqüents les aparicions e n altres centres d el país, com el Tealro de la Maestranza de Sevilla, el Festival Ct·ec de Ba rcelOJ1a, l'A udito•·io Nacional de Madrid, als quals cal afegi r gires pe r Ft·ança -com la que van realitza•· l' any passat- i concerts celebrats a S uïssa, Portugal, Bèl- L , gica o a Itàlia, concretament a La Scala de l\Iilà. Josep Pons sempre ha pt·oc urat que l'Orquestra tingués una intensíssima activitat a Granada, amb nombrosos con cct·ts dc diversos gèneres ad reçats a un públic summament eclèctic, i amb només nou anys de trajectòria ja ha actual al costal d'artis tes tan des tacats co m Na r cis o Yepes, Placido Domingo, Victòt·ia de ls Àngels, Yehudi M e nuhin , llos Marbà, Krz yzs tof Penderc rki , Cluis tian Zacbaria s, .J oaquí n Achúcarro ... , i amb agrupacions corals de tant de pres tigi com l'Orfeón Donostiarra, el Cor dc Cambra del Palau de la Música Catalana o la Britisl1 Choral Acad emy. La seva tasca ha assoli t r eptes importants e n di ve r sos camps de la música clàssica. AJs seus enregistraments de música de Tomas Marco, i sobretot d'obres de Manuel de Falla, cal afegir-h.i un ve ritable esdevenime nt, com és l'estrena aquest segle de l'òpera d e Donizelti Alahor in Granata, en una producció d el Teatro de la Maes lranza de Sevilla que va tenit· lloc el mes d'octttbre de 1998. At·a, aquesta orquestra andalusa té no us ¡·e ples, co m les gires p er Espa n ya, França i Alemanya. e LL.T. El pianista Albert Nieto amb I'OSV Concerts Simfònic~ al Palau . Or· queKtra Simfònica del Vallès. Alb ert Nic t o, p i a n o. D irec t or: Achim Fiedler. Simfouia urím. 2 de Brahms. Concert per a piano núm. 2 de RakJunàrtino~. Palau de la :"llúsica Catalana. 13 de novembre de 1999 (19 h). ' L Ot·qucslra S imfò nica del Vallès, dirigida per Achim Fiedler, ofe.-irà el segon concert del cicle Concerts S imfòni cs al Palau, amb un program¡a inleb•Tal per la Simfonia rtiÍ.m. 2 de Bt·aluns i el Segon con ce rt p e r a piano d e Rakhmà ninov, amb Albe t·L Nielo c11 clt·ol de solista. Format al Conse•·vatod Supc•·ior Municipal de M(tsica de Barcelona i poste t·io•·ment al Conservato ri d'Anvers, Alber·t Nielo va seguit· cursos de piano amb nombrosos mestres, cnLJ·c els quals deslaquen Frédc ric Ccvc•·s i Rosa Saba ter. Nieto ha destacat pe•· la seva constant preocupació per la divulgació de les obres d'avanLgua rda, i fm s a la data h a realitzat més de cinquanta estrenes. A més d'actuar en els festi vals de més pr·c-stigi naciona] i d' una intensa aclÍ\ i tal en el camp de la música t•ambr-íslica amb el l\lontsa l va lge Piano Quartet i el Trio Gerhard, Nieto ba assumit una intensa tasca en el camp pedagògic. Des d e l'any 1985 és catedràtic al Conset·vatori Superior Jesús Guridi de Vitòria-Casteiz, a més de ser reclamat per impar·tir cursos a conservatoris i altres institucions. A més, Nielo ha a·ealitzat una intensa uascu discogràfica -centrada majorili\1-iament en enregistraments dedicuts a música contempor·ània- i ha esc•·it el Jljbre La digit.ación pianfstica. Ara podrem escoltar· ie to inter pretant el que potser és (') concert p er a piano més romàntic del segle XX, escrit a inicis de segle per Rakhmàninov. eLL. T. Michel Corboz de la mà d'Euroconcert Eurocoucert . E usemble Vocal de Luusnnue. O r·cbestre Festivo! Amudeus. Director: 1\licbel Corboz. l\lu rt ini, H ande l, Haydn. L'Auditori. 2 de d esembre de 1999 (21 h). an y 1961 Micltel Corboz va fundar l 'E nsemble Vocal de Lausana, un conjunt especialilzal e n música del primer barroc, però que interpreta música de Lots els períodes, incloent-hi obt·es del segle XX. Amb més d' un cente nar d'enregistramen ts, i amb nombt·oses gires i participacions en destacats festivals inte rnacionals, des de l'any 1998 organitza la seva pt·òpia temporada d e conce•·Ls a Lausana. Durant aques ta te mporada l 'Ensemble ofe1·id1 concerts a Suïssa, França, Holanda, Londres, BarcelOJ1a ... , ciutat on torna després de la seva inteqne ta ció l'an y 1991 d 'E/ Messies de Handel -en la revisió de Mozart- dins la VI temporada Eut·oconcet·t. El seu diJ:ecto1; Mic he! Cot·boz, ha des taca t p er les seves interpre tacions al capdava nt d 'aquest conjunt de l'òpera preclàssica {Cavalli, Monteverdi, C harpe nlier), p e rò alhora ha pot·Lal una des tacada tasca al capdavant del cor Culbenkian a Lisboa i com a professor de di•·ecció coral al Con servatori de Ginebra. L es seves pt·e oc upacions mus icolòbriques i de r ecer ca d'obreb oblidades és constant, i així obt·es com les Vêpres aux Jésnites de Charpentier ban tornat a ser int e rpretades després d'un llarg uíssim pe ríode de s ile n ci. A1·a al capdavant del seu Eusemble Vocal i al costal de l'Orcbesln• Fes tival Amadeus -formació fundada l'any 1997 i que p e r primer cop actua a Barcelo na- oferirà al Palau un programa integ ¡·at per obres de Martiní, Hiindel i Haydn. e LL.T. L' 181 MUSI CALIA PRECRÍTICA Lesne i el Seminario Musicale Crit érium lfúsica. 11 Semin ario 'tusicaJe. Gérurd Le..'ille, contralt. Rachel E lliot, soprano. ScurlattL Corelli, Brossard. Palau de la ltú!<ica CataJana. 16 de novembre de 1999 (21 h). A Primera visita a Barcelona del QuarteHo Stradivari Eurot•oocert. Quurtetto Stradivuri. Hu)dn, Dei'Lhoven, Schubert. Paluu de Iu Mú~icu Catalana. 15 de no• cmbre de 1999 (21 h). I Quarletlo ~t radivari ac tua per pruner cop a Bar·ce lona, e n cara que al¡;uns dels seus components, com \lar·iana Sirbu o .:\lassimo Par·is, ja han aNual al Palau formant par·t del conjunt I Musici. Els integrants del Quar·tetto posseeixen una vàlua i un reconeixement internacional unànime. La violinista r·omanesa Mat·iana Sü·hu -<1ue e ntre ahres {,'llardons va obtenir un Mal"ia Canals de Ba r·celona- va fundar l'any 1968 el Quarle llo Academica i, poslc r·iormcnt, l'any 1985 va ser me mbre del prestigiós Tr·io di Mila no, juntame nt amb Bruno Canino i Rocco Filippini, amb el qual ha actual arreu d el món. Dc& de l'any 1992 ocupa el lloc de concertino del cèlebre conjunt I Mus ic i. Mal"iana Sirbu, prou conebrttda d t>l públic català, Loca amb el violí Anlonio S lradivari, construït a Cr·cmona l'any 1702 i que porta el 11obrenom de "Conte di Fontana·•, un ins trument que va ser· toca t durant molLs an ys pt'r· David