Revista Musical Catalana. Núm. 227 Setembre 2003
Editorial: Catalunya, terra de cantaires / PANORAMA La JONC celebra el seu 10è aniversari. Izaskum Argemí / La crisi econòmica a les òperes de Berlín i, al fons, Leipzig. Jordi Maluquer / Pires, Gergiev, Norman i Pollini, abanderats de la vintena edició d'lbercamera. RRMC / Pes inusual del concertisme de piano a Euroconcert. RRMC / Seixanta anys del Festival del Maggio Musicale Fiorentino. Francesca Comotti / Mikrokosmos: Les segones veus. Pere Artís / Tangents: Henry Clifford. Jordi Maluquer / Luciano Berio (1925-2003). Síntesi d'una època. Jesús Rodríguez Picó / Cristo Barrios. Simbiosi de talent i professionalitat. Izaskum Argemí / El mestre Llongueras, in memoriam. Josep Ainaud de Lasarte / Crítiques. J. Comellas, Francesc Taverna-Bech, Robert Benito i Jordi Salazar Roy / Joan Fosas porta el ballet popular català als Estats Units. Núria Julià i Fosas / TEMA Fundacions i música. Esforços privats per a la música clàssica / Fundació OC - PMC. Concertisme, pedagogia i infraestructures. RRMC / Un ventall ampli d'atenció al fet musical. Izaskum Argemí / Entre el foment de la música antiga i la defensa bel·ligerant de la contemporània. Jordi Salazar / MUSICALIA Kwangchul Youn. Una veu transcultural. Mònica Pagès i Santacana / Christian Zacharias al Festival Mozart. Lluís Trullén / Wintermärchen obre la temporada del Liceu. Robert Benito / Música encreuada. Eduard V. Patsi / SCHERZANDO. Cesc / LLIBRES / CONCERTS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
aun a musica s~if~~~~ vis a usica ca a ana FUNDACIÓ _, _, AGRUPACIO MUTUA ~ aun a musica 227 ~vis a usica ca a ana 1a ÈPOCA ANY XX SETEMBRE 2003 ConseU Editorial: Fèlix MHiet -.Jfll'"'u''""'' Montserrat Albet, Josep M. Srlcall, M. Busquets, Eugeni Cabanes, Josep Caminal, Salvador jordi Casas, Gregori Estrada, Ferrer, Joaquim Garrigosa, joan Guinjoan, Carles Guinovart, Teresa lltl,joan Matabosch, Jordi Montull, Ramon Muntaner, Ramon Pla i Jordi Rueda. Consell de Direcció: Pere Artís editor), Pere Surés (coordinació wbCatalunya Música), Jaume (direcció periodística) i Lluís \Wlet (direcció musical) --------------------------------------------------------------------------------------------------· EDITORIAL PANORAMA • 10è nuiversari de la JONC Pires, Gergiev, Norman i Pollini, abanderats de la vintena ecfició d'lbercamera perRRMC Pes inusual del concertisme de piano a Euroconcert per RRMC Seixanta anys del Festival del Maggio Musicale Fiorentino per Francesca Comotti Mikrokosmos: Les segones veus A Tangents: Henry Clifford per jordi Maluquer ~ Luciano Berio (1925-2003). Síntesi d'una època per Jesrís Rodrfguez Picó Cristo Barrios. Simbiosi de talent i professionalitat per Iznskum Argemf ' Eu la mort de Lucíano Berio El mestre Llongueras, itt memoriam per Josep M. Ainnud de Lasnrte • • per lznskum Argemf W Entre el foment de la música antiga i la defensa bel·ligerant de la contemporània • A W Crítiques p_er f. Comel/ns, Francesc Tnverna-Bech, Robert Benito i Jordi Snlnznr Roy Joan Fosas porta el ballet popular català als Estats Units per Nrírin Julià i Fosas ------------·····--·-----·· - --~~··-·-····--·-···············-············--··············--------------- ------- ----------------····-········--········· TEMA A W A W A Fundacions i música. Esforços privats per a la música clàssica Fundació OC-PMC. Concertisme, pedagogia i infraestructures per RRMC Un ventall ampli d'atenció al fet musical per Jordi Snlnznr ..............M:uslcALiA.......... . ~;~ò~~~j~?i~~:~~i~~~~~ A per LltJfs Trullén • Wiutermiircllett obre la temporada del Liceu per Robert Bel1ito • A Música encreuada W .....scfïERiANDó........... LLIBRES CONCERTS o transcultural Ch.ristian Zacharias al Festival Mozart W www .palaumusica.org A/e: revi~ta@pruaumusicn.org reproduccions nutorit?.adl!ll, VEGAP, &n:~lona 2003. per jordi Mnl11q11er per Pere Artís W A W Tel.: 93 295 72 00 Fax: 93 295 7210 pubUcat:; a "Catalunya Milsh:n/R!'vistn • expressen nomlls l'opinió dels · Catalunya Música/Revista Musical 110 ~ m.tntindrà correspondència amb els d'originals no encarregats i rnvints : 4 1esE3jlonlànlament a la Rt>daccíó. La crisi econòmica a les òperes de Berlín i, al fons, Leipzig W W Col·laboren en aquest número: Sant Francesc de Paula, 2 08003 BARCELONA o A Publicitat Megmar 2001, S.L. Diputació, 279, lr 7a Tel.: 93 487 76 26 08007 Barcelona ~t lísi!ilrrlisla musi ral ralalana per lznskrmr Argemí • Secretaria de Redacció: Teresa Martínez AINAUD DE LASARTE, IZASKUM PERE ARTIS, ROBERT BENITO, - --,,n,•.,.L COMELLAS, FRANCESCA JULIÀ I FOSAS, JORDI '""''''lUt;t\, MÒNICA PAGÈS I -·"'~l.AI~A EDUARD V. PATSI, JESÚS . PICÓ, JORDI SALAZAR ROY, it'iCIScTAVERNA-BECH I LLUIS TRULLÉN. O o Disseny: Ferran Sendra Preimpressió: Ormograf, S.A. Impressió: Agpogra f, S.A. Distribució: Distribarna, S.A. Dipòsit legal: B-34.432/83 ISSN: 1136-7458 • Catalunya, terra de cantaires ................................................................................................................................................................................................................................................................................. La JONC celebra el seu lOè aniversari per Ed11nrd V. Pntsi ---~~~·c:;~~··· ·· • ..·······..············................................... 3 423 , SWlforíics Vlll TEMPORADA 2003 -2004 ORQUESTRA SIMFÒNICA DEL VALLÈS director artístic: EDMON COWMER CONCERT NÚM. 7 CONCERT NÚM. 1 DiiSublt, I I d'octub~ dt Dlssoblt, 14dtftbrrrde21XJ4,/9h 200J, /9 h Orquestra Simfònica del Vallès Santiago Juan, vloU• Edmon Colomer, dinclor Orquestra Simfònica del Vallès Angel Jesús García, vwu • Albert Argudo, director J, Brahms Dansa hongaresa núm~ 7 8. Bartók Concert per a vio/f I orquestra núm. 2 (1938) A. Dvor6k Simfonia mim. 7, en Re menor, op. 70 M. Ravel P01•an~ I E. Lulo Simfonia espanyola, op. 21 G. Fauré Pel/tus et Mtlisulllle: suite, op. 80 J, Thrina Simfonia sevillana CONCERT NÚM. 2 CONCERT NÚM. 8 D/ssubrt, I 3 dt murç dt 2004. /9/r DWobtt, 8 dr nownbu tk 2003. 19 h Orquestra Simfònica del VaUès Lluís Claret, violoncel • Salvador Brotons, dlredor J, OITenbach Orfeu als inferns (obertura) S. Brotons Concm trobadortsc ptr a ¡•Jo/once/ i orquestra, op. 90 F. Liszt Mtpmsto vals núm. I o Orquestra Simfònica del Vallès Orquestra de Cambra de Granollers Tbierry Escalch, orgue • Edmon Colomer, dinctor T. Escalch Concen per a orgue i orquestra C. Saini·Saens Simfonia núm~ 3 e11 Do menor, op. 78 núm. I (Simfonia orgue) R. Strauss Mon i 1ransjiguracid, op. 24 G COPRODUCCIÓ AMB L'ORQUESTRA DE CAMBRA DE GRANOil..ERS CONCERT NÚM. 3 Dtssobtt, 22 <k no•-mrhrt do 2003. 19 h CONCERT NÚM. 9 Orquestra Simfònica del Vallès Abdel Rahman El Bacha, pio1111 Edmon Colomer, director Dlssoblt, 20 do març <k 2~. /9 h Orquestra Simfònica del Vallès Alex AiguacU, pwno {lr. pr<ml COIICUI'Illltmuodooal tk PlaDo Rbrd V'tiosJGOl) Josep Lluís López, trompeút • Salvador Brotons, dlredor 1... van Bttthoven Concm ptr a piano i orquestra núm. I en Do major, op. 15 1... van Beethoven Concm ptr a piano i orquestra núm. 2 en Si btmoU major, op. 19 O. Xostakóvltx Simfonieua de Cambra D. Xostakóvltx Concm per a piano i orquestra núm. 1, op. 35 A. Borodin Simfonia núm. I, en Mi /Je¡no/1 major CONCERT NÚM. 4 CONCERT NÚM. JO Dlssabtt, J d'abril el• 2004, 19 h Dissabte, 20 d• dtstmbrt~ do 2003, 19 h Orquestra Simfònica del Vallès Matthlns Aeschbacher, director A. Ovorók Dans~s eslaves mim. 1, 7 i 81 J, Sibelius Vals trist Orquestra Simfònica del Vallès Orfeó Català (Patrocinat per Fundació CailUI Penedès) solistes per determinar • Edmon Colomer, director A. Borodin Prfncep Jgor: danses po/ovtsianes J. Straus., Valsos i polques A. Dvor4k Stabat Maier, op. 58 CONCERT NÚM. 5 17 /h gentr d• 2004, 19 h h CONCERT NÚM. 11 D/sjubt~. Dlssoblt, 22 de muig dt 2004, 19 h Orquestra Simfòn.ica del Val.lès Colomer, dincútr CI Orquestra Simfònica del Vallès Edmon Colomer, dincwr solista per dttermlnar • Edmon G. Mahler Simfonia núm. 5: Adagieno I. Stravinsky Monumenrum por Gesualdo di Venosa ad CD llMll1!l F. J, Haydn Simfonia núm. 31, en Re major, o:Toc dt trompa• F. Poulcnc Suitefrançaise (segons Claude Gen·aiseJ W. A. Mozart Simfonia núm. 31, en Re major, o:Paris• R. Strauss Concm ptr a olxJ¿ i orquestra en Re major D. Scbnebel Mahltr·Moment ! R. Strauss El burgès gentilhome CONCERT NÚM. 6 Dlssobtt, 31 <k gtntrdt 2f)/)4, 19h el CONCERT NÚM. J2 DWobtt, S dt juny <k 2C04, 19 h Orquestra Simfònica del Vallès Xavier PhiUips, viownctl • Oliver voo Dohnaoyi, dinctor L. Jan4cek Dansa lachiana núm. 3 (Dymec) n1 Orquestra Simfònica del Vallès Edmon Colomer, director A. Dvor4k Conun per a ~ioloncel i orquestra en Si menor, op. 104 F. Mendelssohn Simfonia núm. 3, ffEscoceMP a d ci d d Ie 1... van Bedhoven Fidelia (versió concenant) Abonaments: de 95 a 315 € I Localitats: a partir de 6 € Organitza Patroeina ,UNOACtO ORFEÓ CATALÀ PALAU DE LA MÚSICA Venda de localitats: A partir del 4 de juliol Informació i venda: Palau de la Música Catalana - Tel. 93 295 72 00 0 SÏmfònica drl Vallès Fundació BancSabadell 05 se pl C( 'avinentesa de la celebració de l'Europa Cantat -en el moment d'escriure encara ha de començar-, convida a una certa reflexió sobre el fenomen del cant coral a casa nostra. Per això partim d'una dada que creiem que resulta enormement significativa. El 3,9% dels catalans canta en una coral. O sigui, un de cada 25 té una determinada vinculació activa amb el cant en . equip. No podem contrastar aquest guarisme amb els d'altres països, ja siguin de l'Estat o de fora, però intuïm que som en un lloc de privilegi. Un quart de milió aproximadament de veus VIves, de veus aimants de la música i de la cultura musical, és un fet d'una notable transcendència. D'una transcendència, de la qual, tanmateix, la societat en ella mateixa i de retruc les institucions, no són conscients. No hi ha una consciència viva i assumida de com el cant coral constitueix un dels eixos vertebradors en el pla cultural -i, compte, en el social i relacional-, més importants del país. De com, sense ell, el país acusaria un desert profundíssim; una zona d'erm cultural i relacional d'una brutalitat esfereïdora. En un àmbit actuacional d'allò més divers, abastant artísticament tots els nivells -de l'excel·lència més elevada a la dimensió popular més genuïna-, i abastant diversos segments socials i en una ramificació espacial força completa, el cant coral ha de superar en primer lloc un evident context de manca d'autoestima i, consegüentment, l'atenció decidida i principal -no secundària i gairebé de tràmit com ara- de totes les institucions. Quan observem com manifestacions culturals allunyadíssimes de la seva transcendència i substantivitat cultural i de la genuïtat cultural pròpia gaudeixen de privilegis tan distants, hem de concloure que alguna cosa no funciona com cal. atalunya, erra de anta ires La JONC celebra el seu 1Oè aniversari 227 POTENCIAR LA FORMACIÓ ORQUESTRAL ENTRE ELS JOVES MÚSICS DE CATALUNYA I FACILITAR-NE LA INSERCIÓ EN L'ÀMBIT PROFESSIONAL SÓN ELS OBJECTIUS PRINCIPALS DE LA JoVE ORQUESTRA NACIONAL DE CATALUNYA. DESPRÉS DE 10 ANYS DE TRAJECTÒRIA, 598 JOVES HAN FORMAT PART DE LA JONC AMB L'OBJECTIU DE PERFECCIONAR LA SEVA FORMACIÓ MUSICAL I OBRIR-SE CAMÍ EN EL MÓN LABORAL. J a des de l'inici la JONC va néixer com una iniciativa pedagògica que alhora es plantejava com a fita donar sortida professional als components de l'orquestra, tant dins del panorama orquestral com en l'àmbit de l'ensenyament. "Proporcionar els coneixements, de la mà dels millors professors en cada matèria, ha estat una de les especificitats que ha marcat el projecte", apunta Roser Trepat, directora executiva de la JONC, durant la presentació del programa d'actes amb motiu del desè aniversari. Cada any centenars de joves aspiren a formar part de la formació. L'objectiu és triar, entre tots els aspirants, aquells que mostren un nivell de maduresa musical més elevat. "Han de presentar dues obres d'estils diferents i un passatge orquestral", explica el director artístic de la JONC, Manel Valdivieso. "Uns vuitanta joves que van fer les proves entre els dies 8 i 17 de maig entraran a formar part de la nova promoció. Del centenar que hi ha en plantilla actualment, uns 23 superen el límit d'edat -25 anys-, una vintena no han hagut de fer la pro- va -ja que després de superar L'audició d'ingrés a La jONC, els joves tenen la permanència assegurada durant dos anys- i uns 60 han tornat a guanyar la plaça, mentre que la resta no han superat el nivell exigit", afegeix Valdivieso. om a conseqüència de seguir una de les directrius que caracteritza la iniciativa -convertir la jove orquestra en un plataforma que faciliti el futur laboral dels seus components-, les audicions anuals organitzades per Ja JONC segueixen les pautes de les oposicions que es fan per accedir a les orquestres professionals. "L'objectiu és doble, que estiguin