Ois trakh. Lu tumhé romanesa Cristina Danci la \a iniciar els estudis de violí a l'edat de cinc anys, primer dins l'entom familiar i pos te riorme nt pros&eguint estudis a Aleman ya i rràlia. Dancila -<'llle ha actual amb nomlwosos conjunts de cambra- toca un violí G. B. Roger-i, conslt·uït a Bt·escia l'any 1701. Pc1· In seva pa rt, l'italià Massimo Par·is rt•alitza una brillanlissima lntjcclò•·ia tant com a instrum ~: nlisla com e n e l camp d e la p edagogia. Dipl o mat e n violí, compos ició i dir·ecció d'orques- E 181 48 tra, Paris ha tocat com a soli;,La de viola i d e viola d'amore e n sales llill pr·es tigiost>s com La Scala de Milà, Carnegie Hali, Òpera de Sidney o Ja sala de la Filharmònica de Berlín. Des de l976 Pal"is és \'Ïo)a ~>olis la de 1 Mu&ici. La srva vinc ulació amb la mús ica de cambra ha esta t constant, ha, enl actuat al costal d'ar·tis tcs lan destacats com Rafael Orozro o Bnrno Canino. i\1assimo Par·is, paraHelamenl, és caledr·àtic titulnr al Conservatori Santa Cecília de Roma i d e l'Escola d e Mú s ica Koln-Aache n. Par·is toca amb una viola G. P. Maggini dc l'any 1600. P er últim, el violon!'el·liijla r·omanès Mihai Dancila, fundadot· l'any 1968 juntament amb Mariana Sit·bu del Quartello Acadt•mica, ha portal una intens a tt·aj ectòria en el ca mp de la mús ica d e cambra. Actuacions urnb Accardo, Pressle t· o Cuir·ana, es comple menten amb gin's de concerts per lot Europa, Amè•·ica i països d·Orient. Des d e l986 és membre del Quarlcllo Bt•etho vcn de Roma, amb el qual ha actual a Europa, Amèrica i Aus trà lia, i amb el qual ha realitzat n o mbrosíssi.rus e nregistrame nts prr· a diverses discogr àfiques. Així mateix, Dancila és profes&or a l'Acadèmia de Música de Bucarest i a la Royallt·is h Acaderny of Mus ic de Dublín. Dancila Locu un violoncel co n s tntïl a Bresc ia l'any 1717 per P. C. Roget·i. Ara aquest Quutcl S tnulivari -<rue ja ha tocat al Palau lleial dc Madrid amb els fmno sos ius lnrm e uls Antonio Strad i vu r·i- uclua¡·à per primer cop a Bar·celona amb Ull progntrna integral per quartets de Haydn i Bectltove n i coronal amb La mort i la donzella de Schubert. e LL.T. clualment Gérat·d Lesne és una de les veus de contralt rués destacades de In interpretació de la música antiga. Nascut a França Pany 1956, dc fot·mu ci6 autodidàctica va iniciar-se en el camp de la música amb el repcr·tori del jazz i de la música r·oc k. Pe r·ò a poc a poc les seves preferències van dirigir·-se cap a un vcssallt oposat i l'estudi de la música antiga va mar·car posteriom1ent la seva trajectòria mus ical. L'any 1979 va prodlúr-sc la seva primera co l·laboració amb el Clemencic Consort i la seva veu va anar sent reclamada per actuar al costal de noms com William Chrislie o Plrilippe Her·rewegh e, i nombrosos conjunts, enn·e d'altres Hcspérion XX. La música francesa de Couperin i Char·penlier i la música sacra italiana ocupeu la majo r part del seu repertor·i. La seva absoluta dedicació al camp de la música antiga l'anima l'any 1985 a fundat· el conjunt li Scmina r·io Musieale, integral per un nombre variable de components, segons les exigències del programa. La seva excepcional categoda fa que s igui reclamat constantment per: festi vals de gran prestigi, i així, per exemple, durant aquest 1999 11 Scminar·io hu estat invitat a setze ciutats fr·ancescs, i a oferir gir·es per Alemanya, Àustria, Armè nia. Bèlgica, Espanya, Portugal, la Gran Bretanya, els E stats Units, els Països Baixos, Polònia i la Repltblica Txeca. El conjllllt, que des de 1990 is resident de la Fundació Royamount (Va l d'Osie), ha r·ealitzat més de \ int enregistraments discogr·àfics, a mb repertori de Handel, Monteve rdi, Caldua, Vivaldi, Charpcnticr, cntr·e altres autors, i ha aconseguit des tacats guardons inter-nacionals. Aquests inlè t·prels actuaran al Palau ju11tament amb la sopt·ano Rachel EIHot, una veu que ja ha inter·vingut en nornbt·osos festivals inter-nacionals, sota Ja batuta dc Cbd s ti e o igel No t·th i que recentment ba enregistrat el Magnifica t d e Ba c h juntament amb el King's Consort i l'Òpe ra de Hasse, i I Pellegrini, amb ll Seminario Musica1e i Gérard Lesne. e LL.T. MUSICALIA PRECR Í TICA Leonhardt torna al Palau Cdté.-lum Música. Gustuv Leonh a n lt, duvid•mbul. Couperin, \Vc•ckmnnn, Bach, Buxtebude, Büluu. Puhm de Iu l'ltílSicn Cntulnnn. 3 dc> rl e;¡embre de 1999 (2J h). P Gil Shaham, novament amb I'OBC Temporudu OBC. Gil Shuhum, violí. Jordi Figtll'Ó, tenoru. OirP.c·tor: Law•·cntce Fot!lt•t·. Bolinrt, Bart6k, LuiM dt• Publo, Rnv(•l. UAurliLcu·i. 3, ,¡. i 5 de deHeu•brr• cie 1999 (21 h, J9 hi )) h, I'CK• pectivnmc,ut ). ~ an y 1981 , c•n qu i> e l violinis ta Gil Shaham va d ebutar· amb l'Or·qu es tL·u Simfònica d e J e ru s ale m , s tn1 c 1a v a la ca r r era d ' un ~ d els joves ta lr nls d e l violí qu e e n l'actu a litat ga ud e ix d ' un r econe ixeme nt un à nime. Gil Shaham va né ixe r· a nlinois (E UA) l ' an y 197 1, i d os an ys d es prés la se' a família vu emigl'a r a Isr ael. ,\ls set an ys va comen ça r· els estudis d e violí a l' Aca d è mia de Músic·a Samuel B e l'llSIC'in d e J e rusale m, i el 1980 intE'I'pt·c ta va el seu pi'Ïmc r· conrc:•r·t p(lblir . Un an y des pré¡, cl' aqul'll pr·imr1· concet·[ va p od e t· a cltuu· al costa t d e Zubin l\'le hta i d c la Filharmòn ica d' Israel, i prosseguir· e ls seus estudi s u la pres ti g ios a J uilliard School de ovu York. Aquell muteix L982 v u obt nn i r· çl prim o r pr·cmi d e la Cl<li"CmOnl Compc tition d' Jsnwl. La seva Lr·ajc>c lc)r·i ¡l l'lea dut a actuat· ui costal d 'o•·qucslres eom la Filhannònicu d e Nova Yor·k. Simfònic a d e Bobto n , Oe·qu estJ·a L d e Cleveland , Filharmò nic a d e Los Àngeles, i també amb les més pres ti gios e s orqu es tres ale manyes. Paral·lelame nt als seus eoncerls i gires Jlel Japó, Sud-amè ri<·a i els E s tats Unils, Sbaham euntinuava obtenintJ)re mis en tc>ncur·sos internacionals de tant de prestigi com són l'Aver y Fishe r Career· C•·anL (1990) i el pre mi anual de l'Acad è mia Chig iana d e Sie na (1992), i pr·osseguia els seus estudis prime r a Ja Univer sitat de Columbia, on obtingu é Ja gr a duac ió a l'Horace Hann Sch ool d e Nova York. S baham, qu e \'a d e buta r dis c ogr à fi ca