preparats per a un futur i, d'altra banda, fer que siguin conscients que han de millorar constantment. Se'ls inculca que el treball d'un músic és molt exigent, que no hi ha un final quant a preparació: sempre hi ha un repertori per estudiar, obres que cal conèi- C LA JONC s'HA CONVERTIT EN UN REFERENT DE L'ACTIVITAT PEDAGÒGICA MUSICAL DEL TERRITORI CATALÀ. xer... ", afirma Manel Valdivieso, que alhora puntualitza que les proves també tenen un caire pedagògic, ja que, "el Tribunal -format per professionals de L'Orquestra Simfònica del Vallès, l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i de l'Orquestra del Gran Teatre del Liceu-, fa una anàlisi de la interpretació de cada aspirant i L'orienta, amb l'objectiu que conegui les seves virtuts i mancances". La JONC s'ha convertit en un referent dins l'activitat pedagògica musical del territori català. uCada any es presenten més candidats a Les proves d'accés. Enguany el tri· buna/ ha sentit al voltant de 450 aspirants. Això vol dir que la gent confia en l'orquestrà, per créixer musicalment i preparar-se per fer el pas decisiu cap a L'àmbit profes· sional," comenta Valdivieso. En aquest sentit, els representants de la JONC van considerar la possibilitat de projectar l'activitat de la jove orquestra entre els més petits. Així, des del 1996, els nois de 12 anys tenen la possibiütat de fonnar part de l'Orquestra de les Escoles de Música de Catalunya, on es pre· paren per accedir posteriorment a la JONC. I és que, malgrat l'evolució qua· litativa i quantitativa viscuda en l'àmbit nacional, encara són molts els obstacles que impedeixen l'accés als circuits professionals. La com· petitivitat i la pressió que envolta el panorama musical han estat els elements que han generat la neces· si tat de crear un espai per als joves músics. "La JONC és un bon lloc per conèixer les dificultats amb què ens trobarem en un futur", diu Àlex Arajol, violí membre de la JONC des de l'any 2000. "Tot i així, l'ex· periència no és del tot real. El P'?" cés de preparació i les garanttes amb què ens enfrontem davant.ull concert no coincideixen amb I ac· tivitat quotidiana d'una formació professional. Però ma/gra~ tol, COll· sidero que tenir l'oportumtal de tocar en una orquestra quan e~~ca~u estàs estudiant, és una expercene~a molt important amb vista a ~11 fu· tur" afegeix. "La JONC ofereiX ullO . 1•10 /11 bona' oportunitat. A Espanya ha gaire activitat pel que fa aJO~'tS orquestres, i considero que s6llllecessàries per a aquells que vol~m , · pr0rressro·, dedicar-nos a la mustca nalment. A Veneçuela -el seu pals · es or· natal- formar part de ¡ov. 1 questr~s és molt més hab~~¿ Abans de ser membre de la I ' ja havia tocat el fagot en altres for· ma Ft fat I juli\ pre¡ ela) Moj CO/r rec1 e111 roll la fi el R liol) -el rid act\ s ten no ~ rar ré11l lísti¡ sica u ticis bert acte ver cio¡ l'anl lA fav~ O~questra Naciunol de Catalunya, dirigida per Mmruel Valdivieso, t'li una actuació recent a l'Auditori de Barcelona ta (/ -¡. iO 'I( Pf ~I S· In Ie li· la s. ,2 3r re· a I B· ~n 1s és n· ta .~ IS· es JC Jè !X e t ~ ~ UI ró ~i . ~ es e· tri O· is (· tl. c. 11· macions de joves", diu Alejandro ftrreira, alumne de la JONC des de ra tres anys. La Comissió Arristica de la Jove Orquestra va preparar el darrer Encontre, que va tenir lloc durant el mes de juliol aTorroella de Montgtí. "Vam preparar un programa dedicat al classicisme vienès, amb obres de Mozart, Haydn i Beethoven. Hem comptat amb la presència d'un director convidat molt especialitzat ell aquest repertori, Andrew Parrottp, explica el director artístic de ~JONC. L'orquestra participà en ~I F~stival de Torroella ( 12 de juliol) 1posteriorment al Festival Grec -el concert va tenir lloc a l'Auditori de, Barcelona el 14 de juliol-, i actua a Amposta el 13 de juliol. S~guint la línia pedagògica potenc1ada per la JONC, l'Encontre no va tenir com a únic objectiu la preparació del repertori. '"Els professors convidats, a més de prepara; les obres amb els alumnes, hi ~e~,_en per ensenyar els criteris est i:tics corresponents a l'època ciàssrca", explica Yaldivieso. . ~n programa dedicat al romantiClsme, amb l'obra de Franz Schu~com a protagonista, clogué els etes de celebtació del desè a nivers . an· de la Jove Orquestra Na~.IOnal_de Catalunya. Pel que fa a cíany_vment, la JONC tindrà presènadms del marc del Fòrum 2004 amb . Brah Un requ1em a lemany de rns. Tot i ser una orquestra jove, la qualitat de la formació és inqüestionable. "Partim de la idea que la fONC ha de ser una escola per als músics, però d'altra banda ha de ser una bona orquestra per al públic", explica Valdivieso. Una mostra de la capacitat interpretativa dels alumnes de ]a JONC són les diverses col-laboracions que aquests fan amb orquestres de caràcter professional. "I:any passat vaig fer una col·laboració amb la Simfònica del Vallès i va ser molt gratificant", diu Arajol. ELS PROFESSORS CONVIDATS VÉNEN PER ENSENYAR CRITERIS ESTILÍSTICS. Un dels denominadors comuns entre la majoria dels components de la JONC és l'interès a continuar formant part de la formació. "Actualment vull continuar a l'orquestra, m'interessa el programa que s'ha establert per al cicle vinent. Després... ja veurem. Ser a la JONC és molt positiu, però alhora és molt sacrificat", explica Arajol. "Els diversos Encontres que fem anualment ens absorbeixen totalment. Durant uns dies estem fora del món, no existeix res més!", afe- geix Alejandro Ferreira, que malgrat l'autoexigència que, segons ell, comporta formar part de la JONC, considera que és una experiència que compensa tot l'esforç. ots treballen per a un mateix objectiu, dedicar-se plenament a la música. Però malgrat la suposada competitivitat que envolta aquest àmbit, l'ambient que es viu entre els joves de la JONC s'allunya de tota tensió. "Hi ha una certa competitivitat, perquè hi ha un objectiu de superació personal. Però no es tracta d'una competitivitat negativa ni existeix cap tipus de conflictivitat entre nosaltres. Ben al contrari!", explica Ferreira. La trajectòria i el balanç d'aquests anys de treball han donat com a resultat la continuïtat i la major presència de l'orquestra arreu de l'Estat. D'altra banda, la incorporació d'un percentatge elevat d'exmembres de la JONC en orquestres professionals -a l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, I'Orquesta Ciudad de Granada, I'Orquesta Sinfónica de Radiotelevisión Española, l'Orquestra de Cambra Teatre Lliure, la Simfònica del Vallès, l'Orquestra del Gran Teatre del Liceu o I'Orqucsta Sinfónica de Galícia, entre d'altres- és una mostra del grau de consolidació i prestigi assolit durant els deu anys de trajectòria. T 227 7 427 La crisi econòmica a les òperes de Berlín i, al fons, Leipzig MOGUT PER UNA ESTRENA A L EIPZIG, VAIG APROFITAR EL VIATGE PER FER UNA ESTADA A BERLÍN I COMPROVAR LA SALUT CULTURAL DE L'ÒPERA EN AQUELLES CONTRADES. ¡;;;¡ .... e! ~ a ~' ~· 227 em vaig trobat~ precisament, amb unes representacions normals, de les que fan gairebé cada dia, sense la tensió ni la solemnitat d' una estrena, però, ai las!, tampoc sense l'exigència corresponent. I tot en un marc molt agitat. La retirada del llegendari intendent de la Deutsche Oper, Gotz Friederich -desaparegut poc temps després- i la seva substitució pel de l'òpera de Leipzig, el compositor Udo Zimmermann, semblava que aparcava el projecte de reformar les òperes de Berlin, tot justificat per una necessitat de reduir la despesa cultural de la ciutat. El problema, en canvi, s'ha agreujat. Arran de la marxa general de l'economia a tot Occident i la previsible ampliació efectiva de la Unió Europea, hi ha la psicosi regressiva que les coses no van tan bé. L'atur creix, la gent pensa que pot venir una època de vaques magres, intenta estalviar i una de les coses que en rep les conseqüències més immediates són els espectacles. De les tres òperes i un concert que vajg veure a Berlín, una hora abans de començar hi havia entrades per triar i remenar, i així assolir una ocupació que devia estar pels voltants del I 70% . Sembla que les autoritats cul- eis ió, ha llençat el barret al foc i ha deixat la Deutsche Oper. Una altra possibilitat que s'ha· via comentat era la de conservar com a únic teatre de producció pròpia el de més tradició, I'Sta· atsoper, i deixar l'espai més gran i més impersonal -però, cal dir· ho, amb una acústica excel·lentper a les produccions impot1ades o en gira i dedicar la Komische Oper per a programació alterna· tiva i gèneres menors. turals de Berlín pensaven, com a solució, en el model parisenc, que era nomenar un únic director per a les tres òperes -Deutsche Oper, Staatsoper i Komische Oper- que distribuís els espectacles programats als espais més adients. (Vaig veure unes Nozze di Figaro a l'espai més gran, la Deutsche Oper, l dia que marxava de que haurien anat més bé a la més Berlín, a final de maig. petita Staatsoper, i una Bohème apareixia un rumor a la en aquesta darrera, més adient premsa sobre el fet que, per a l'altra, que justificarien la en la política de reducció de des· idea.) Això, però, semblava difípeses, començarien per fusionar cil, perquè els dos directors muels cossos de sicals de les ball existents dues primeres en un de sol, òperes esmenque donaria HI HA UN CLIMA DE tades, Thieleservei als tres rnann i BarenNERVIOSI SME SOBRE teatres i amb el boim, són dues EL FUTUR DE LES TRES propòsit incon· personalitats ÒP ERES fessat que per· BERLINESES. fortes difícils metria en poc de conjuminar. temps -en un Potser ara que ballet és on hi ha el primer ha esmés mobilitat, per la brevetat de tat nomenat titular de la Filles carreres- reduir els més de harmònica de Munic i cada vecent membres a seixanta. De ma· gada està més implicat en els Fesnera defmitiva encara no se'n sap tivals Wagner de Bayreuth, i que res, i penso que aquesta in~e~· Barenboim provoca un cert cannició perjudica el resultat art~suc sament en la crítica perquè fa del cada dia. Així, La Bohe~Je molt temps que està de director que hi vaig veut'e, aquí seria XIU· a l'Staatsoper -més coneguda, per Jada. Tocada fora d'estil a~b la la seva ubicació a l'antiga zona direcció d'un immadur PhLhPr de l'Est, com a "Unter den LinJordan, aplegava un ven~all ~ den"- sigui possible l'aparició cantants de l'Est ben medJOC~ d'un nou candidat a unir-ho tot. una posada en escena molt dJS· De moment, l'esmentat Udo Zim.. de cutible. Tampoc la produCCJO mermann, davant de tanta inde- E ció Géij Figt rad ~ca per con deI can Or~ fer 8 .. cel· ) do~ pe~ ¡ adc que I'Ò¡ dirij Sth aixè que: tene en1 qua pre~ de~ tinc níftc gu¡ Estrtna dt• Der Freischütz dr Car/ Marilt rou Weber, e/17 de maig de 2003, a Leipzig. Els cantau/s sóu Urbau Malmberg, tn el paper de Knspar, i lnes Kmutwursl, t'li el paper de Snmiel o .I 1- < ~ ·. s e ~- l¡, a ,. r e s a s ·I e a a .. D e r o e ~ r i Die Zauberflote de la Deutsche Oper tenia els mínims exigibles. Una mica millor va ser la reposició de la històrica producció de Giitz Friederich de Le nozze di Fígaro, que va patir una desaforada o precipitada direcció mu~cal de Marc Al brecht però que per a mi va tenir l'al-licient de comptar en els rols protagonistes deFigaro i de Susanna amb dos cantants ben nostres, com Simó Orfila i Ofèlia Sala, que ho van fer molt bé, igual que Markus 8rück, que va fer un Comte excel·lent. pretat per la nova companyia estable que ha confegit És una proposta coherent del director d'escena Guy Joosten que, com a elements innovadors, transforma Samiel -una figura diabòlica interpretada normalment per un recitador- en figura femenina i fa assassinar en escena un eremita que surt només al darrer acte implorant perdó pe1 protagonista Max. En una obra d'iniciació al Leipzig, en canvi, la crisi econòmica encara no ha arribat. Precisament el Consell Municipal ha donat el do de pit en contractar ptrala temporada 2004-05 com adoble director musical de l'Or~~estra de la Gewandhaus i de 1 ?