ment amb l'e m·egi~; tra­ menl d e l Co ncert p er a uiolí d e Mendel ssohn i el Primer concert d e BI'Uch amb la direcció d e C iuseppe Sinopoli - grav ació efectuuda l'any 1990-. ha seguit una Lt·aj e ctòria discogr·àfica imparable, e n què ha enregis trat obt·es d e Ra vel, Kreilse•·, Elgar, Sc humman, Paganini, Franck i Sa int-Saiins, e ntr·e altr:es autot·s. s ·haham, qu e to ca amh e l seu violí SLJ·adival'ius fabr·icatl'any 1699, ha !!S Ull no vame nt r edamat p er a Ja LIJmpo r·ada OBC, que ja el va programat· e l d esembre d e 1997 p er intHpretur· el Concert p er a violí d e Sibeliub i a t·a h o farà inte rpre tant e l Co ncert niÍm. 2 d e Bartó k. e LL.T. arla r d e Gus ta,· L eo uh81·dt suposa r efe rir-se a un a d e les p e r s ona litats més •·cllcvants en el camp del món inte r·preta tiu del nostre segle i a una d e les figures que amb més re iJevànr ia i qualitat ha acara t el r e pc> rtori cla vicemba lís lic i orga nísti c d el ba rroc. For·mat a l'Schol a Cauton1m d e Basileu, l'an y 1952 -alB vint-i-quatre an ys- és nomenat professor d e musicologia i dc cla vicèmbal a I'Ac ad è miu d e Mú s i ca d e Vi e na. Des prés d' impartir classes al Conser valor·i d'Amsterdam i d ' obtenir el lloc d'organista d el Nieuwe Kerk, des cie l'un y 1969 ocupa una càtednt u la r•·esti g ios a Unive r s itat lla1·vur·d ols Estats Units. Des de 1950 Leonhardt o fer eix infinitut de concerts, tant com a di•·cct o•· com e n el vessant d ' intèrp•·ct, i pràcti cament eada an y actua pels cinc continents . Amb prop de d o~t-ce nts e nrcgi~t tra ments, Leonluu·dt ta mbé h a destacat com a nm, icòlrg, en què ha publicat un dctalladíssim C's ludi sobre L'art de la f uga d c Bac h i la s upe r vi s ió d e n o mbros e ~ partitures cambrís tiqu cs del segle \\Il. Un a d e les seves màximes fites en el camp d e la í.nterpr·etació se centra en la figu ra d e Bac h, ha vent c n•·egistrat al costat dc llarnonco urt la monumental inlc>grul d e lc~> Cantate.~ . Si h~ Ll'onhardt també ha dirigit p àgines o pc d s tiques, pàgines orc¡ueslrals, una d e les seves tasques principa ls se centra en la interpretac:i6 d'olu·cs inèdites d ' autors rrancrsos i ale man ys. Doctor honoris cc1ww pe•· n ombroses unive r sitat s ('III' Opres i ameri canes, Leonbardt torna al Pala u a mb UJl r ecital d e clnvici•mbul dedicat a obres del barl'OC • • LL.T. 181 49 589 MUSI CALIA PRECRÍTICA Concert per a tenora i orquestra de X. Boliart Per F. TAVERNA- BECH e ertament, Boliart és més conegut com a compositor de música per· a cobla que no pas com a creador de música Clàssica; amb tol, és <·onsiderable el nombre d'ob r·es qul' ha escr-it en aquest darrer vessant. Pel que hem pogut con(·ixer i escoltar de la música d e Boliar·t, pode m diJ· que ell és Ull creador· profundam ent intet·essat en l'evolució i Ips conseqüències de l'nr·t musical. Es així que reconeix, d'una banda, la força de l'arrelament en la tr·adició hi stòrica definida pels grans mestres i, de r altra -considerant-ho gairebé com un deure indefugible en l'artista-, assumei.x la necessitat d'anar més enllà del que ha estat establert per la història de l'ar·tmusical. Es en aquesta cruïlla estèlica -entr·e el que és ja fortam e nt de l'art musical i el que pertany a l'actilud inquieta de la r·ecer·ca de nous horitzons- que <•al situar el moment actual de la labor creativa d e Boliart. 1 és coherent el fet que ell hagi escrit un Concert per a tenora i orquestra per manifestar o establir· una dialèctica entr·c la tradició més ancesu·al, com és el món de la cobla, i el d el ~ imfoni s me actua] i conjugar-los per· expresstu· en una unÜa l vivencialmen t cnriquidm·a u.na visió del món modern... Orque~tru SimfUnica de Barcelona i Naciouul de Catalunya. Gil Shaham, violi. Jordi Fi¡::ar6, tenora. La...Tence Fosler, dire.-c.'i6. Concert per a tenora i orq11t>8tra de X. Boliart, Concert per a t•iolf i ONflll'lltrct de B. Bart6k, Adagio de L, de Pablo i Daphni.• i Cloe de l\1. Rani. 11Auditori. 3, 4 i 5 de de~>embre tlt• 1999 (2 1 h, 19 b i 11 h, rcsp tw th•anncnt). Miriam Makeba inaugurarà el cicle Auditori JCJCI Per RRMC n concert amb l'act uació de la cantanl sud-africana Miriam Makeba, l'algeriana HoUI·ia Aïchi i la boliviana Luznilla Car-pio inaugut·at·à el pr·oper dia 10 de novemhrc el cicle Aud itori XXI endegat pel Consor·ci dc l'Auditori-Orquestr·u. Es tracta t.le tt·es d es ta cad es fi gu r es de la cançó amb voluntat contestatària, que des dels seus respectius àmbits culturals han mantingut una actitud inequívoca en aquest ¡,enlit. Aquest cicle inclourà en total 81 co n certs, 24 dels quals a la Sala Simfònica i 57 a Ja Sa la Polivalent, distribuïts entre deu subciclcs espec ialitzats. Su bcicles que, d'acord amb aquesta especialització, r·csponen a noms de fi gures històr·iques de la música - i en un cas, no exactament d'aquest ar·t. Ai.xí, t'I subcícle '·Grans pianistes" porta el d c Frederic Mompou: el de "Cinema mut en concert" el de :\Ianuel Valls; el de ··Música de cambt·a·' el de Pau Casals; el de " Música contemporània", Robert Gerhard; el de '·Música religiosa", J oan CereroJs; el dc "Músiques del món", Alí Bei; i el "Lied i cançó", Conxita Badiu. A aquests s ubcicles, ca.l afegir--hi t'I d edicat a sessions pedagògiq ues prr· a escolar·s. La iniciativa suposa, d' una banda, la incorporació d'un vol um consider·able d 'ofer ta a l'existent a Barcelona, i de l'altra una moslra de la vol untat de t·endibililzari6 de les U 50 •590 dues sales que, de moment i tot esp eran t la dc cambr·a, integren el complex de l'Auditori. Am b un prrssupost de 213 milions dl' pl·ssetca i uns ingressos estim ats d'u ns 100, els promotors indique n que no es p r etén fet· co m petència als altr-es cicles que de m anera r·cgu lar· es d esenr·otllen a Barcelona, i q ue s'ha pr·ocurat incidir en ti pus d'oferia poc o no gens atesos en ]es programacions habituals. El cicle ucollirà vjrt uosos tan destacats corn els pianistes Dmitri Bashkirov, E ldar ebolsin, Andras Schiff, Tzimon Barto, La zar B erma n i J osep Colom ; conjunts com La Capella Reial de Catalun ya, Trio Guarner·i, Quar·tet Ysaye, Orquesu·a de Cadaq ués, Bar·celona 216, Grupo Enjgrna, OBC, The King's Consor·t, Le Concer·t d(!S Nation s, Sextet de Viena i Lc~:~ Musiciens du Louvre, i üederistrs del prestigi d'Stephan Gen z. T homas Alien, Ofèlia Sala, Dalmau Gonza lez, Ann Murra y i Sybu lla Ruben~o a mb acompanyament al piano d e Roger Vignoles, Irwin Cage, Gr·a ham J olmson i Liliana Mafiolle. P er la seva o r·igina litat, s'ha de fer esmen t del cide de l'Aula a l'Auditori, en què pr·endran part joves mírsics es tudiants destacats de les ins titu cions d ocents, públiques o privades, més t·cconegudes de casa n ostr·a. També e l cicle d edicat a Grans Prcmi ~o, amb la presència de conjunt& i sol isles guanyadors de concursos internacionals d e prestigi. Torna el Concert per a • • p1ano 1 orquestra de Scltonberg Per F.T.-B. i no m'erro, el Concert per a piano i orquestra, op. 42 de S Schonberg es va interpr·etar· per primera vegada a Bar·r.elona l'a n y 1965, amb l'Ort¡ut'Slra Municipal i la pianista Rita Rouboulidi, dirigit per Eduard Toldr·à. D espr·és, l'any 1972, rOrquet;tr a Ciutut de Barcelona, E ulàlia Solé i Antoni Ros i\Iarbà el van tornar a tocar. P otse1· aq u esta partilura no és urra de les obr·es cimer es dt' la producció de Schonberg, pe r ò lé la qua lilal pt·òpia de la maduresa rrrativa drl seu autor, és a dit·, Iu fo¡·mu estir mag nífica me nt e quilibr·ada, l'escriptura revela una l'Ïca imaginació tant per tractar· el material dodecufònic com per atorgar força als a mbi ents express ionistes que s'hi exposen. Remarquem-ne l'uparici6 d'un vals típicament vicn~s. i també els cor1trastos que es produeixerr en lt·e pl'Ocediments simfònics de vislosn opulència i complexitat umh m o me nts d e factura pur·ament cambrística de subtil trans¡.¡urènrin. L'obr·a, amb quatre moviments, va ésse r· co mposta el 1942, quun S<·honhcr·g ja s'havia instaHat defini t ivament als EUA. An haurem d'escollar-lo en una versió que ~igna un dels grans pianistes d'aq uest M'glc: Daniel Barenboim! Ort(UI'Hira Simrònic a dc Bar•·•·lc)lla i Nac ional c1 e Catalunya. Daniel Bu· rPnhoim, piano. Lawrence FoMtcr, dit•ecci6 . Preludi del terc er ucte d'Els MP.,IrP.~ Cantaire.~ d e R. Wa¡cncr, Con cert op. < 12 p e r a piano i orqul'ltm d' A. Schonberg i Concert núm. 5, l 'Emperador d e L. v. Bt'etho,cn. CAudit ori. 5, 6 i 7 de nm•embrt' d e 1999 (21 h, 19 h i 11 h, rC~J)CCIÍ\'a· ment). MUSICALIA PRECRÍTICA El cas Makropoulos, un Janacek inhabitual Per J.C.C. I sego n títol d e l'actual i hjstòrica Lempo•·ada liceísLi ca mos tt·a d e man e t·a molt clara els perfiJs, d'altra banda no massa b en explicitats ni definitiu, d els ct·iHn·is arlísties de la casa. A una inaugu•·a l i fast uosa obra del gran repertori tradicional li segueix una altra que mit·a a una conlemporaneïla t no ~~s p1:ciulmcn t provocativa, sin6 més avial consoliriada i força assimilable. No (~S Lmctaria, doncs, tant d ' una de freda i una de ca lr nta ; o d ' una dr freda emmig d e moltes de calentes, sinó més avial de di vcrsrs de calentes i de tant un tant alguna dc tèbia, i no ral anar més lluny, de ruomenl. En tol cas, el que impot·La aquí es l'interès tan notable que pol tenir l'e~hu m aci ó d'un títol poc conegut del composi lot· txec Léos J aniícck. Aquest músic va tenir en l' apartat opedstic la faceta més important d e la seva creació. Tanmateix, entre els seus nombrosos Lítols només un fo•·ma part del •·epertori convencional -i enca ra a miJ Rordina-; Pns r eferim, és clar, a Jenufa., una obra pr·imer·en ca, i hom hi podria afegir encura Ka.tia Kabaruyua. Foru d'atenció figu•·cn la que ens ocupa i d'altres, com I,e guineu a.stuta. -èn la qual lots els pct·sonatges són animals-, la còmica L es excursions de Mr. Broucer, o El destí, que configuren una panor·àmi<'a ra racledtzada, en tre d 'alt r es co mponents d e gra n inte r ès, pf'r la varie tal i la insòliLa temà tica que abasta. El cas Makropoulos es va estr·enar el l 924, quat•·e a nys aban& de la mort del compositot·. És pet· tant una obra d e ma duresa, en la qu al els components més identificadors de la seva ol'iginal personalitat e•·eativa es posen en evidència dc forma molt acusada. El compositor txec va co11fegir ell mateix el llibt·et basa nt-se en una ob ra teatt·al d c Kare l Cupék. Es tracta d'un ar·gumenl mol atapeït de facècies, les q uuls es descnt'olllen en tres actes a red6s de la figura d'Emilis Muty. En una acció que té lloc en ple segle XX, en •·ealitat es tracta de Ja mateixa persona que a final del segle XVI va experimentar un beut·atge cr ea t pel seu pare, un físic cretenc al servei d c J'emper·ador Rodolf U d'H abs burg, gr·àcies al E Anja Silla qual ha aconseguit una ex is tència tan longeva, de tres segles d'existència per·sonalitzada en di ver ses persones, totes elles responent a les iniciaJs E.)1. a p ar tir d e l'originària d'Elina i\1akropouJos fin s a arribat· al presen t d 'Emilia 1\farty, d 'ofi ci cantant d'òpera famosa. En certa mesura, El cas Jllakropoulos és una mena de contrarèplica del mite de Faust. Mentre que en la figu ra creada per Goethe r i personatge rnaJda inútilment per IJ CO IIseguir el do de l'etemitat física i vital -o de Feterna jove ntut-, nquí aq uesl do ja està aconseguit. P erò aquesta •·ealilat, lluny de resultar satisfa ctòria, compot·ta una co nsciència de fra càs, traduïda en unu impt·essionanl i corprenedora escena final en ]a quaJ Ja prolagonistu decideix trencat· el cicle. Com es pot veure, es t•·acta d 'un a•·gument molt o•·iginal, d 'una gra11 for ço i potència. que troba en les cur·acter ístiques específiques de l a música de Janncek un i nstrument idea l. E l compos itor txec escrivia sobre la base de la continuïtat, en m o lt ~ casos fins a la repetició, d e petits i breus motius, molt suggestiu s, basals gait·eh é sempre en e l ritme propi d e Ja llen gua padada, que units a una inslt·umenlaci6 tensa, ce•·cant ds 11mits més tibants de l<·s possibilitats dels ins truments, erca unes atmosfet·es d'una enorme ll'nsió dnunàtica . .Tanacek rebutja <~ls g•·ans temes, les exp r ess ions melòdiques àmplies i el desenvolupanwnt temàtic. La identificació interna, en e l sentit d el ritme, de la música amb el text ,-erbal, fa que )e¡, seves obres no puguin ad met•·e, o fer-ho molt difícilment, la traducció a un a lt•·e idioma. Tot plegat acaba confeb..Utl un món molt persona l i