~r~, Riccardo Chailly, que ja ding¡ra l'any vinent un programa S~hiinberg-Brahms. No obstant aJXò,, aquest gran home d'òpera que es Henri Maier, l'actual intendent (entrevistat a CM/RMC en el núm. 2 LS) ha aconseguit quadrar per primera vegada el pressupost en el seu primer any deg . esti" o I h a programat, entre ~e noves produccions, un mag01 1 c Der Freischütz, que he pogu¡ veure esplèndidament in ter- CHAILLY SERÀ DIREC- A ~ ~ R.J:CCARDO TOR DE L'ÒPERA DE L EIPZIG SENSE DEIXAR L'ORQUESTRA DE LA GEWANDHAUS. ~ ~ món pervers d'un innocent, hi sobren les bones ànimes. Com històricament, segons que justificava en la presentació el mateix Maie1~ hi han sobrat Gandhi, Luther King, Kennedy, Palme o Rabin. El món femení tancat i delicat se'ns apareix com una petita meravella al costat del món mascle i violent. La seductora música de Weber va ser magnifi- cament expressada per l'orquestra dirigida per Stefan Anton Reck i molt ben interpretada per tot el conjunt de cantants, en què destacaríem el Kaspar d'Urban Malmberg -quin Mime deu fer!i la soprano basca Ainhoa Garmendia, de veu potent i dots escènies per a papers com el d' Annchen, la germana entremaliada de la protagonista Agathe. ~ ¡;¡;- = v aig assistir també a Leipzig a una producció de ballet llarga, difícil i ben interpretada: l'Orquestra de la Gewandhaus en escena, ben dirigida per Olaf Henzold, tocant els 1 10 minuts sense interrupció de la Simfonia núm. 8 de Bruckner ballada pel Leipziger Ballet, un autèntic Iuxe -que dirigeix Uwe Scholz, seguint minuciosament les imatges musicals. Tindrem l'ocasió de veure aquesta formació pel juny de 2004 al Liceu amb Die Grosse Messe, inspirat principalment en música de Mozart. Llàstima que els dos primers i excel-lents ballarins de fa uns anys, Joan Boix i Roser Muñoz, l'un a Düsseldotf i l'altra retornada a Barcelona per raons familiars, ja no hi siguin . Ara hi ha una molt bona ballarína canària, Montserrat León, però els dos primers ballarins, Yuichiro Yokozeki i l(jyoko Kimura, són japonesos. Signes dels temps. Esperem que la crisi detectada a Berlín no arribi als oasis de Leipzig, Munic o Düsseldorf. N'hi ha, en canvi, també a Dresden, on amb l'òpera completament reparada dels dos aiguats ha minvat l'allau turística. .._, = e= ¡:;;Q. 227 .... = ~- ¡;¡;- e ..., = ¡¡¡· ¡¡;¡ .... = = 9 429 LA 7ile/UltiUJ "la Caixa• Fundació ~ CREDIT SUISS! os I~DACI() nterltJUf <> BBVA abertis gasNaJural CAIXA CATALUNYA b-' . Santand~ Central Hispano s¡'\lg(les de Barcelona ., ~ ~ t'k'll:lml·l·ltit3 E~ vi'NBA fecsa endesa -·~ AGFA. .I .......... lli CAUUIIIYA SIEMENS -~ ~ MPG MEDIA l'lAIOOliG GIIOOP .,. ~ADA OSA l:fii;t!li•'•llf,, SEAT CfiiU.\W~ e rtve Grupoe Planeta ~ ctl o R u • CANAL+ o DRAGADOS ~ I!l l i'C MO S iltA a t.à Colonial Gràfiquesmmml • BAKt:R &Mt'l{&SZI~ """""" cert pacl gurl elev A de r amb l'ell( C~t te me- i,en que tala1 P< men ACCENTURE • ACS, PROYECTOS, OBRAS Y CONSTRUCCIONES - AGROLIMEN - AGRUPACIÓ MÚTUA - ALMIRALL PRODESFARMA - ALTADIS • ASEPEYO AUTOPISTAS · AU CAT· IBERPISTAS · SABA· BAGUÉS • MASRIERA JOIERS- BASF ESPAÑOLA . BlV, BARCELONA TELEVISIÓ - COBEGA • FUNDACIÓN CQCA.COLA ESPAÑA • COPCISA • COTECSA • DAMM • DANONE - DOM PÉRIGNON • MOI!T CHANDON • EPSON IBÈRICA - ERCROS - ESPAIS D'OCI • EUROMADI FCC, CONSTRUCCIÓN • FERRERO IBÈRICA· FERROVIAL INMOBILIARIA. FIATC, ASSEGURANCES . FRIGO . UNILEVER- FUNDACIÓ PUIG· FUNDACIÓN EPSON IBÈRICA · GRAFOS • GRAN CASINO DE BARCELONA, GRUP PERALADA- GRUPO URJACH . GRUPO VITA - HYMSA, GRUPO EDITORIAL EDIPRESSE · INORA KONSAC • LABORATORIOS INIBSA ·MICROSOFT IBÈRICA · MIELE • MITSUBISHI ELECTRIC EURO PE- MUSINI - PANRICO - PEUGEOT ESPAÑA ·PHILIPS IBÉRICA PORT DE BARCELONA • PRICEWATERHOUSECOOPERS • RECOLETOS, GRUPO EDITORIAL • SARA LEE - SERVIRED - SOLVAY IB ÈRI CA. UNICA són part del Liceu Q Fundació Gran Teatre del Liceu Generalitat de Catalunya, Mlnlsterio de Educación, Cultura y Deporte, Ajuntament de Barcelona, Diputació de Barcelona, Societat del Gran Teatra del Ucau i Consell de MA""r""tr'"' llOil lau, taR enc¡ nistt diV, Koc: Lc amb Ge~ lt'a d Pires, Gergiev, Norman i Pollini, abanderats de la vintena edició d'Ibercamera LRSACTUACIONS DELS PIA- J NISTES MARIA OAO PIRES I MAURIZIO P OLLINI, DE LA SOPRANO ]ESSYE NORMAN I DEL DIRECTOR VALERI GER- GIEV CONSTITUEIXEN FITES DESTACADES DEL CICLE [BRRCAMERA QUE ARRIBA A LA SEVA VINTENA EDICIÓ. A quest fet serà remarcat de manera particular justament amb el concert especial, i per tant fora d'abonament, que oferirà l'esmentada tantant nord-americana el dia lS de juny de 2004 al Pa la u de la Mú~ca. La perspectiva de la commemoració ofereix un balanç de 473 concerts, viscuts amb un 90% d'ocupació, en els quals han pres part figures i formacions del nivell més elevat. Aquesta temporada s'estructura demanera semblant a l'anterior, amb dos vessants. Concertisme convencional-orquestral i solista- i cic~decambra a part. El primer s'alternarà entre l'Auditori -simfonis~e- iel Palau -virtuosisme solista ~ en un cas, també simfonisme. Pel que fa al cicle de cambra, tindrà lloc totalment al Palau de la Música Catalana. Pel que fa al prime1~ ja s'ha fel esment de Pires -que obrirà la tem~rada el dia 3 de novembre al Palau, .actuant amb el també pian isla Ricardo Castro- i de Pollini que enc . apça 1en un bloc de grans' pianJSt · d' es, JUntament amb el rus Arca~ Vo.lo~os i els hongaresos Zoltan OCsJs I Dezso Ranki. La patcel·la simfònica compta ~'atot destacat ja dit de Valeri ;~1 ev al capdavant de l'Orquesel Teatre Mariinski de Sant Pe- Mauririo Pollini i Valeri Gergiev (dreta), destacades presè11cies en Ta vintena temporada d'lbercamera ters burg de la qual és titu1ar, en un programa d'un enorme atractiu presidit per la Simfonia núm. 7, "Lenin.grad", de Xostakóvitx i iniciat amb l'oberura de Tannhauser de Wagner. Una altra fita destacada és la versió de Ja Simfonia núm. 6 de Mahler que dirigirà Eliahu Inbal amb la Berliner Sinfonierorchester, compositor que clourà el cicle simfònic amb la Primera, "Tità", interpretada per la novella Orquestra Filhatmònica Arturo Toscanini que dirigirà un altre nom cabdal -i molt fidel al cicle-, Lorin Maazel. The Academy of Ancient Music, cor i orquestra, dirigida per Paul Goodwin oferirà un programa simfonicocoral amb l'oratoti la Passió segons sant Joan de Johann Sebastian Bach. L'Orquestra del Mozarteum de Salzburg dhigida per Herbert Soudant an1b el violinista Vadim Repin interpretarà un programa Beethoven amb tres obres cabdals; obertura Coriolà, Concert per a violí i Simfonia núm. 3, "Heroica". La pm·cel·la simfònica, la completa el concert que oferirà l'Orquestra Filhatmònica Nacional d'Hongria dirigida per Zoltan Kocsis amb el pianista Dezso Ranki en un programa Liszt-Strauss. El Quartet Alban Berg obre el cicle de cambra E l Quartet Alban Berg, un dels conjunts de cambra més destacats del moment, obrirà el cicle de concerts de cambra el dia 17 de febrer amb un programa molt obert: Haydn, Webern, Brahms. Aquest cicle, independent de l'altre en tots els sentits, oferirà sis propostes de característiques molt variades. L'ortodòxia cambrística, Ja serviran juntament amb l'esmentat Quartet Al ban Berg, dues altres formacions de gran prestigi: Trio Guarnied de Praga -programa Dvorak i Schubert- i Tokyo String Quartet -programa Beethoven, Schubert i Debussy-. i un conjunt bàsicament català, que està endegant una trajectòria d'una gran fermesa. Ens referim al Quartet Casals, en aquest cas comptant amb la coJ.Iaboració del guitarrista Carles Trepat, que oferiran un programa molt variat i inusual, amb obres de Debussy, Falla, Albéniz, Bocherini i Xostak6vitx. El cicle programa també el pianista Paul Lewis, amb un repert01i també molt obert -Chopin, Busoni, Scliabin i Beethoven-, i per acabar, com a colofó d'un interès especial, la versió del cicle de lieder de Schubert, amb el tenor Rufus Müller acompanyat ni més ni menys que de Maria Joao Pires. 11 431 Eu T~ GF QU ED co LEl DE ~ PRl e ~ Autopistas ~ ~ que jun cia mat u tam que estè aur tiet) lori que que deli ~ol nes l'of1 E SOli MeJ amt clav Autopistas Membr e d'H o nor d e In F u u elpt sent rigit tam raci Pes inusual del concertisme de piano a Euroconcert EL D:EBUT DE L'ORQUESTRA DE CAMBRA DEL GRAN TEATRE DEL LICEU, QUE POSARÀ FI A LA XIX EDICIÓ DEL CICLE EUROCONERT, ESDEVÉ UNA DE LES NOTES MÉS DESTACADES DE LA SEVA PROGRAMACIÓ, COM TAMBÉ LA PRESÈNCIA DE DOS CONCERTS DE PIANO. ¡;j E: = ~ a ..P.~E..~.S . S i aquests fets emergeixen en sentit afirmatiu -quelcom que s'hi incorpora-, també resulta destacat allò que no hi figura, que és el conjunt italià I Musici, una presència gairebé familiar i molt estimada pel fidels al cicle. Un cicle que es caracteritza justament per la fidelitat a uns esquemes inamovibles en el pla estètic. Fidelitat al format miljà, a_uns critetis de programació parhc~lars, molt proclius al reperIOri preclàssic; fidelitat a conjunts quedestaquen més pel seu rigor queper la seva anomenada· i fidelitat~ unes propostes qu~ per ~ hab1tuals esdevenen necessàper completar la globalitat de oferta musical barcelonina. El cicle l'obrirà el Bach Consort, amb el contratenor Cari os Mena i el tenor Daniel Johannsen amb Ires cantates i un concert de clavecí de Bach i dues de Handel. U~a oferta més endinsada en e1Pnmer barroc és Ja que ens pre5~.ta I'EnsembJe Kapsberger di:d~ per Rolf Lislevand, que be actuarà amb guitatTa bar~· comptant amb la col·laborac•ó d'Anadna · Savall - arpa i r f;;' ¡¡;¡· 227 cant. El programa ofereix obres de Kapsberger, Foscarini, Pelegrini, Santiago de Murcia, G. Sanz, G. B. Granata i Corbetta. Amb el títol de "Mozart a Itàlia", el Salzburger Hofmusic dirigit per Wolfgang Brunner amb la soprano Verena Krause interpretarà un programa Mozart, Martini, Linley, Nardini i Hasse. Més oberta és la proposta que ofereix el Festival String Lucerne dirigit per Achim Fiedler amb la violinista Mila Georgieva. Interpretaran obres de Mozart, Haydn, Schubert i Honneger. Ligeti, Liszt i Bach centren el programa del pianista Till Pellnet~ un dels moments importants del cicle, mentre que Accentus Austria dirigit per Thomas Wimmer serà el responsable del programa "Orient i Occident: el sultà i l'emperador", que ens remet al Renaixement i Barroc italià. El concert de cambra convencional -trio de corda- ocuparà el setè concert amb el Vienna Piano Trio i un programa eminentment vienès: Haydn, Mozart, Schubert. Un altre concert important de piano es el que oferirà Valed Afanassiev arn b un programa de gran repertori: dues sonates de Beethoven i cinc poloneses de Chopin. Sanatori de la Giocosa Marca, un conjunt molt estimat al cicle, ofereix el programa "Venècia: l'esplendor del barroc instrumental", amb obres de Merula, Frescobaldi, Marini, Farina, Vitali i Uccellini. inalment, tal com s'ha esmentat, hi debuta l'Orquestra de Cambra del Gran Teatre del Liceu, formació que hem de pensar que tindrà continuïtat. Amb Kai Gleusteen com a concer tino director i la pianista Catherine Ordronneau, oferiran el Concert en Re menor per a piano, violí i cordes i l'Octet en Mi bemoll major de Felix Mendelssohn. Aquest concert compta amb la col·laboració del teatre líric barceloní. F 13 433 Seixanta anys del Festival del Maggio Musicale Fiorentino AMB MÉS FORÇA I PARTICIPACIÓ QUE MAI DE LES INSTITUCIONS CULTURALS, FLORÈNCIA HA CELEBRAT LA SEIXANTASISENA EDICIÓ DEL FESTIVAL DEL MA.GGIO MUSICALE FIORENTINO, COINCIDINT AMB ELS SETANTA ANYS DE LA SEVA FUNDACIÓ (DURANT LA SEGONA GUERRA MUNDIAL FOU INTERROMPUT). ..P.~~-~-~~~~~~-_ÇQ~S?.!.!.~.. Traducció d'Alexandre Fontanals os mesos intensos d'òperes, con~erts, ba~lets: mostres 1 un semman que ha indagat sobre les raons del naixement del Festival emmarcat dins del clima polític i cultural d'aquells anys h·enta; una autèntica kermesse de trobades i conferències preparatòries per assaborir millor els espectacles en programa, distribuïts a diverses seus; xerrades amb els mateixos protagonistes, noves escenografies i coproduccions intemacionals; i la participació de l'eclèctic arquitecte escenògraf Quirino Conti per a la posada en escena del nou amfiteatre del Giardino di Boboli. El poder i la política han estat els temes comuns en les tres noves produccions líriques que el 66 Maggio Musicale Fiorentino ha portat a escena. D 14 434 El Festival s'ba inaugurat al Teatro Comunale amb Fidelio de Ludwig van Beethoven, únic testimoni operístic del compositor: himne a la llibertat, a la pau -en aquests moments de tanta actualitat- i manifest contra els abusos de poder, com també la defensa de l'amor conjugal i del coratge. Coproduïda amb la Nederlandse Opera d'Amsterdam, amb direcció artística de Robert Carsen -per pimer cop al Festival florentí-, Fidelio ha comp- EL FESTIVAL VA NÉIXER EN PLENA GUERRA MUNDIAL. tat amb la batuta de l'estonià Paava Jaarvi, també debutant a Florència, i la participació d'Elisabeth Whitehouse, Stephen Gould, Giorgio SUt·ian, Gidon Saks, Stephen Milling, RacheJ Hamisch i Joerg Schneider. a segona obra programada, La clemenza di Títo, última òpera de Mozart per data de composició, i penúltima per representació (Praga, 1791). fou escrita amb motiu de la coronació com a rei de Bohèmia de l'emperador Leopold n. pocs anys abans de la Revolució Francesa. Per a la direcció de l'obra mestra mozartiana, s'ha assignat a un expert de música ban-oca i gran conegut al Maggio per les seves nombroses participacions, l'anglès lvor Bolton; direcció artística a càr-rec de Federico Tiezzi, dins la seva tercera participació al Maggio. Tiezzi ha realitzat una lectura en clau brech· tiana per a la posada en escena d'a· quest drama: tot és vist a distància, arn b proporció, amb dimensions re· duïdes - d'aquí l'elecció de fer ca· minar els personatges sobre els monuments que després acaben col·locats en una espècie de gipsoteca per donar la idea d'un passatge històric cruciaL Com a protagonista, el en el rol. •de tenor Ra món Varaas, b Tito Vespasiano, en una prova t~solita i inèdita per a l'artista mextca. Compartint escena amb ell, can~~ de gran categoria, com són H1Uevt Martinpelto, Monica Bacelli, Vel?: nica Cangemi, Gabriella Sborgt 1 Mauricio Muraro. Zubin Metha> director principal • t de l'orquesh·a del Maggio, ba puJ~. al podi per dirigir Otello, coRrodwt amb el Grand Théatre de Gmebra. el Bolshoi de Moscou i el Gran Te· atTe deJ Liceu de Barcelona. Antb Ote/lo, Metha ha tomat a Verdi am~ la "seva" orquestra italiana,qve ~ mateix defmeix com ideal per a1~­ xecució de les obres del composi· · 1· arnb Tos· . . a Ita-11a. tor tan estunat canini com a referència privileg~a· L ce~ neg en~ noc ha din aFI Doi Jost tre~ dol ces Gal suec ral ~ea hal een St~ di re fin! ~~ ti 11 ~j iulil ma( corr dec ~ Bee amt liel sél mo: clar Història del Festival undat l'any 1933, el del Maggio Musicale Fiorentino és el festival italià més antic i un dels més importants en l'àmbit internacional. Segon en populatitat i èxit després del Festival de Música Contemporània de Venècia, fundat l'any 1930, fou escollit pel règim feixista per la repercussió internacional (com succeí amb Ja Biennale veneciana). Nascut originalment com a manifestació ttiennaJ i convertit el 1937 en una cita anual, el Maggio fou partícip de tot un moviment cultural europeu de pes; interromput per la guerra, renasqué amb vivacitat cap a final dels quaranta juntament amb els festivals d'Edimburg, el de Britten a Aldebw-gh i el d'Ais de Provença. El primer Maggio Musicale Fiorentino fou d'una bellesa única: una formidable antologia del Ottocento melodramàtic italià que posà per davant la popularitat dels cantants als títols operístics (entre d'altres Vesta/e i Fa/staff). També fou innovador el compromís dels pintors de renom per a les escenes i el vestuari: Casorati, Sironi, De Chirico, i els directots de més pes a l'època: Jaques Copeau des de París i Max Reinhardt des de Viena. Des de bon començament, el Maggio Musicale ha estat el punt de mira internacional per les seves originals propostes culturals; en pdmer lloc, per l'espectacularitat, i tot seguit per l'atenció centrada en els problemes de l'atractiu visual de l'òpera lírica. PI'Oblemes solucionats gràcies a la col·laboració dels millors directors teatrals i cinematogràfics del nostre segle i als pintors i escultors de fama. Aquesta elecció adoptada a Florència fou innovadora i ha resultat clau per al desenvolupament de la dramatúrgia ope!Ística moderna. Un altre factor que des de l'origen ha caracteritzat de f01ma peculiar el Maggio i l'ha dotat d'un rol exemplar, és Ja constant exploració del Novecento musical; des dc les avantguardes històriques fins a les experiències més recents, per mitjà de la presència dels mateixos compositors o bé mitjançant el redescobtiment d'òperes i autors del passat. Una bona prova d'això és el fet que els inicis del fenomen de la Rossini-Renaissance o la revalorització de Donizetti i del primer Verdi succeïren precisament al palcoscenico d'aquest teatre florentí. La programació del Maggio es caracteritza pels grans títols, que vénen acompanyats per títols poc comuns, òperes antigues o modemíssimes, italianes o no. Així mateix, s'ha obert dins de la programació espai per a la dansa. F '()- llS la !f- Be al es ooer ò- el ¡e b- al al ili da en la interpretació verdiana. L'escena. dominada pel contrast blancnegre, per simbolitzar el conflicte entre Desdemona i Otel·lo, innocència i delicte, puresa i pecat, ha vist el neoexpressionista Lev Dodin, en la seva quarta participació aFlorència, a la direcció artística. Dodin ha dirigit en aquesta ocasió ~sé Cura - només en la prima o estrena- en el paper de Moro (PlacidoDomingo ja no se sent amb forres d'interpretar OteHo), Vladimir Galouzine i Stephen Gould -per les successives-, Barbara Flittoli, Chiara Taigi, Cario Guelfi, Valeri Alexeev. A més de dirigir Otello, Metha ha estat protagonista de tres concerts més: amb la Bayerisches Staatsorchester de Munich (on el director serà Generalmusikdirektor fins al 2006) en la vetllada dedicada a Wagner; amb l'orquestra del ~laggio i l'acompanyament del viohleonidas Kavakos per a una vetllada Brahms; i en el concert simfonicocoral de tancament del Fesuva! al Giardino dei Bobo li el 7 de juliol. e~~ ~complement a la programacto Stmfònica, el Festival ha comptat amb nombrosos concerts de cambra, centrats en autors con:poranis i postcontemporanis a thoven; des de la Schubertíada a~b el duo Jansen-Grier fins a la l!ebeslieder Walzer diligits per Jose Luis Basso, o també la vetllada mo~artiana amb el Concert per a danllet (al podi Nir Kabaretti) i els ~ns concertistes de cambra, com ~el Quartetto Borodin i el duet tcardo-Tomassi. ampoc no es pot deixar de banda la investigació acurada sobre certs moments de la història de la música, gràcies a edicions del Festival monotemàtiques -algunes d'aquestes d'èxit cultural remarcables- com són el Maggio rossiniano del 1952 que veié l'Armida interpretada per la Callas. o l'edició del 1964 de Roman Vlad dedicada a l'expressionisme, o per últim, la del 1994 i 1995 dedicades al Novecento històric i al primer romanticisme, respectivament. . , . Finalment, hi ha la presència constant de grans mterprets: dtrectors, solistes i cantants i també l'aportació de direccions artístiques ¡ escenogràfiques innovadores, amb autèntiques relcctures de les partitures i de les òperes més h·adicionals. Inoblidable és la presència de mestres de fama reconeguda; dos en particular: Zubin Mehta i Riccardo Muti. però. també. G.avazz~­ ni, Giulini, Bartoletti i, més recentment, Chung. Bltxkov • Smopoh. T 15 435 a lleida, un "instrument" incomparable ... • I enric granados b d s I p I , LA PAER IA + Ajuntament de Lleida Les segones veus othom sap que per a una justa interpretació d'una peça coral o instrumental són imprescindibles les segones veus, que tnai no llueixen tant com les primeres. D'una forma semblant, per al bon funcionament de moltes entitats vocacionals (esbarts, corals, orfeons, grups de teatre, etc.), cal la col·laboració abnegada de persones que, des d'un segon tetme, ajuden perquè sigui aconseguit el fi que pretenen. Una d'aquestes entitats és el Secretariat de Corals Infantils de Catalunya, i una d'aquelles persones és Maria Martorell, la qual fa poc ha estat homenatjada íntimament per alguns dels seus coJ.Jaboradors. A aquell homenatge, m'hi sumo públicament, per l'admiració que li professo per tot el que ha fet i fa. És gràcies a persones semblants a ella que moltes coses de signe vocacional han pogut ser portades a terme a casa nostra. Mai no els ho agrairem prou. Tot un exemple! T per PERE ARTÍS Montserrat Caballé, el Festival de Cantonigròs i Andrés Corchero, premis nacionals de Cultura L a soprano Montserrat Caballé ha estat clistingida amb el Premi Nacional de Música pel seu retorn al Gran Teatre del Liceu amb l'òpera Enric Vlll de Camille SaintSaens, "fet que significa, a més, la continuació de la seva activitat solística al Teatre del Liceu, on va treballar durant tants anys i des d'on va assolir una gran projecció internacional, portant no només la seva veu sinó també el valor de la música catalana arreu del món". El Festival Internacional de Música de Cantonigròs ba estat distingit amb el Premi Nacional de Cultura Popular, en el seu 20è aniversari de celebració ininterrompuda, "per la seva reconeguda aportació a la música i a la dansa popular i tradicional, com a punt de trobada de nivell internacional, com també per La projecció de la cultura autòctona relacionant-la amb els di versos corrents folklòrics universals". Per la seva banda, el ballarí icoreògraf Andrés Corchero ha estat guardonat amb el Premi Nacional de Dansa per l'espectacle El bufó de La tempesta, que es va estrenar al festival Grec 2002. El jurat ha va!oral ''la seva intensa trajectòria professional, així com també la seva interpretació personal de la dansa contemporània, basada en la tècnica de la dansa japonesa butoh, la qual ha treballat amb grans mestres d'aquell país". EI jurat dels Premis Nacionals de i < Cultura estava format, a més del conseller de Cultura, Jordi Vilajoana, per: Pere Baltà, Francesc Bonastre, Juli Capella, Josep Maria Casasús, Federico Correa, Enric Gallén, Josep Gifreu, Josep La porte, Anna Maleras, Rosa Maria Malet, Ferran MascareU, Joan-Manuel Tresserras, Joan Triadú, Josep Maria Castellet i Xavier Rubert de Ventós. A més, van assistir a les reunions, el director general de Promoció Cultural, Vicenç Llorca, i la directora de Relacions Culturals, Teresa Bruguera. El lliurament de tots els guardons, dotats cadascun amb 18.030 euros (3 milions de pessetes), és previst per a aquest 21 de setembre, al Teatre Nacional de Catalunya, en el transcurs d'una vetllada presidida pel president de la Geqe() ralitat, Jordi Pujol. Xavier Puig, nou director assistent de l'OBC a~er Puig Ortiz ha estat nomenat nou director asststent de l'Orquestra Simfònica de Barcelona i .!'iacional de Catalunya, després de les proves de selec~torealitzades e14 de juliol a l'Auditori, en què els cahndtdats van haver de dirigir l'obertura Egmont de Beet oven al capdavant de l'O BC. Nascut a Cervera el 1973, Xavier Puig ja va guanyar e12002 el C?ncurs de director assistent de la Jove Orqu.estra Nactonal d'Espanya (JONDE). Actualment d iri~~ el Cor de Cambra de l'Auditori Enric Granados de Cida, la Coral Ginesta de Cervera i la companyia d'òpera de cambra Òpera de Tres Rals. X La beca de director assistent de l'OSC ha estat creada amb l'objectiu de contribuir a la formació de joves directors d'orquestra. S'hi van presentar 30 candidats de menys de 33 anys i una selecció per currículum de 8 candidats va concursar el 4 de juliol a la sala simfònica de l'Auditori. El director assistent tindrà com a funció coJ·laborar amb el director titular de l'OBC, Ernest Martinez Izquierdo, tot preparant assaigs de l'orquestra, parcials o de conjunt, i substituir el director titular en determinats casos. La beca té una durada d'I 1 mesos, corresponents a la pròxima temporada simfònica estable de l'OBC. 17 437 El Gran Teatre del Liceu va acollir la vuitena Conferència de RESEO LA VIA PEDAGÒGICA COM UNA FORMA D'INTRODUIR ELS MÉS PETITS EN L'ÀMBIT OPERÍSTIC HA ESTAT UN DELS HORITZONS DEL GRAN TEATRE DEL LICEU, QUE FORMA PART DE RESEO, LA XARXA EUROPEA DE SERVEIS EDUCATIUS DE TEATRES D'ÒPERA, DES DE LA SEVA CONSTITUCIÓ L'ANY 1996. oordinar esforços i crear un vincle de treball entre els di- _, ' ¿ versos teatres europeus es 8 l'objectiu plantejat per RESEO, que < L---~~---..J':.illiiiÍI--=::::::==...::....------=--=:=:::!:!!!18:1 actualment està integrada per 34 teCrear una base de dades que ofereiDavant la situació de l'òpera al atres europeus d'Itàlia, Alemanya, xi inf01mació en línia per lnternet, de nostre país, el Gran Teatre del Liceu Portugal, Bèlgica, Islàndia, Norue- repertoris d'òperes per a nens, ha estat ha apostat per un apropament de ga, Dinamarca, Gran Bretanya, Suè- la funció del grup de treball format per l'àmbit operístic al púbUc infantil. cia, Holanda, Hongria, França, Àus- alguns dels membres de RESEO, entre Així, des de l'any 1982 s'organitzen tria. Finlàndia i Espanya. "Inter- els quals el representant del Teatre del diverses activitats amb l'objectiu de canviar coneixements, experiències Liceu a la Xarxa Europea. ''La base de potenciar aquest gènere que ha \iS· i desenvolupar, en la mesura que si- dades inclou informació com; quines cut moments foscos. tant quant a gui possible, projectes conjuntament, són les òperes que hi ha per al públic projecció i difusió, com també quant són les funcions de la Xarxa Euro- infantil, si aquestes s'han representat a acceptació d'un púbUc majoritari. pea", explica Xavier Pujol, respon- alguna 11egada -i si s'ha fet, on- i qui"Es vénen realitzant diverses acti· sable del Servei Educatiu del Liceu na és la temàtica de cada w1a de les vi fats; visites escolars, tallers i l'as· i membre del Comitè de Direcció de obres. D'altra banda, també es facilita sistència d'estudiants als assaigs geRESEO. "És una manera de tenir la informació necessària per entrar en nerals. Actualment s'ha obert tota coneixement sobre el que s'està fent contacte amb el compositor de l'obra," una línia d'espectacles adreçada a a Europa i, d'altra banda, de poder diu Pujol. les escoles i a les famílies», diu Pu· valorar e/ nivell del treball que s'està "El segon grup de treball s'ha dedijo!. duent a terme des del nostre país", cat a crear un estudi referent a la preLa petita Flauta Màgica, Pere i el afegeix. paració del professorat, mentre que el Llop, El superbarber de Sevilla i Ai· Enguany la Conferència Anual de tercer fa un estudi sobre el futur de l'òvin Ailey Ametican Dance Thealer la Xarxa Europea de Serveis Edu- pera, i les dificultats que té actualment han estat els espectacles infantils que catius d'Òpera va tenir com a esce- aquest gènere. Finalment s'ha fet una han protagonitzat la temporada artís· nati Barcelona. Després de set anys, anàlisi que reflecteix la fortnació estica del Liceu 2002-03. El bon acoel Teatre del Liceu es va convertir pecífica necessària per a l'artista que lliment del públic, i les expectatives durant els dies 8, 9 i I O del prop- treballa per als més petits", explica el de futur, fan que cada cop siguin més passat maig, en el punt de trobada responsable del Servei Educatiu del Teles activitats destinades al col·lectiu de diversos representants de l'òpe- atre del Liceu. infantil. lzaskum Argemí ra infantil. La presentació dels resultats del projecte Cultura 2003 va ser el fil El bosc de Farucàrun d'Óscar Peñarroya conductor de les jornades celebraguanya el 11 Concurs de Composició des a la Ciutat Comtal. Els repertoris, la formació dels professors, el d'Òperes per a Escolars futur de l'òpera i els treballs d'educació són les directrius que han cenJ òpera El bosc de Farucàrun del compositor Óscar Peñarroya. amb text trat el projecte. Quatre aspectes sotdeM. Canne Mateu Ribó, ha estat l'obra guanyadora del Segon Concu~ mesos a estudi que han permès una de Composició d'Òperes per a Escolars (dotat amb 8.000 euros i desll· reflexió i anàlisi de la situació actual nat a nodrir d'obres l'activitat educativa "Òpera a Secundària"), cotll'OCOI pel dc l'òpera en l'àmbit internacional. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, el Gran Teatre del Liceu, el Te· "El projecte, que té com a referent atre Lliure i l'Institut Municipal d'Educació de Barcelona. ., el perquè i el com de l'educació a l'òEl bosc de Farucàrun desenvolupa una història de solidaritat i cooperacw en pera, va ser presentat a la Unió Eu- un ambient mític de mags, elfs i esperits fantàstics. . ropea l'any 2002. Davanlltl resposta El jurat del concurs integrat a més de representants de les instituciONS con· positiva d'aquesta, RESEO va deci- vacants, per Elisenda éarrasco, experta en cant coral; Lluís Vidal, pianista i co~r· dir dividir el projecte en els quatre positor, i Carme Portaceli, directora teatral, va decidir també atorgar un aec s· grups de recerca, que hem estat tre- sit a l'òpera L'any omega del compositor fordi Rossinyol. S El bosc de Farucàrun, la quarta òpera que es presentarà d"'Òpera a e· ballant durant tres anys per aconseguir un estudi aprofundit de la si- cundària ··, serà estrenada l'abril de 2004 al Teatre Lliure. En aquesta segona tuació", explica Xavier Pujol. convocatòria, s'hi van presentar set obres. C .............................................................................. L 18 438 p 1\ n aI q tl tr. é~ P. ~ I TANGENTS Els compositors supermúsics presenten la música i els jocs de La flauta màgica ' editorial CM de MC en col·laboració amb el Club Super 3 presenta "Els Compositors Supermúsics", una col·lecció de llibres i CD-Rom que vol introduir els nens al món de la música clàssica amb jocs multimèdia i un còmic sobre La flauta màgica. David Puertas, Rosanna Crespo i Quique Soler han posat text i dibuixos, respectivament, al món musical i imaginatiu de Wolfgang Amadeus Mozart, per mitjà d'una de les seves òpere.s més populars i que connecta més fàcilment amb Ja fantasia infantil. Aquest és el primer volum d'una coHecció que farà un recorregut per la l'ida i obra de diversos compositors històrics, tot adaptant-los a la comprensió de nens i nenes mitjançant un llibre en forma de còmic, un disc i diversos jocs multimèdia. El CD disposa d'una versió de text id'una d'àudio que ajuden a avançar manualment per la història al ritme de cadascú i que permeten can\'Íarde vestit els personatges o identificar les diverses veus i els instruments que s'escolten. En el llibre i en els textos explicatius del disc, Da'id Puertas mostra amb un estil clar i divertit els principals detalls dc Ja vida de Mozart. També inclou un capítol interessant i d'un gran sentit didàctic que explica el context històric i musical de Catalunya a l'è- Henry Clifford L H poca de Mozart, per mitjà dels compositors coetanis al nostre país i dels principals centres musicals de casa nostra. D'altra banda, Carles Navarro ha redactat el guió del còmic, que explica les aventures de Tamino i Pamina, de Papageno i Papagena. una històtia fantàstica que presenta una certa dificultat a l'hora de fer-ne una síntesi intel·ligible per als més petits, tot i que s'inspira en molts contes de tradició popular: el bosc, les fades, la reina de la nit, el sol, l'ocellaire, els tres guardians, les proves del temple... La dibuixant Rosanna Crespo fa una recreació visual d'aquesta història amb unes il·lustracions d'una gran qualitat que són perfectament adaptables a dibuixos animats. MPS lt -------------------------- -1 Els 3.772 tubs de l'orgue del Palau de la Música Catalana estan apadrinats L enry Clifford és el titol d'una òpera d'Isaac Albéniz que es va estrenar al Gran Teatre del Liceu el 8 de maig de 1895 dirigida pel mateix compositor. L'èxit de públic i de critica va ser rotund. Els aplaudiments fragmentaren la representació en diverses ocasions. La producció -feta amb pressa i de mala gana, com si calgués complir un compromís- va ser criticada perquè estigué molt per sota de la qualitat musical. Sembla que ja bufaven els mateixos aires quan es tracta d'estrenar un compositor de casa. Henry Clifford és una història del segle xv en el marc de l'enfrontament de les cases de Lancastcr i York i desenvolupa una temàtica romàntica a l'estil de Romeu i julieta. Es tractava de la primera col·laboració operística amb l'autor del llibret i banquer Francis MoneyCoutts. amb qui Albéniz es va lligar contractualment per deu anys. Un crític anònim d' .. El Con-eo Catalan .. de l'època (cita manllevada del llibre Isaac Albéniz de Walter Aaron Clark), deia que la música ··no pertany en realitat a cap escola: du el segell d'originalitat propi de totes les obres d'aquest autor ... No obstant això, algú va qualificar aquesta obra de verdiana, com més tard qualificaren l'excel·lenl Merli11 de wagnelià i Pepila fiménez dc pucciniana. Ja dels anys 1989 al 1993 la Comissió Artística del Gran Teatre del Liceu havia considerat la possibilitat de preparar aquesta òpera, com ja esmentàvem en una "Tangent" del juny de 1997. Doncs bé, José dc Eusebio, el director que va recuperar i revisar la partitura de Mer/in -primer la va enregistrar en disc i ara s'ha representat al Teatre Real de Madrid- està seguint el mateix camí amb Henry Clifford. Més val això que res i cal esperar que un dia o altre veurem tant l'una com l'altra als nostres escenaris. És una mica trist de constatar que en la recuperació dels compositors catalans -i dels pintors. recordeu l'afer del llegat Dalí-. primer Gerhard, ara Albéniz. Madrid ens pren la davantera. Barcelona va estrenar les òperes d'Albéniz. Ara, Madrid les recupera. Són altres temps. El proper 18 d'octubre, el Festival de Wexford recupera una òpera de Granados, Maria del Carmen. Es va estrenar el 1898 a Madrid. Potser seria una bona idea dur-la a Barcelona. a campanya de subscripció popular i empresarial per remodelar l'orgue del Palau de la Música Catalana va acabar abans de l'estiu essent tot un èxit. En el transcurs de només 3 mesos, més de 3.500 particulars i 200 empreses han volgut participar en aquest projecte. És previst que l'orgue del Palau s'inauguri de forma oficial el pròxim 27 d'octubre. ~·a;quitecte Òscar Tusquets (responsable de les obres actuals d'amplracró del Palau de la Música) està dissenyant una escultura per gral'a; el nom d'aquests 3. 772 padrins i també els noms de gairebé ull mr/er de persones que hi han col· laborat, encara que no han pogut apadrinar una nota concreta. D'altra banda, el proppassat 2 de juliol va tenir lloc el primer cop de cisell que va iniciar els treballs d'escultura de L'arbre de la cantonada del nou edifici del Palau de la Música, obra de l'escultor Naxo Farreras, a partir d'una idea d'Òscar Tusquets. L'arbre tindrà 22 1 ~retres d'alçada i serà esculpit sobre maó ceràmic massís. L'arbre esa la cantonada que formen la façana principal del carrer de Sant Pere més Alt i del carrer de Sant Francesc de Paula i es podrà veure des de la Via Laietana. 19 439 XVIJJ PREMI CIUTAT DE REUS DE COMPOSICIÓ PER A CORALS INFANTILS. Convocatòria d'àmbit internacional de l'Institut Municipal d'Acció Cultural de Reus, hi poden participar totes les persones vinculades a la creació i pedagogia musicals. Hi ha cinc modalitats segons els tipus d'obres i les edats dels cantaires. Modalitat A: cantaires de 5 a 7 anys, cançó a una sola veu amb acompanyament instrumental. Modalitat B: cantaires de 7 a IO anys, polifonia a dues o tres veus amb acompanyament instrumental o sense. Modalitat C: cantaires de 7 a to anys, cànon. Modalitat 0: cantaires de I O a 14 anys, polifonia a dues o tres veus amb acompanyament instrumental o sense. Modalitat E: cantaires de IO a 14 anys, cànon. L'acompanyament de Ics modalitats A, B í O ha de ser amb piano o amb grup instrumental dc com a màxim 5 instruments. Cada modalitat té un premi únic de 750 euros. El jurat serà format per Elisenda Carrasco, Miquel Galvez, Marta Rodoreda i Anton Colom. La data límit de lliurament d'obres és el dia 30 de setembre dc 2003. Per a més informació: Institut Municipal d'Acció Cultural de Reus. Sant joan, 27, Casa Rull. 43201 Reus. Tel.: 901.11.21.13. Fax: 977.77.81.51. A/e: ímac@reus.net. Internet: www.reus.net. ¡;¡ so = = ~ a !!!!;' ¡;¡· 227 CONCURS MUSICAL INTERNACIONAL REINA ELISABETH DE BÈLGICA. La propera edició serà dedicada al cant. El concurs es farà entre els dies 24 d'abril i 15 de maig i hi poden participar tots els cantants amb un màxim de 30 anys d'edat el dia 15 de gener de 2004. Les inscripcions s'han de formalitzar abans del dia 15 de gener de 2004. Per a més informació i condicions de participació: Consolat General de Bèlgica a Barcelona. Sra. T. Ramos. Tel.: 93.467.70.80. Internet: www.concours-reine-elisabeth.be (apartat candidatures/chant). VI CONCURS INTERNACIONAL D'ÒPERA DE CAMBRA ORPHEUS. Convocat pel Tea tro Lirico Sperimentale di Spoleto A. Belli í altres entitats italianes, i dedicat enguany a Luciano Berio, recentment traspassat, hi poden participar tots els compositors menors de 35 anys el dia 31 d'octubre de 2004, amb obres inèdites. no guardonades en altres concursos i mai representades ni editades, entre 45 i 60 minuts, d'un sol acte, amb un màxim de 4 cantants (amb la possibilitat d'afegir-hi un cor de 12 cantaires com a màxim) i amb un grup instrumental de 15 instrumentistes com a molt (s'hi poden utilitzar equip í instruments electrònics). El guanyador rebrà el Premi Especial Tullio Profíllí de 5.000.000 d'eures í l'edició de l'òpera per Casa Musicale Sonzogno. L'òpera serà representada durant la temporada d'òpera dc l'any 2005. La data límit de presentació d'originals és el dia 31 d'octubre de l'any 2004. Per a més informació: Jstituzione Teatro Lirico Sperimentale di Spoleto A. Bellí. Piazza G. Bovío, I. 1-06049 Spoleto (PG). TeL: 00.39.743.221.645. Fax: 00.39. 