ri c, molt capaç de seduir o, m és exa<· Lamen t , d'impressionar l'es pectador i sobretot d'arrossega •·- lo ve •·s un c límax d e te ns ió dt·umàti<·u, gait·ebé en el límit de la crispació, que en aquest cas s'avé amb m olta exact itud amb el tens context 111-'b'lllnenlal d e l'obra. Lu versió que ens an·iba té l'al·Hcient de •·ecuperur al podi del Gran Teutt·e del Liceu un nom tan valttós <'om el d'Antoni R os Marhà. U n m(rsic que e n aquest mateix escenat' i ha manifestat força vegades la seva categot·ia. R eco t·d em entre d 'ultres, la seva esplèndida ver s ió d c La Duenna de Roberl Gerhard. Compta r·à amb un repartiment fot·mal per especiaJistes en aquest tipu:. de n•pertori. encapçalats per la il-lust•·e vete•·ana Anj a Silja, una mena d'addicta als personatges de gr·a n temperament dramàtic. La seva cutegol'Ïa d'artista gra n tindrà ocasió de manifestar-se amb to la plenitud. La ven.ió escèni ca compta amb les ga ranties d e p•·ocedjr del Festival d e G lyndebou•·ne, un d els fo ga r s opcdstics e uropeus més selectes i ¡•x i ~:~e nt ¡; . La dramatúrgia là signa un n om així mateix for ça impo1·tant, Nik(Jlnua ).ehnhoff, agombolant d efiniti va ment un quadre de garanties molt notable, de <·ar·a a afavorir que unn obnt, sob re el paper amb un c<•rt •·isc des del punt de l'assumpció estètica, ~>igui mol l ben serv ida i equipada. MUSI CALIA P R ECR i TICA XXXI Festival Internac ional de Jazz de Barcelon a &a veu per damun t de tot Per ALBERT SUÑÉ L l81 52 592 a trcnta-unena edició del Festival de Jazz d e Bncelona d óna una importància cabdal a la veu. Feia molts anys que el!> cantants escassejaven en el certamen harcelon.í. Pcr·ò ara Pr·ojcct, ot·ganitzatlor de la manifestació. ha decidit can\·iar el rumb del vai.,elJ i, en el p r ograma del Festival del 1999, la veu hi és r·epresentada ga irebé en quantitats industrials. E l Festival s'inicià el passat cJja 16 amb l'ac tuac ió d e la ca n tan t Cassandra Wilson agombolada pel seu sextet. P erò fou l'únic concert del mes d 'octubre. El segon és previst per al dia 3 d 'aquest mes i el darrer tindrà lloc el 14 de d esemb re. Els marcs que englobanrn les actuacions són: Palau de la M6sica, Luz de Gas i Audüori, que, d'aquesta manera -almen ys pel que fa a l Festival- entt·a a formar part de l'univer·s jazzístie barceloní. En fer un cop cJ' uJl a la programació, h om s'atlona que la cosa té sabor i qualitat. El gran n ombr·e de vocaliste::., tots gent d e categoria contrastada, ajudaran a fer que a qu es ta edic ió d el Fes ti val s igui una d e les més engr escadores en e ls més d e trenta a n ys d"hi<>tòria de la manifestació. A part d e l'esmentada Ca¡,&andra Wilson, pel Festival desfilaran dues Dian es: la Reeves i la Kr·all. La primera actuar·à a L u z de Gas <'1 18 de novembr·e al costal del seu quin tet. Dianne és una canta nt que co mpagilla molt b é el blues i el rhy thrn and bltte.~ , p er ò també el reggae i els t·itrncs d e l'an omenada Wo rld Mu sic. Posseïdora d 'una veu d e gran potència, és, ai.-ó mateix, tm autèntic a nimal d 'escenari. P er la seva b a nda, Diana K.raU, pianis ta i cantant, es va donar· a co n è ixer inte r·n acion alme nl e n gravat· l'àlbum All For You, un tribut al llegendari trio de Nat King Col e, tlll tri o se nse bateria r¡u e fund à el gr a n pia nis ta i ca nta nt i que dominà l'escena jazz.ísLica du- The Manhattan Transf er rant els an ys quaranta . La Kt·a ll té un a ve u insinu a nt, que sa p també modular <'n a ltres contextos. Diana actuarà a l' Auditori 1'11 de dese mbr·e al capd avan t del se u quartet. En aquest Festival no falta r an els homenatges. Un és el que durà a terme la cantant Dec Dee Br idgewater, que ha titulat la seva a ctuació " Dear Ella", e l nom d' un disc que gravà el 1995. És a dir, ca ntarà lemes que E lla F itzgerald féu famosos arreu d el món. I és CJue la seva d evoci ó p er la gr:an can ta nt de Virgínia ha estat sempre p eren n e. De<' Dee, que osciHa sense pt·ob lemcs d elmés lleuger d els matisos a l'exclamació més poderosa, es troba la mar d e b é tant en el s i d ' una orquestra com en un con j unt reduït. La Bridgewatet" actuar-à a mb el seu q uartet al P alau el dia 6. I d e cantants solistes a un quartet mixt: Manhattan Transfet·. És a dir. Tim Hauser, J a nis Siegel, AJan P aul i Cheryl Bentyne. Un d e ls grups que ha venut més discos en tola la història de la mí1sica. P er què, d e fet, els Trunsfcr domillen a la p e r·fecció es tils tan dife r e nts com swing, be-bop, doo-woop, vocalese, rock-pop , jazz fusió i Lemes d'inspiració brasile r·a. Encara que el jazz els ha donat moltes alegries. Comen çant p el fet que la seva vo- calització - un xic mt!tiil-lica, però que els suposa carta de r·epresenta tivitat- s'inspirà en la secció de saxos de la banda d c Count Basie, en barr·ejar· les veus J e soprano, contralt, ten01· i bai,. El quartet, acompan ya t per un quinte t, actuarà a l'Auditori el dia l6. I arr·iiJcm al gospel i els espirituals. Pel que fa al pt·imcr aspecte, cal dir que l' aparició dc vint-i-cinc cantants a ]'escenari pol produir un autèntic impacte. Impacte que quedaPà ra tificat amb les interpretacions c¡uc e fectua Tlrr Georgia Mass C h oir acompanyat pe t· un quinte t e n què d estaquen dos teclats. La composició del grup que dirigeix el r·ever end Milton Bíggham, .la fonne n n ou con tralts, set sopranos i n ou tenor s. La seva actuació, el 9 de desembre aJ Palau. Els espi .