743.222.930. A/e: teatrolirico@tls-belli.it. lnternet: www.tls-belli.it. ' 20 440 ' L Orfeó Mahonès guardonarà amb la Lira d'Or el baríton Lluís Sintes. El jove cantant va començar la seva carrera lírica en aquesta entitat cultural que acull una companyia lírica, una companyia dramàtica, una coral, una rondalla una orquestra, i de la qual encar~ avui és membre participant actiu. La junta Directiva va decidir unànime. ment concedir-li el màxim guardó de l'Orfeó per la seva dedicació a l'entitat i per la seva posició social. En 11 5 anys d'història només s'han do. nat set a persones molt rellevants de la vida social i cultural. Aquesta de· císió va ser ratificada pels socis a l'assemblea general, el passat 6 de juny, per tal que al novembre, durant les funcions de Los Gavilanes,el baríton Lluís Sintes rebí aquesta distinció. El Conservatori del Liceu farà classes els dissabtes l pròxim curs 2003-04, el Conservatori del Liceu farà classes els dissabte per facilitar els es· tudis musicals als alumnes de fora de Barcelona, tot ideant un nou format d'ensenyament que concentri tota la càrrega lectiva en un sol dia. Aquest sistema és destinat als alumnes de 5è i 6è de grau mitjà. Cada curs constarà de 40 díssab· tesí també admetrà alumnes a temps parcial que cursin un nombre con· eret d'assignatures. Per poder optar a aquest sistema cald1·à superar una prova d'accés. Per a més info~aci~: tel.: 93.304. t 1.18; a/e: comumcacJO @conservatori-liceu.es; Internet: www.conservatori-liceu.es. E ] e (i d é p d Nova associació de luthiers i arqueters d'Espanya ha constituït l'Associació Espanyola de Luthiers í Arqueters Professionals (AELAP). í té la seu social a Barcelona. Aquesta nova associació ha estat creada després de la dissolució, el passat febrer, de l'antiga Associació Espanyola de Mestres Luthíers (AEML) fundada a mitjan dels anys vuitanta i que integrava bona part dels professionals que construeixen, expertitzen, venen o restauren instruments de corda fregada í els seu arcs con-esponents. Els objectius principals de l' AELAP són donar a conèixer encara més aquesta professió, assessorar sobre múlti- S La Lira d'Or de l'Orfeó Mahonès per a Lluís Sintes pies qüestions que planteja el sec· tor, combatre l'intrusisme que en· cara hi ha, i promoure el conta~· te amb altres entitats d'aquest U· pus en l'àmbit internacional í ~b tota mena d'institucions relaciO· nades. Tot i que té la seu al~arrer del Catme, 8. de Barcelona, es pre· sidida pelluthier madrileny Fran· cisco Gonziilez í abasta tot el ter· titori espanyol, amb mem~rest~· bé a Granada, Màlaga i València. El Sr. Ramon P•~to. gcj rent de la tradicional Casa Parramon de Barcelona •actua president de l'Entente Internacional de Luthiers i Arque· ters, ha estat nomenat president d'honor d'aquesta associació. MPS l d F E = El nebot d'Offenbach presenta una visió de l'opereta el4 al 22 de juny s'ba representat al Teatre Tantarantana del carrer de les Flors, l'espectacle musical El nebot d'Offenbach, ditigit per Pere Sag¡istà i amb direcció musical de Mercè Baiget i jorge Carrasco. A partir d'una escena molt simple, amb algunes cadires ¡un piano vertical, nou cantants i tres músics que integren la compan)ia Sofonisba Opereta teatraJitzen diversos fragments d'operetes conegudes i menys conegudes de Jacques Offenbach. Mitjançant àries de I'Orphée aux Enfers, de Geneviève de Brabant o de La vie parisienne, aquesta companyia de cantants i actors presenten un joc vocal i dramatúrgic molt personal i amb un treball molt acurat, tot enllaçant cada peça amb un moviment escènic impecable propi de Ja trajectòria de Pere Sagristà, que destaca en l'actual teatre català. Els cantants i actors Mercè i Montserrat Baiget, Robert Muñoz, Pilar Paez, Jordi Blancafort, Elisenda Durà, Josep Maria Fort i D Mireia Bonet han demostrat els seus dots vocals i dramàtics, tot recreant uns personatges lírics amb una comicitat no gens amanerada, sinó perfectament fusionada amb Ja interpretació musical . A més de les parts solistes, aquests mateixos cantants fo1men el cor, que protagonitza moltes de les escenes i al qual s'afegeixen Margarida Estanyol i Joan M. Martí, que també toca el violí acompanyat pel pianista Jorge Carrasco i el flautista Jorge López Pérez, Ja part instrumental d'aquesta obra que reforça el paper dels solistes amb un sentit musical molt expressiu i que agermana cada fragment en un mateix esperit. El vestuari fet per Teresa Sil, amb L'OBC enregistra dos nous discos ' Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya (OBC), sota la direcció de Salvador Brotons, va enregistrar a la sala simfònica dc l'Auditori de l' I al 5 de juliol, i per al segell SGAE, un disc dedicat a peces del compositor català actual Josep Solà (Mollet 1930). que comprèn les obres Impressions d'un ••iatge, Divertiment tonal, Suite cinema, Plàcid somni, Esbós gaudinià, Tardes a Púbol, Capvespre a Ullastret i lberiana. . L'altre disc és dedicat a tangos s.tmfònics i va ser enregistrat per IOBC del 7 al I O de juliol a I' Auditori de Sant Cugat del Vallès per al segell suec Bis Records, sota la direcció E Intensa activitat de Jaume Torrent l guitarrista i compositor Jaume Torrent va presentar el passat 9 d'agost a la Regent Hal/ de Londres, dins la programació de l'fLAMS, la seva obra per a guitarra i narrador Viatge a un món màgic. Aquesta obra proposa -a través de textos sobreposats a un continuat discurs musical- un viatge a la infantesa mitjançant LI/I llenguatge guitarrístic de caràcter descriptiu i evocador, no mancat d'una certa dosi de sentit de l'humor. Els textos van ser narrats per Josep M. Marqués. D'altra banda, Jaume Torrent va realitzar diverses actuacions i activitats abans de l'estiu en l'avinentesa de dos destacats aniversaris del món guitarrístic. D'una banda, els 150 anys del naixement de Fra11cesc Tàrrega, i de l'altra els 225 del de Ferran Sor. Pel que fa al primer, recentment ha ofert un concert organitzat per la Fundación Juan March Pel que fa al segon, ha endegat un intens treball d'investigació sobre la figura del compositor Sor i un estudi exhaustiu del seu repertori per a guitarra als nivells tècnic, interpretatiu, musical, formal, etcètera. Al marge d'això, darrerament també ha intervingut com a representant espanyol al Festival Hispanoamericano de Guitarra de JJeirut, a l'auditori de la Filharmonia de Kfev i al Festival lntemacional de Guitarra d'Amman. També ha enregistrat l'obra de Xavier Benguerel Concert per a guitarra i orquestra amb l'Orquestra de Perpinyà, dirigida per Daniel Tosi. E L l compositor manresà regust a circ í a segle passat, dóna el toc definitiu al lirisme còmic de l'espectacle. El resultat és un equilibri entre el teatre musical i l'opereta, cosa difícil d'aconseguir, però que dóna lloc a un nou gènere escènic que transmet a l'espectador una llibertat escènica, musical i dramàtica molt pura, que no necessita cap moment parlat en català com els que s'intercalen algunes vegades entre peça i peça. MPS del mestre d'origen uruguaià resident als Estats Units José Serebrier. L'O BC ja va enregistrar la temporada passada, del 29 d'abril al 3 de maig, un tercer disc dedicat a obres del compositor Lleonard Balada per al segell Naxos, dirigit per Salvador Mas. La discografia de l'OSC des de l'any 1991 ja suma trenta-tres CD. Agustí Charles Soler, amb l'obra Miradas, va guanyar el2n Concurs de Composició Musical de l'Associació Espanyola d'Orquestres Simfòniques (AEOS) 2003, dotat amb 18.000 euros. Aquesta obra, inspirada en l'obra poètica de Federieo García Lorca, serà interpretada per les 24 orquestres de l'A· EOS durant les temporades 2004-05 o 2005-06. El jurat d'aquest premi va ser presidit per Krzysztof Penderecki. 21 Luciano Berio (1925-2003) Síntesi d'una època tat final de la composició. Els autors esmentats eren K. Stockhausen i H. Pousseur. Posteriorment, l'any 1962, en el capítol dedicat a la poètica de l'obra oberta en Opera Aperta, Eco comenta el grau de llibertat concedit als intèrprets en algunes composi· cians, i entre els autors, a més d'Stockhausen, afegia P. Boulez iL. Berio; d'aquest compositor, la re· ferència era la Sequenza per a flauta, en aqueU moment encara titulada d'a. questa manera sense l'especificadó de número 1, atès que havia de ser la primera d'una llarga llista d'obres. per a instrument o veu solista, que serà un punt de referència fonamental de la música del nostre temps. En aquests primers anys cinquanLes tretze Sequenze (més la IXb ta, segons Berio, època amb un desig per a saxòfon) han estat escrites tot comú de canvis, de clarificar, d'aal llarg de gairebé quaranta anys. Se· profundir i desenvolupar l'experièngons l'autor, els aspectes unificado~ cia serial, i també de refusar o relled'aquestes obres són: el virtuosisme. gir la historia, s'estableix a la ciutat tot distanciant-se del virtuosisme de Darmstadt un centre on es troben entès com a manifestació gratuïta de compositors i intèrprets i es proposa l'habilitat tècnica; a Betio li intere~· una manera de fer força estricta. Serà sa la tensió que s'ori· la coneguda Escola de gina entre la idea Darmstadt. Per musical i l'instru· ~ exorcitzar una ment, entre el ma· estètica massa ríteri aI i la matèria MoN TEVERDI r gida i sota la inla novetat musical; fluència de Bruna STRAVINSKY, EN ELS d'un pensament Maderna, Berio musical pot impoORÍ GENS DE LA FORcompon Nones per sar solucions tèc· a orquestra, que M ACIÓ DE BERIO. niques inèdites, i segons l'autor és evolucionar la fer ~ ~ una obra que no té tècnica de l'instru· ~~~~~~~~~~~ gens d'influència ment. Un altre ele· de Darmstadt. Ha inid'aquestes compounificador ment ciat un camí molt personal i l'oramb l'intèrpret relacionat està sicions todòxia que marquin els centres el qual ha de tenir una perspectha neuràlgics de l'avantguarda incidiran històrica que li permeti resoldre les poc en la personal manera d'ententensions entre la creativitat del pas· dre la música que té Serio. sat i l'actual; en altres paraules. no cal que sigui un especialista de la m~· n una ponència anomenada s ica contemporània. Serio no_preten "El problema de l'obra obertransformar ni canviar els mstru· ta" presentada a Venècia en sinó utilitzar-los d'acord amb ments, el XII Congrés Internacional les seves possibilitats actuals. de Filosofia, i anys després editada en Entre les diverses Sequenza, pot· el llibre La definició de l'art, Umberto ser se'n podria destacar Ia tercera·es·. Eco proposava algunes recents come rita per a la que va ser la seva pn· posicions musicals com a exemples mera esposa, la cantant Cathy Ber· d'obres que podien ser incloses en la berian: s'hi combinen sons q·~ categoria d'obres obertes, o sigui amb provenen de la quotidianitat amb d una certa flexibilitat que permetia a . Is, .1 eI resultat , convencJOna mes tres l'intèrpret acabar de decidir el resul- ELS NOMS PROPIS I NO ELS CORRENTS QUE AGLUTINEN COMPOSITORS AMB PROCEDIMENTS SIMILARS SÓN ELS QUE DEFINEIXEN LA MÚSICA DEL NOSTRE TEMPS. MúSICA CONTEMPORÀNIA, ACTUAL, o' AVANTGUARDA, D'AVUI, ELS NOMS S'HAN MULTIPLICAT, PERÒ SÓN ELS VERITABLES CREADORS, CADASCUN AMB ELS PROCEDIMENTS PROPIS ELS QUI DONEN A LA MÚSICA ACTUAL LA SEVA PERSONALITAT. L LUNY DE PRIORITZAR A LGUN CORRENT, EN LA MÚSICA ACTUAL CONVIUEN ELS ESTILS MÉS DIFERENTS SOVINT CONTRASTATS. És EL CREADOR QUI DEFINEIX EL NOSTRE TEMPS, LA MÚSICA DITA CONTEMPORÀNIA HA REUNIT ALGUNS DELS COMPOSITORS MÉS IMPORTANTS DELS DARRERS ANYS, I UN D'ELLS HA ESTAT L'ITALIÀ LUCIANO BERIO. ls primers anys el catàleg de Berio s'inicia l'any 1937 amb Pastora/e; a partir d'aquest moment les composicions se succeeixen, per bé que les influències i la recerca de la personalitat pròpia determinen aquestes primeres obres. A partir de l'any 1945 comença els estudis al Conservatori Giuseppe Verdi de Milà, on alguns professors, com Giorgio Federico Ghedini, l'aproximaran a compositors com Monteverdi o Stravinsky. Com el mateix Berio explicava, 1 no només escoltar Ghedini tocant el piano i cantant Monteverdi era una experiència inoblidable, sinó que la seva visió de Monteverdi obria àmplies perspectives, extraient a partir d'aquest compositor d'una manera viva i concreta tres segles d'història de la música. L'any 1952 als Estats Units Berio va estudiar amb L. Dallapiccola, que l'acostà a les tècniques serials, tècniques que van determinar algunes de les composicions d'aquests anys. Una de les seves primeres obres editades són les Due Pezzi, composició que data de 1951, lírica i continguda. La precisió de l'escriptura i els elements poètics seran a partir d'aquest moment un dels trets característic de l'autor. Una altra composició fonamental és Chamber Music, escrita a partir de textos de fames Joyce; té una gran subtilitat sonora i utilitza un tractament vocal que combina procediments tradicionals amb d'altres relacionats amb l'avantguarda. E en qu Enc les alit ció, nad nes d'al g E nen )JS H. i2, de is una composició molt original i col- D' pidora. ¡e. ne de ~S· ri· ea ~- i~ ~~ nt ~ U· tb t· s- O· r· ¡e il· una manera transversal, la veu apareix en moltes obres diferents, siguin de cambra, òpe~a, orquestra, teatre musical, ftns i tot en alguna de les obres electroacústiques com Thema, omaggio a joyce. Encara que freqüentment s'agrupen ~obres de Serio per gèneres, en re~llat esdevé difícil aquesta distribució, i sovint les obres estan relacionades les unes amb les altres; algun~s en sorgeixen de més àmplies, daltres s'amplien, per exemple les ~uenze (per a intèrpret solista) ori~en Chemins (per a solista i grup tnstrumental), d'altres barregen gèneres?iversos; moltes vegades, com Labonntus 11, resulta difícil situar-les illlb precisió. Escrita el 1965 l'obra .:omb~a materials de procedències lllOitd1verses: segons l'autor no és el ~desig recuperar sinó l'exposició, atall de tràveling que es desplaça Ientament, de molts materials sonors, rsats per tres grups, un vocal, un .mstrumental i un de música cleclrò~a. La discontinuïtat també es ma01festa en la utilització dels textos tand' , lstants com les Etinwlogies d'I.' !l~or de Sevilla i els recitats per San&\llneti. Les veus amplificades no te~relació amb les tècniques n·adi~lonals "cultivades". la finalitat és :una co~erència i homogeneïtat ~~tels d1ferents mitjans. La suc~¡' . 0 d' . ep1sodts genera una simpli- citat formal. encara que el retorn d'alguns fragments crea una certa cit'Cularitat, tot evitant els grans desenvolupaments. A més de la Sequenza III, la col ·la boració amb Cathy Berberian va donar altres resultats, un dels més personals dels quals és Circ/es (1960). Aquesta obra està escrita per a veu de mezzosoprano, arpa i dos percussionistes amb textos d'E. E. Cummings, el plantejament de l'obra, els mitjans utilitzats, i els recursos instrumentals i vocals, l'han convertit en una obra d'extraordinari interès. Diu Serio que la seva preocupació va ser elaborar amb criteris de repetició tots els aspectes de la composició: tot retorna, tot toma a ser ell mateix, també el text, la circularitat com a idea generadora. Com en tantes obres de Beria, els nous mi~ans es combinen perrectament amb un lirisme punyent i expressiu. Circ/es és una de les obres més interpretades. A Catalunya Anna Ricci va ser la principal intèrpret d'aquestes composicions; cal recordar les extraordinàries versions que havia fet la cantant catalana tant d'aquesta com de la Sequenza III. s egons Berio la millor manera d'analitzar i comentar una obra és fer alguna cosa nova utilitzant el material que es vol comentar; així, el comentari d'una simfonia és una altra simfonia, i d'una òpera una altra òpera. La Sinfo· nia de 1968 per a vuit veus (estrenada pel conegut grup The Swingle Singers) i orquestra és un exemple d'aquest plantejament. Lluny d'un collage de citacions, l'obra s'articula en diversos nivells, com una superposició d'estrats diferents. La part més sorprenent és la tercera: s'hi escolten diversos ''textos" en paral·lel, l'exposat pel grup vocal pertany a L'innombrable de Samuel Beckett, simultàniament s'interpreta el quart moviment de la Segona Simfonia de Mahler, per bé que en el tramat episòdicament apareix El Mar de Debussy. La Sacre du Printemps i Agon d'Stravinsky, i fragments de R. Strauss, Ravel o Beethoven. El resultat és un flux constant i sempre en transformació. Aquesta obra es va estrenar en una versió en quatre moviments, però postedorment s'hi va afegir un cinquè. Una altra composició que ha tingut una important difusió són les Folk Sangs (1964), primer en la versió per a veu i grup de cambra i posteriorment per a veu i orquestra. Aquesta obra inclou alguns materials que provenen de la música tradicional de diversos països, materials que es combinen amb d'altres de propis, alguns utilitzant característiques de La música popular. Aquesta personal organització, la subtil instrumentació i el tractament de la veu l'han convertida en una de les obres més conegudes del compositor. Anys després, entre 1976 i 1977, Serio concep una composició de majors dimensions, Coro per a veus i instruments. Segons el compositor, la tabula rasa no existeix, la tendència a treballar amb la història, a extreure i transformar conscientment els "minerals" històrics i absorbir-los en proccssos que no estan marcats per la història origina un desenvolupament musical amb diferents graus de comprensió, tot amplificant les possibilitats expressives. Coro articula materials diferents, segons l'autor, per establir un "festival de Ja unitat", una mena d'estructura arquetípica. El resultat és una obra en què es juxtaposen intervencions cambristiques amb grans blocs sonors, i les músiques populars de diversos indrets, tradicionais i pròpies, es barregen amb textos de Pablo Neruda. La música de Serio recull les inquietuds i les transformacions de la segona meitat del segle xx. Testimoni d'una època, el seu "comentari" s'ha convertit en un conjunt d'obres molt personals, encara que a vegades mantinguin punts de contacte amb els principals corrents de l'època, defineixen un estil propi combinació de subtilitat, sensibilitat i tigor conceptual. ~ E> = ~ .......,a , ~· 227 ..... ~ :::l. s"" ag; ¡;:¡· ~ -= NOTA I. Les opinions de Luciano Serio estan extretes del llibre lntervista sulla musica, Gius. Laterza I Figli Spa, Roma-Bari, 1981. 23 443 Cristo Barrios Simbiosi de talent i professionalitat GUANYADOR DEL P REMI EL PRIMER PALAU 2001, CrusTO BARRIOS HA TORNAT A VEURE RECONEGUT EL SEU TREBALL EN OBTENIR EL PRIMER PREMI EN EL CONCURS INTERNACIONAL DE MúSICA CoNTEMPORÀNIA CELEBRAT A R:IGA (LETÒNIA). J?.~~-!:?.:~?.~-~~~~~-227 ris I treball i la vocació per la música han permès a Cristo Barrios submergirse en un àmbit professional que es caracteritza perquè presenta un gran ventall de dificultats. La música s'ha convertit en un vehicle de comunicació, una necessitat que supera el plaer mateix de l'intèrpret. El seu talent, juntament amb l'actitud perseverant que el defineix, l'ha abocat a un viatge iniciàtic ple de perspectives i projectes de futur. -Què representa aquest premi per a la seva trajectòtia? E ni ta co dif¡ lo~ M'O sic¡ apr, po ~ l'a 11 -Es tracta d'un nou impuls per a la meva carrera, perquè el meu nom circularà per tot Europa. Tot i així, no es tracta d'un tipus de concurs que resolgui La carrera d'un intèrpret. EL concurs està organitzat per una xarxa de centres superiors musicals d'àmbit europeu (Chain) i jo m 'h i vaig presentar com a representant de la Universitat de Leeds. M'han ofert concerts a Alemanya, Àustria, Polònia, a La República Txeca i a Letònia. Però encara no hi ha res confirmat. Als 22 anys va deixar Tenerife per completar els seus estudis de clarinet a la Royal Academy of Music de Londres. Quin va ser el motiu que e] va empènyer a prendre aquesta decisió? -Una motivació que té com a conseqüència un alt grau de competitivitat. -La competitivitat és inheren_l~ l'ambient! Tots volem el maletX~ les possibilitats d'obrir-~e cOTill -Quin va ser el repertod interpretat? -El Concert per a clarinet de Va/entino Bucchi, Flemmes de fanos -Londres, des d'una perspectiva musical, és el centre mundial. Allà hi ha els millors, tant pel que fa a professorat, com pel que fa a " estar entre els millorsd. manent' per pi ·~ al ere de Komives, Estudi de concert de Bettinelli i Clairs de Franco Donattoni. estudiants. El nivell és realment alt i això és una gran font de mo· tivació. en aquest món no són gm;es. . -Així ¡es tracta d'una llwta per? -Sí, però no hem de perdre e qu~ aet .( que re~ anÏJ per me¡ Ten liti¡ /im pú ¿S'ha plantejat entrar a formar part d'una orquestra? -No en descarto la possibilitat, perquè m'agrada la música, però el meu objectiu no és aquest. No m'interessa, em resulta u11a mica frustrant. Considero que formar part d'una orquestra no és suficientment creatiu. He estat a la Simfònica de Tenerife i a la Royal Academy. L'experiència no ha estat gens negativa, però no m'omple prou. -¿És ambiciós? -Sf! Tinc clars quins són els meus objectius. Sóc conscient de la dificultat, però és tot un repte al qual he decidit enfrontar-me. -També s'ha endinsat en l'àmbit pedagògic. ¿És una àrea a la qual vol dedicar una part de la seva trajectòria professional? tista altres elements. En aquests nivells, en molts casos no es tracta tant de demostrar La teva vàlua com la de tenir contactes. És molt difícil, perquè són molts els factors que et poden possibilitar una wolució dins del panorama musical. Durant aquests anys he après que, en últim terme, allò important no és tant ser brillant. com saber obrir-se camí. -Després de tres anys d'estudi, ha decidit tomar a establir-se a la seva ciutat natal. ·M'agrada el meu país, la me- ~~ llengua. Però malgrat això con- tmuo la meva relació amb la capital anglesa. Estic fent un Doctorat especialitzat en interpretació ala Universi tat de Leeds. Concretament, estic treballant l'obra deHarrison Birtwistle un autor que té un repertori molt ampli per aclarinet. a n- ~i .,¡ r· ;? ~~ ·¿El clarinet és un instrument que presenta dificultats quant a repertori? ·Aquest és un dels obstacles amb q~è ens trobem els intèrprets, perque el clarinet és un instru~:t~t bàsicament contemporani. . ~llm algunes obres del roman~C!~tne, però el repertori és molt ~~:~t. A més, cal afegir que el u te demana obres de Bach I Mozart, Beethoven, peces a les quals poden accedir fàcilment pianistes, violinistes, cantants..., però no els clarinetistes! Així, dintre de les possibilitats, intento programar els concerts amb un criteri d'equilibri. -¿En el seu repertori hi ha alguna obra escrita exclusivament per a vostè? -Hi ha una peça per a clarinet i piano escrita per Blai Soler, un jove compositor català amb molt de talent. La vam estrenar el mes passat a Londres i n'estic molt orgullós, del resultat. -Canviant de tema. Va guanyar el Premi El Primer Pa lau 2001. Què va representar aquest fet per a la seva carrera? -Possiblement, aquest ha estat el premi que més m'ha aportat professionalment. Com a conseqüència de La meva participació en EL Primer Palau van sorgir diversos projectes. Van proposar-me fer quatre concerts amb orquestra, i arran d'aquests n'han sorgit d'altres. Tinc molt bon record d'aquell moment. Vaig fer tres concerts al Palau de la Música i la resposta del públic va ser molt acollidora. -El seu objectiu és consolidar la seva trajectòria com a solista. -Sí, en un futur m'agradaria impartir classes en un centre important, com l'ESMUC. Actualment estic fent classes en una escola de música de Tenerife. De fet, aquest és el motiu pel qual visc a la meva ciutat. A Tenerife no hi ha alternativa, des d'una perspectiva professional. Si vols dedicar-te a la pedagogia, si que hi ha activitat, però si el que realment vols és ser músic, has de plantejar-te de projectar la teva carrera fora. -Quin lloc ha triat per establirse en un futur? -L'objectiu és fer-ho allà on trobi bones perspectives per dur a terme els meus objectius. Però quant a preferències, Barcelona seria una bona opció. Hi ha molta activitat musical. A més, trobo que és una ciutat molt romàntica! -Quins són els seus projectes immediats? -Estic preparant diversos recitals. Un a Amposta i tres a Madrid. A més, tinc previst fer-ne tres més aquí a Catalunya, però encara no estan confirmades les dates ni els llocs. D'altra banda, estic treballant en un CD de promoció i en una pàgina web. -¿I el màxim objectiu per a un futur? -Ser el meu propi mànager i consolidar la meva carrera com a clarinetista. El 31 d'octubre actuarà a l'auditori de Caja Madrid, a Barcelona. 25 445 El mestre Llongueras, • • Inmemoriam LA RENOVACIÓ ESCOL AR EN EL CAMP DE LA PEDAGOGIA MUSICAL A CATALUNYA TÉ UN NOM : JoAN LLONGUERAS I BADIA. NASCUT A BARCELONA L'ANY 1 880, AVIAT ES DEDICÀ ALS ESTUDIS MUSICALS, AL COSTAT DE MAs I SERRACANT, MORERA I EL MESTRE M ILLET. L 'ANY 1 910 MARXÀ A TERRASSA, A L'ESCOLA VALLPARADÍS, QUE DIRIGIA ALEXANDRE GALÍ, ON TROBÀ UN ALTRE MESTRE AMB QUI FOU AMIC TOTA LA VIDA: ARTUR MARTORELL. viat tingué notícia de l'escola que a Ginebra havia creat un pedagog inquiet i innovador, Iacques-Dalcroze, que feia de l'educació títmica la base del seu mètode. Llongueras hi anà, s'hi entusiasmà i, de retorn a Catalunya, ell913, creà l'Institut Català de Rítmica i Plàstica, als locals de l'Orfeó Català. En poc temps, Llongueras fou la persona indispensable en tots els projectes dc renovació escolar. Director d'Educació Musical a les escoles de l'Ajuntament de Barcelona: a l'Escola de cecs, sordmuts i anormals de Vilajoana; a les Escoles d'Estiu de la Mancomunitat; a l'Escola Blanquema -on retrobà Alexandre Calí-, a l'Institut Escola de la Generalitat amb Josep Estalella. Llongueras es multiplicà en la seva tasca, i perfeccionà els primitius projectes de Vallparadís. Crea festes que obtenen una certa popularitat, més enllà de les parets de les escoles. La Festa de Sant Nicolau, la Festa de Nadal -amb el seu poema Les figures del Pessebre- proven que la dedicació al tema nadalenc, sobretot en la versió popular catalana, era un encert. A la vegada, segueix la col·laboració com a crític musical a "La Veu de Catalunya" i a la "Revista Musical Catalana": la seva activitat com a autor de sardanes -la Sardana de la Pàtria, en aquells moments és una dc les més populars-. de les quals escriu la música i la lletra. Continua la seva producció poètica, i el 1934 és nomenat Mestre en Gai Saber en els Jocs Florals de Barcelona. Durant molts anys fou president de la Lliga Sardanista de Catalunya i, a la vegada, interessat per la música moderna, secretari de l'Associació Internacional de Música Contemporània. Creia en l'art, la música. la poesia, el A civisme, la fe i la pàtria. El daltabaix de 1936 no li féu trontollar les conviccions, i es mantingué sempre fidel a Déu i a Catalunya. I de la mateixa manera que havia escrit l'Himne de la Federació de joves Cristians, després de la guerra escriu l'Himne de la Confraria de la Mare de Déu de Montserrat de Virtèlia, una escola que dirigia el seu fill Josep-Jordi i que volia continuar l'esperit de la seva enyorada Blanquema. La col·laboració amb l'Orfeó Català li donà nova vida. Els Goigs de la Mare de Déu de Núria, sobre el poema de Joan Maragall l'emocionaven profun. darnent. Per a ell, el gran poeta era Ma. ragall, i per això l'obra poètica de Lloo. gueras ha estat classificada, justament, de neomaragalliana. Visqué les festes de l'entronització de la Mare de Déude Montserrat el 1947 -publicà aquell ma· teix any El meu Montserrat- i fins poc abans de morir, continuà escrhint po. esia i música. L'esperit de servei que el domina· va, el féu sempre present en totes ]p manifestacions de 1a vida musical a Ca. talunya. El mateix esperit de sen e¡ a Catalunya que l'havia dut a escriure. de jove, aquelles Ínfimes cròniques d'afta civilitat que amb el pseudònim de Cbiron havia publicat a Terrassa el 191 I. prologades per Eugeni d'O~. les Cançons i jocs i Les cançons de .