-ituals tindran e n The Xew England Spiritual Ensemble, compost per· un septet mix t, una també prou bona r·epresentació. P erò tol serà molt més íntim. més familiar. El concert se celebrarà el 14 de desembre a I'Audilor·i. Un ~dtr·e deJ s homenatges del Festival el constituirà el fet que els cantants Ana Belén i l\figuel Ríos interpreta ran temes rlt> Kurt Weill. En aquest cas, el jazz hi tindrà un segm ent r rcl uït. Però no p er això r estar-à interès al conccr·t. Sobretot p en sant que Ana i Miguel set·ao MUSI CALIA P R E e R T I e A Joe %awlnul agombolats per· l' Orquesla Ciudad de Gt·anada, qu e d ir·igr ix J osep Pons, i pel trio del pianista Lluís VidaL Tots plegats scr·a n a l'Auditori el dia 4. Eltf'r·cer homenatge és el C[lle es dedicarà a Ouke E llington eu el centenat·i d el seu naixe mc nl. En aquest cas, una banda d 'exmúsics del Dukc int c ql r·e t~ll'à un seguit d e temes d el mes tre washing tonià. L'or·q uestr·a la dirigir·à el hale t·ia Loui.c B ell so n, d e qui EHington sempr·e havia lloat Ics seves excepcional s qua li tats. L'Hcluació, a l'Auclitori e l dia 8. P erò el Duke ser à homenatjat per partida doble, perquè e l dia 26, al Palau, hi seran La Locomotora Negra, la Cora l Sant J o r·di, dirigida per Xavier Sans, i els ca ntants Kati Autrey, Randy Grecr, la soprano Nín·ia Rial i la ballarina de claqué Mireia Font. AcJlJesla actuació servit·à per tornar a sentir temes del concert sacr e que Dukc i la seva gent, juntament amh la Coral - iliúgida a lesh ores per Oriol Marto r e ll-, efec tuaren a Sa nta Maria del M ar el n ovem bt·e de 1969. Ara fa trenta anys. Les veu s, en un altr·e context, p4.>r·ò. no paren aquí. Perquè f'l dia 24, al Palau, s'bi instaJ.larà J uan de " Ia r cos i els .rV ro Cuba n All tar;,, una gran banda amb quatr e cantant;,. que interpretarà temes llatin oa me ri ca ns amb incrus tacions jazzístiques. E l jazz purament instrumental Lindr·à també l a seva bona impor·tàucia, ja que el dia 9. al Palau, hi haurà l'actuació de Josbua Redmun i el seu quartet. Redman, de tr·cnta anys, és un dels saxos ten o r s i so pranos amb m és talent J ets ú ltims an ys. InstaHal en una ona neobop que domina a la perf¡•cci6, el seu fraseig clar i profund i la ca lid esa i volum d el seu so l' han col·locat en un esglaó altíssim del jazz actual. 1à mbé hi serà un històric : J oe Zawin ul. Un músic polivalent, que interpretava al piano, als teclats, a l clarinN, a la trompeta, a la guita rra, a l ,•ibràfon, a l'orgue i que, a més, cantava. Ara es dedica bàsicament als teclats i a la veu. Però la se'a empremta de modernitat l' ha acom panyat sempt·e. Ni qu e sigui p ensant que fou flllldadm· de \Veathe r· Re por·t. Zawinu] actuarà a Luz de Gas el dia 12 al capdava nt d e l seu quintet: el Zawinul Syndica tc. 1àmbé a Luz d e Gas, el 2 d e desemln·f', serà l' hora d 'Emilio Solla i Alïnes. És a dii·, un grup de vuit músics lider·ats p er aquest pianista , qu e intet·pretaran la Sui t e Piazzolleana, amb aparició, d oncs, del bandoneó, aspecte essencial en l' univers d'Astor Piazzola en la seva aproximaci6 al jazz. No es podia quedat· fora d el Festival el Tallet· de Músics, que enguany celcbt·a el seu vintè aniversar i. A l a sala d e l carr er d e :\fun taner. el dia 29, hi intervindra n formacions jazzístiques, d e rock i blues, d e música llatina i de numenc, que són els espectres musicals que s'han a nal aplegant en aqut>sta autèntica escola de músics del ra t'I'CI' de la Cendra. J"inalmeut, cal dir qu e el dia 3 sc celebrarà a l'Auditori el quat·t ho mena tge del Festival. En aquest <:us, toth o m tind rà a la me nt el guita rris ta Mucello Matté, traspassat fa pocs mesos. lJAssociació de Músics de Jazz d e Catalunya actua com a copr·oductora d el concert. 181 "La música és el veritable llenguatge universal" f si la música és el llenguatge, aquestes són les parau/es més significatives: Components d'Alto Fidelitat. Amplificadors A/V, THX i Dolby Digital. Processadors Pro·Logic i AC·3. Platines DAT i Mini Disc. CD, CD·R i CD·Rom. Cadenes Mini i Micro. Solucions Home Cinema. DVD Video i DVD Rom. Eqvips d'Àvdio Digital per o l'Automòbil. Ràdio/Cosset i CD per o l'Automòbil. Disploys Electro·Luminiscents (EL). Control mitjançant/a Veu per a l'Automòbil. Ràdio Digital. DAB. Sistemes de Navegoci6. DSP/Equolitzodors. Altaveus. Subwoofers. LaserDisc. Koraalce. Relrapro¡ectors. So Professional. Monitors de Plasma. Discos Óptics. Duplicaci6. f, a més a més, li presentem l'última parau/a en tecnologia: ... - --- ...." .. < > o > < ----- ..• ----- 0 PIONEER PDR-SSSRW. ENREGISTRADOR/REPRODUCTOR DE CD • MUSI CALIA AUDITORIS DE CATALUNYA--- -- -- - - - - - - -- -- Auditori Joan Cererols de Martorell Nom: Auditoi'Í J oan Cercrols. Adreça: pg. Cuta lun ya, s/n. 08760 Martot·ell. TeL 93. 774.22.00. Arquitecte~: proj ecte, Albe rt Be •·gu ès i Grau i J oan Izar·d i Aleman y; dit·ecció de l'obra, Joan Homagosa, an¡uitecte municipal. Any d'inauguració: el 23 d'abril d e 1995, amb el duel de guitarres Kasnher-Quer·. Co!t: uns 80 mjlions de pessetes (no més la sa la d e concerts). Propietat: munjcipal. Guti6: per mitjà del Pa tronat Murucipal d c Cultur·a. Aforament: té un to ta l d e 31 6 localitats entre platea i amfi.tcatre. E!cenari: té 36 m : . A mb l'annex per a gra ns formacions s'arriba a 50 m~. Funcionalitat ilo polivalència: birsicame nt es destin a a m(rsica. Temporade.s e&table.s: el Patr·ona t Municipal df! Cu ltur·a hj organitza un concer t al mes, que acostumu a ser ol pr·imer diume nge i pre n e l nom d e Música Professional. Preuupo!t: els càlculs són unes 400.000 pessetes per concert, tre t d e Ics for· macions simfòniques, que suposen uns 3 milions per temporada . Tenen les sub vencions de l' Oficina de Difusió Artística de la Diputació de Bar·celona. Per MONTSERRAT PUIG L ~uditori J oan Cere rols és situat dius d e l'equipament que re p el nom de Ce ntr·e Cultural, on hi ha una b.iblioteca i a ltres sales per a exposicions. Conver·sem amb Josefina Canals, tècnica municipal dc Cultura. - Què és o] Patr:onat Municipa l de Cultura d o Marlorell ? - En el Patronat estan represent.ades totes le.~ entitats municipal-s de música, la Banda Simfòni~a, la Coral Ars Nova, el Club de Jazz, l'E scola de Música. El nostre obj ectiu és que els concerts sig uin molt populars per atraure un plíblic h et erogeni i p erquè aquest públic gaudeixi de lct miísica. Això ja ha pas sat amb f ormac ions simfòniques com la del Vallès o orquestres de cambra com la d 'Andorra o la de l'Empordà, que .w.p eren el nostre pressupost, però ·van obtenir un èxit esclatant. -iA l 'Auditori Joa n Cerct·ol s només s'hi fa mú sica un cop al mes? -El Centre Cultural, din s del qual hi ha l'Auditori, fun ciotllL de dilluns a diumenge al matí. El teatre o la dan sa que progrnmem per les Festes del Roser es fa al Foment. L'altre objectiu que tenim és incorporar a la nostra programació els joves músics d e Martorell que ja s 'han professionalitzat; aix í, puc es m entar el pianis ta Daniel Ligorio, la m ezzosoprano N úria Canals, la pianista S ílv ia Vidal dd duo Werther, i aquesta temporada volem convidar el professor de l'E scola de Música I sidre Delg ado, que toca amb La Locotnoto,·a Negra . I d'altra banda, també hem incorporat la Banda S imfònica dc Martorell en la. prog ramació; p er a ells és un motiu d 'org ull i de prestigi. En un futur volem f er produccÏOil$ pròpies. SCHER.ZANDO DISCOS UCCELLINI: Sonafas Romunc~m1 HAJ{MONTA l\'TUNDl USA· HJVTC 907196 espt·és de l'adveniment del han·oc i, pet· tant, dt• la no'a tècnica del baix continu, ben aviat esdevingué inevitable raparició d'un nou concepte d'i ntèt·pret 'irtuós, tant en l'aspecte vocal com instt·umental. És a partir d'aquc~tla pt·cmissa que ben aviat el violí esdevindt·à un dels insll·uments a solo per rxceH ència , ~tola l'esguar·d del qual aniran apan•ixent una ca da cop mÍ' s gra n plèiade de vir·tuosos aJTeu d'Em·opa. Més e nllà fJUe Plll pr·i mers composilot·s dt•l bnrroc, pal'li c ulanm~ nl itallans, co m ara Caste ll o, l'bntana o el mateix F•·oscobaldi componguessin de manera més ambigua pe•· a nauta de ber, cornetto o ''ioli, una gener·aci6 posterior ja va donar els pi'Ímers vio lini stes "diabòlics'', qu e alhora va n començar a est·rim·e d'una forma una mica més per·sonalitzada p f'r al violí. Aquesta és la generació dc músics com Tnrquinio Mcnda, o el que ara ens ocupa, l\Ian•o Antonio Uccellini. Just la gener·aeió dels grans Corelli i Biher. Ésser consc-ient s d 'aquest posicionamcnl gt' nerac.ional ens permet cscolta1· les so 1H1te s, ildos i correntis in closes en l'cnregistr·ament d' unn altra manera. Les 16 peccs t¡tuo K'lü inclouen estan extretes dels r·eculls opus 4, 5, 7 i 9 publicats entre <•I 1645 i el 1667. Indiscu tibl e- D ment, es tJ·acta d'una música Uuminosa. plena d e l'entusiasme que ,.a caractci'Ítzar en general l'estèlica sono•·a del moment, en què el compositor aprofita per posa•· en pràctica alg un s dels t·ecursos vit·1u osístics assimilats, com ara In velocitat de determinats passatges, l'ímpetu br·an , una progressió harmònica a vegades sorIH·e ne nt, o l'a ugm ent d e tessitura del violí fent-Jo aJTibar a la nota Sol•. Pe •· tant, dels intèrprets cal posar e n ev id è n cia tots aquests Jactors amb una interpretació àgil , desinhibida, qu e acaben in ci dint de ple e n la fruïció d e l'oient, que accedeix a leshores directament a l'esperit amb què van ser conceb ud es aq u estes o br es. El treball d e l s m<'mbres de Romanesca (Andrew l\Ianze, violí; Nige l North , arxillaüt i guita rra bauoca; i J ohn To 11 , e l a vecí i orgue) és realment interessant i a trac tiu. Una vis ió brillant, plena de contrastos i su bti l eses és una excel· lenl aportació per al r e t•·oba m ont a l nostre temps d e la mú sica d 'aqu es t co mpo sitor i virtuós, el cognom del qual vol dit· "ocellets". L'eru·egis tra mcnt, que per cer·t no inclou la B ergamasca, una de les seves obr es més popuJat·s, es va fer a l'església de Sant Andrew de Toddingtoo (Anglaterr·a) el noYembre de 1996. e Joan Vives Bellalta . Vlllon fo llabelah Música df'ls can·crs, Leatres i corts drl $egle XVI Thc Ncwberry Cousor·t. Dir. Mar·y Springfels HARMON IA MUNDI USA· HMC 907226 l fet de titular un disc Villon to Rabelais té clarament una doble fun ció. Prime•·ament, la dc circumscriu- E re un pc>t·íode de Iu històI'Ía qu e abasta Ics vi des dels dos escriptor·s f•·an ccsos: François Villou ( 1431d es pr·és de 1463) Fran ço is Rab e la is (c. 1490-1553). I en segon lloc, la d 'anu n ria •· e l ca t·àcte r d~l r eper·to t·i inclòs al disc, ja que els dos esc•·iptors, malgrat set· diferents en la dim cn~tió formal, sí que compa•·teixen un estil personal, bur- ' Iese, ple de pa1·aule" d 'argot i de particularismes. El Jet de no &er escriptors oficials els ho va possibilitar. En aquest disc dedicat a música ft·ancesu del Renaixement, s'hi barregen ca nçons, que cons ti tue ixen la part més impor·ta n t, amb algunes peccs insu·umcntals, bàsicament danses. Cel'tament, toles les lleu·es só n de f:aràcter· pt·ofà i ens IHl rlcn de diversos t•stad is elf' l'amor·, i també d 'altres terll(•s, com la gu erra o plaet·s t·om el vi, tol plegat tlOV inl d es d'una perspectiva picaresea. Un recull d'obres q ue r·esponen a la definició que ens pt·oposa el mate~ disc, la de ... Música dels carrers, teatres i corts del segle \'Il. Potse r· ca lth·ia afegit·-hi ... a França. Som da\lutl d'una proposta alractiva i acur·ada, centrada plenamt>nt t'n la dime ns ió mu t> ical i amb molt subtils conct>ssions a la teau·alital que podt•n permetre la ltilar·itat. d c d e te nninats tf'XLo s. Els m em bres dt>l New b c .... y Consort, a pa•·L rl t> canllu· també combiu eu imstnaments de l'i·poca, eom violes de ga mba , vie llcb de roda, fiautc& de llec i 11·a- ,·esseres, ;,aes de gemecs i a r·pes. que a més són els instruments que esmenta Fran~ois \'illon en el seu llibre Gargantua quan ex.plica que després de dinar, Gargantua sempre tenia el costum de jugar a cat·tes i fer música per desen volupa t· a.i.xí el seu gust per l'adt.mèlica, les ciències matemàtiques i alhora lll·r· facilitar la djgestió. L'onr·egist•·amenl es va fer el mes de novembt·e de 1997 a l Memorial Mus ic ll all de Methuen, Massachusets, i inclou un total de 27 peces, majoritàt·iament anònimes, so rgides durant el segle XVI. El llibret que acompanya e l disc inclou el text de totes les cançons que hi sóu iucloses. e J.V.B. Alia Veneflana Mú~icu veneciana per a lluii t de principis del se- gle \.YI Poui O'Dette. llaüt HAR~lONL>\ l\lUNDI LSA · H \1U 907215 o només la manera de cons truir un instrument, sin ó també ]a tècni ca emprada per fe•·-lo sonar tenen una repc•·cussió en el resultat so nor final. E n aquest Sf'ntit, i tot parla nt d e l llaüt, a meitat del segle XV es va fer una descoberta t•·ansccndeotaJ que havia d e co ntribuir a d onar a l' instrum en t e n qüestió una immen sa popularitat durant els 150 anys següe nts. En co mptes d'emprar el plectre o pua Je ploma d'ocell, els llaütistes comen çar en a empr·ar els dits de la mà dreta. Això e ls va permetre N 57 .')97 LLIBRES 181 58 598 intcq>rNar paosatges més ràpida i acord;,. Per tant, ja era pos;,ible la interpretació dc polifonia amb Jlaül. Entre aq u cs l fel i l' ad' en im ent de la impr·emta musical, no es va fer et.pcrur gaire l'aparició de d h ersos reculls de peccs per a aquc¡,t instr·umcnt. Sobr e lol p eccs de tre¡¡ menes: peces sorgides dc la fantasia i la impr·ovisació, eonr pn:·ludis, ricerca.ri, etc., d esprés tr·anscripcions d e cançon s polifòniquAs i finulm e nt danses. En aquest e nr·cgistr·amcnl, frt l'abril de 1997 a Ca lifòr nia, e l llaüti sta Paul O'Dettr em, pr·oposa unu ~>elecció antològica de pecc¡, extretes d el;, primer¡, rcrulls r ccopilatoris de mír1-ica per a llaüt aparegut¡, a '\lt>nècia. Es tracta d'obre¡, principalment de Francesco Spinacino, Giovanni de Crema, Ambrosio Oalza i 'incenzo Capiro la, aparegudes durant les pr·imeres drcades del segle XVI. Alguns fins i tot publicats per un dels pioners de Iu impremta musical..., el venecià OtHrviano dei P e tr·u cc i. E s lr·acta princ-ipalment dc r ecopilacions de peces de l'èpocu, més que no dc composicions pròpies. Puul O"Deue, una vegada mé,, fa honor a una tècnica acurada que ens sedueix per la seva transpar ència i ductilitat exprcosi\'a, amb capacitat per fer contrastar un r epertori a l qual és inh erent una gran proximitat estèti ca. La propobtu im·lou un total de 30 peces amb una durada que p oque s vegad es depassa els tres minuts. Un bon disc per conèixer el tr·actamcnt del llaüt a Venècia i la sevu àrea d'influènciu u Iu prirner·u mcilut del aoglc XVI i alhora per disft·utar dc la magníficu capa c itat inter·p retativa dc Pau l 0'0ctle, col-labot·ador· habitual de la compa n yia di scogràfica Ha r·monia Mundi. e J. V.B. Eduard López· Chavarri Marco:. Correspondencla Edició a càrrec de Rafael Díaz Gómez i Yicente Galbis López. Generalitat Valenciana. Con,;ellcria de Cultura, Educació i Ciència. CoHecció " BibHoleca de 'fúsica Valencia na·'. a publicació en dos volums de considet·ables dimen sions - cadascun supera les quatre-centes pàgines de text atapeït- de la correspondència d'Eduard López-Chavarri Marco constitueix una ini ciativa bibliogràfica d ' una impot·tància extraordinària. Es tracta d'un autèntic esdeveniment que amb tola seguretat farà feliç estudiosos, interessats en la història de la música espanyola de bona pul del segle actual i també lola aquella persona mínimament atenta al més en llà del simple quefer musical quotidià. IJafir:mació tan t"olunda que acabo d 'exposar es basa en nombroso¡¡ factors . E1 prime r, ]a rica personalitat de quj motiva el llibt·e. Eduard LópezChavarri va ser una figur·a d'una considerable tr·an!!cendèn cia en la música i també e n el p eriodisme musical i la investigació musicològica de duel! terceres parts d'aquesta centúria. La se\'a vida tan dilatada - va morir a punt de complir cent anys d'edat-, la seva pol ièdrica gamma d'interessos -composició, investigació, interpretació, assaig, periodisme-, i la intens itat i energia de Ja seva tasca van fer planar la seva figura per una amplíssima var:ietat d'esdeveniments que o bé va protagonitzar· directament o va viure de prop amb una gran intensitat. Una segon fac tor d 'un interès notable és el treball de selecció i ordenació del material i dels autors de les cartes que han L fe t Rafael Díaz Gómez i Vicente Galbis, un una tasca d 'uua gran delicadesa i criteri, lJUC excuH cix j ustament per la ca pa c itat clariJicador·a de tol el que s' hi ex posa, a partir ja d'un estudi inicial dc lectura imprescindib le per situar l'abast d el conjunt de la corr·cspoudència que s'hi mostra. Finalment, però no e n darrer· lloc, l'cxtr·aordinar·i interè;, que contenen la majoria dc Ics cartes que es publiquen. Cartes que abaslen no solament l'esti"Ïclt' àmbit dc r·clació musical, sinó també altres àmbils, com són escriptors i ar·tistcs plàstics, amb els quals López-C húvarTi va mantenir inlcr cssos moll vius. Des d e l p unt de vista estr·ictamcul cJel context català, q u e ocu pa una part moll substancial del doble volum, destaca la nodrida co rr·espond ència amb noms ca bdal s d e l'Orfeó Català, encapçalats p e l se u fundador, Lltris Millet - amb qui Lópcz-Chúvar·ri va tenir una amis tal profunda i productiva- , a mb el seu fill Lluís Maria, amb Joaquim Cabot, Joan Salva t i Francesc Pujol. Fora del món de l'Or feó, resulta inter·essant la cor·r·<•spondt>ncia mantinguda amb Rica rd i Joan Lamotc de Grignon; amb Joa n Bulcc lls, fundador cJe l'Orfeó Gr·acienc, Fredel'ic [,fiut·a t, .Josep Subir·lr, Mictuel Llobet, Frank Ma r·sha ll , Gaspar Cas~:~a d6, Joan Ma né n, Joaquim Zamacois, Eduard Toldrà, Joan Pich Santasusa na, Fran cesc Viñas, Felip Pcd •·ell, que tan va influenciar l'obra compositiva del músic valencià, i Higini Anglès. Així mateix. amb Joaquim Nin, Joaquim P ena, el periodista Manuel Duran i Manuel Borguñó. Un corresponsal especialment iHustre de López-Chúvarri en l'àmbit català va ser també Enric Granados. Fora de l'estr·icte àmbit musical, cal fer esment de Santiago Rusiñol, que segons que esmenten els autors del recull va ser un antic entranyable del músic valencià. També .Tonquim Casas. Juntament amb aquests, hi figuren noms ta n importants com Joaquín Rodrigo, Òscar Esplà, Manuel de Falla, José Tturbi. Wanda Landowska, An· drés Segovia, Giacomo Lauri-Volpi, Joan Mas Porcel, Leopoldo Querol, Joaquín Turina, Ramon Usandizaga, Miguel Querol, etcètera. Els autors han treballat sobre el fon s del compositor, que conté un total de més de quatre mil cartes i encara creuen que poden haver-n'hi més. D'aquest aplec tan monumental, h om n'ha fet una tr·ia de vui t-cen t es ci n quanta -guar isme en si mateix impressionant. Els autors, en el seu estudi preliminar, assenyalen antb tota raó.: " ... cal insistir en la importància d'aquest epistolari. La varietat i categoria de leJ persones i institucions que hi apareixen fan que el considerem d'un gran interès per al co neixe· ment de la cultura espa· nyola i, especialment, de la valenciana de l'f;poca que abasta. El caràcter d'inèdit que es pot atorgar a la pràctica totaliwt d'aquests documents en reforça la nece.~sitat de la publicació." No cal dir que estem d'acord amb aquesta valora· ció i que celebrem amb tolil els pronunciaments el ¡;au· di d'aquest importantíssim document bibliogràfic. e J aume ComeUas Amb la toHaboracr6 de: ~· gasNatural