\a. da/ el 1917. Morí a Barcelona l'sn)' 1953, sense poder veure recuperades les institucions i la llengua que ell va servir sempre i a les quals va aportar tot el seu entusiasme i la seva gran ca· pacitat humana i cultural. ' ris de$ de r pec qua ~ !U} cisi ~, nerl Ien) ria~ d'u1 ima senl m~¡ Caricatura de Joan Llongueras datada l'any 7911 ca~ ven De l'excés al tret per la culata festiva l Grec 2003. 1A Perritxola de Jacques Offenbach. Adaptació del llibret: Xavier Bru de Sala. Marta Marco. Pep Cruz. Xavier Bertran. Daoi Claramunt. Xavi MestreS. Isabel Soriano i altres. Dramatúrgia: Joan Lluís Bozzo, Anna Rosa Cisquella i Miquel Períel. Escenografia: Montse Amenós. Direcció musical: Joan Vives. Coproducció Festival Grec 2003, Dagoll Dagom i Festival Jardins de Cap Roig. Teatre Grec. 25 de maig de 2003. per J. COMELLAS E n el nostre ed itorial del passat mes de juny advertíem del 'risc de fer ús interessat i desvirtuador de continguts dedeterminades obres, es~ialment de la lírica en què s'està caient dan~ra­ ment a casa nostra. I ho feiem d'acord amb dues produccions aleshores a la (artellera barcelonina. la nostra advertència re~~ aplicable amb tota pre~Sioen aquest espectacle, ~que participa de tot el que lti vam exposar. I d'una manera específica, quan as!enyalàvem: "es mostra una cl~ra voluntat de servir-se ~ rms prestigis i d'tmes rma~ges originàries i no de ser;;¡r aquestes obres". Res mes exacte que el que s'a- • aquesta taba d' exposar es ers,o de l'opereta de Jacques Offenbach • 11 é!llmateix, tan greu com . .• 1 això és el fet que aquest ús espuri resulta enoni i maldestre en els seus objectius més manifestos, amb la qual cosa aconsegueix uns resultats diametralment oposats als pretesos. Convertir aquesta opereta en una sàtira sobre la realitat política del país, i d'una manera especial sobre l'actuació d'un govern, pot resultar un exercici saludable i profilàctic. I en les circumstàncies actuals ho hauria pogut resultar particularment. El problema rau en el fet que en aplicar-hi uns mi~ans presidits pel recurs a l'acudit fàcil, al tòpic més gastat i a menystenir la intel·ligència i Ja subtilesa, hom aboca a un m issatge com a mínim equívoc. I, per descomptat, amb la música jugant-hi un paper de company de viatge necessari però res més. Això es va fer evident d'una manera especial - ultra l'embolcall escenogràfic i el vestuari-, en una primera part especialment atapeïda de la tipologia de recursos exposada, mentre que la segona, en alliberarse'n en part, va deixar un respir agradable, per bé que llastat per una manca de ritme intern i per un procés de resolució final sense fluïdesa. En un context interpretatiu fidelitzador de les fi nalitats de la proposta, i per tant abocat a uns tics decadents i carregosos, seria injust negligir l'esplèndid treball de Marta Marco, una actriu que espectacle rere espectacle mostra nous aspectes del seu ric potencial. Amics de l'Òpera de Sabadell. Jordi Domènech, contratenor. Cristina Badia, arpa. Purcell, Handel Donizetti Bellini, Gluck. Saló Modernista de Caixa Sabadell (Sa: badeU). 13 de juny de 2003. per ROBERT BENITO ombes, apareguts i fantasmes ~cançons, romanços 1 escenes nocturnes de Purcell a Donizetti van configurar el concert amb el qual es va tancar la present temporada d'Òpera dels Amics de l'òpera de Sabadell i ho va fer amb una fo rmació i un repertoti si no atípic sí almenys no usual per a una organització que es decanta més en la seva programació per l'òpera del segle XIX. El que a priori podia ser atractiu, com era l'espai on es va celebrar el concert, va resultar molest acústicament per la seva gran reverberació, i el que podia semblar una mica pesat tot un concert per a veu de contratenor, va resultar un plaer per al poc públic que va assistir a aquesta convocatòria musical. Parlar de cada obra seria, a més de pesat, repetitiu per Ja qual ens cenyirem a dos punts que crec més importants. El p1imer, l'adequat repertori escollit, en el qual vam veure l'evolució de la música vocal des del segle xvn al XJX, com la vatietat del mateix repertori des de les cançons de Purcell a les de Donizetti o Bellini, de T les àries b81Toques de Handel a una àmplia selecció de I'Orfeo ed Eurídice de Gluck. El segon, la qualitat musical dels intèrprets, tant de l'arpista Cristina Badja, que ens va ofelir al costat de les parts d'acompanyaments quatre solos d'arpa perfectament incorporats en el concert. Però evidentment, l'estrella del concert va ser el jove contratenor de Manlleu Jordi Domènech, de brillant carrera internacional. i que posseeix un instrument fascinant. Si haguéssim de destacar alguna característica del que ens va oferir. seria naturalitat, expressivitat qualitat vocal i una musicalitat tan acurada com correcta, que va anar desgranant des de les aparentment senzilles cançons de Purcell, a les endimoniades coloraturas handelianes, del sentiment moderat de l'Orfeo gluckià a l'intimisme de les cançons i ariettas de Bellini i Donizetti. Tota una lliçó de fraseig, cap concessió gratuïta a la galeria, sinó d'un músic que és fidel a la partitura, a l'estil de l'època i amb un gran contacte expressiu amb el públic. Una vetllada musical de veritable privilegi. Llach: melodisme, excés i demagògia Cicle La Cançó a Escena. Llufs L/ach, Tríada. Lluís Llach. Amina Alaoui. Nena Venetsanou. Conjunt instrumental Direcció escènica i escenografia: Lluís Daoés. Teatre Nacional de Catalunya. 19 de juny de 2003. per J. COMELLAS luís Llach, amb aquesta proposta ha clos la iniciativa posada en marxa pel TNC, La Cançó a Escena, en la qual han passat els tres grans del gènere - per entendrc'ns-, successivament: Raimon, Maria del Mar Bonet i ara el cantautor de Verges. Imaginem que l'èxit assolit ajudarà a donar-hi continuïtat, amb la temença, però, que el mercat no és massa generós amb oferta de gran nivell. Sigui com sigui, cal elogiar la proposta que ha pennès, tal com ja havíem dit abans, que la Cançó es manifesti amb una riquesa de mitjans molt inusuals, i fins i tot, com és en aquest cas, gairebé excessius. Perquè, efectivament, el complex escenogràfic posat a disposició dc l'equip de Llach impressionava per la magnificència, i si em permeteu la reiteració, pel seu excés dins l'elegància i el bon gust genèric. També els retrunyidors watts de so i la parafernà- L lia instrumental. En definitiva, una proclivitat per a la gran festa, pel show en el sentit anglosaxó més genuí, ma lgrat que revestit amb estètica autòctona, tot sigui dit en benefici d'un judici just. l això ens situa una mica en el que va ser el recital. Lluís Llach va poder manifestar-se força segons la seva idiosincrasJa artística més genuïna. La que té justament en l'excés una de les característiques més destacades. Un excés que suposa falta de control d'uns recursos de bona llei que posseeix i que d'aquesta manera queden ponderats a la baixa. I, més encaTa, arrisquen de caure en Ja demagògia; musical en aquest cas, és clar. Perquè la demagògia consisteix no en l'ús de la mentida sinó en el mal ús de la veritat. Llach té virtuts tan valuoses com una formació musical bàsica notable i, sobretot, una inventiva melòdica, d'anel netament mediterrània d'un indiscutible encant També uns recursos vocals notables. Són components que emprats amb inteHigència i sensibilitat podrien donar altres fruits que els que donen. Tanmateix, quan es mostren esbiaixadament, amb un descontro l calculat, hom aboca a un contingut global - missatge verba l i missat~e musical- equívoc i fals . Es una llàstima i em dol haver de manifestar-ho, però no puc evitar de veure-ho així. Un programa arriscat 7è Cicle de Concerts a les Galeries d'Art. Marta Espinós, piano. Scarlatti, Beethoven, Rodrigo, Mompou, Seria. bin. Sala Parés. 5 de juny de 2003. n espai acollidor - la Sala Parés, situada al cor del Ba ni Gòtic de Barcelona- fou l'escenali on la jove pianista valenciana Marta Espinós oferí un recital caracteritzat per la tria d'unes obres considerades, en la seva majoria, com autèntiques proves de foc per a qualsevol intèrpret de piano, novell o consagrat. Aquest fet, com veurem tot seguit, es va resoldre amb alguna errada aïllada, però important, en el decurs de l'actuació, i més concretament en la segona de les obres del programa. L'autoimposició de reptes interpretatius és quelcom que s'hauria de fer únicament en el cas que l'artista sàpiga amb total certesa que els seus propòsits podran reeixir amb solvència. Altrament, creiem nosaltres que sempre és mjllor escollir partitures menys agosarades, però que garanteixin una segura arribada a bon port. El concert es va iniciar amb la Sonata en Re menor, K. 213 de Domenico Scarlatti, en dos moviments contrastants -contemplatiu el primer, dansable i desenfadat el segon-, que Espinós interpretà amb notable seguretat i sabent desxifrar el caràcter do cada part de l'obra. Tot seguit, pogué escoltar-sc un dels prodigis del daner piano de Beethoven, la Sonata op. /09, que fou objecte d'una molt bona interpretació en els dos pri- U mers moviments. En el da· rrer -integrat per una sèrie de vatiacions a partir d'un te· ma d'aparent simplicitat for· mal-, la lectura va anar de· fallint fins al punt que la intèrpret es va haver d'atu· rar i recomençar tot retroce· dint uns compassos. El de5· agradable episodi va tenir lloc en una de les últimes~~· riacions, quan el tema, ja desfigurat, s'ha convertit en una sèrie de jocs polifònics d'endimoniada dificultat tèc· nica. L'incident, probable· ment frui t d'una eventual manca de concentració, no va impedir, però, que la intèr· pret finalitzés l'obra amb de· cisió i al mateix temps amb mesura, sense deixar-se trair pels nervis. La segona part es va des· envolupar sense més tràn· gols. Espinós, m~lt mé~ re· laxada, interpreta en pnmer lloc dues peces de Joaqum Rodrigo, Pastoral iAirdebo1/et sur le nom d'unjeunefi· lle, per prosseguir desp~ amb l'intimisme de Freden< Mom pou de qui es "an poder escoltar els Preludis \'I 8 X. Ja per finalitzar. la_io1e pianista va oferir un~ bnlla~n interpretació de la mtuOS~l· tica Sonata núm. 4, op. 1~ d' Aleksandr Scriabin. mo 1 ben resolta en tots els seu.s . 11 aspectes, i amb la qual 5 e · dencià que, malgrat to.t, ~~ ta Espinós és una ptantsl que pot enfrontar-se se?se por a una gran varietat des· . . ~r tíls. Des d'aquesteS pag¡nes 1 al Iem desitjar-li el millor per seu futur professional. mo op~ allu ~;~! eo~ òpe \~¡ Òd con de 1 •a ~ que au co neg ens lan se'l orn¡ "Be wa, nen ària l l Els precedents de Wagner al Foyer del Liceu Apropòsit de Der Ring des Nibelungen. Ana Ibarra, Deborah Riedel, Raquel Sheeran, Francisco Vas, Àngel ò dena, Elia Todisco. Mark Hastings, piano. Fragments de H. Marschner, R . Wagner, L. Spohr, C. Kreutzer, C.M. von Weber. Foyer del Gran Teatre del Liceu.l8 de juny de 2003. _e_er R. BENITO. n l'última sessió del Foyer se'ns va oferir un recorregut per autors no tan coneguts del romanticisme operístic alemany que van influenciar per a bé o per a mal, en rambient en el qual es va rormar Wagner i en algu~de les concepcions d'algunes de les seves obres. També ens va donar l'oporrunilat de conèixer facetes desconegudes de Wagner rom a compositor d'àries prr a òperes d'altres autors i comprovar com les fronteres estilístiques en aquest moment entre els gustos operístics no estaven tan allunyades com ens han fet creure els manuals. De H. Marschner vam poder escoltar tres àries de les seves òperes Hans Heiling i Der Vampy, en les veus de d'A. Òderu1, tan generosa i lírica com reclamava Ja partitura dela primera, o tan virtuoSi com va mostrar R. Sheeran en l'ària de Malwina del segon títol. Per a aques~ ~pècie de dràcula openstJc, Wagner va escriure una nova cabaletta per a tenor de molt difícil execució de la qual va sortir airós el tenor E Vas. El baix E Todisco va oferir el caràcter més proper a l'opereta que demanava l'ària que Wagner va escriure per a una òpera còmica d'un compositor bastant poc co:egut, C. Blum, però que ns mostra un Wagner no ~seriós com normalment !e'l ~JOta. · I el que ja va 0 ,mphr el got de l'irònic Be11·101· a la manera de' Wagner o Wagner a la ma~a de Bellini", va ser una ana per al personatge Oro- E Músiques amb accent Solistes de l'Orquestra de Cambra Catalana (S. Stepanek, violi. Joan Pàmies, viola. z. G. Tottzer, violoncel. R. Esteve, contrabaix. Angela Kamenova, piano). Mozart, Schubert. Caja Madrid. 28 de juny de 2003. veso de la Norma que escriví Wagner per congratular- se amb un baix famós en la seva estada a París. Del violinista i director L. Spohr vam sentir dos conjunts no gaire afmats de les seves òperes Faust i l'orientalizant fessonda. C. Kreutzer va escriure una òpera situada a Granada que encara avui es conserva en el repertori alemany per la inspiració de les seves melodies que vam poder copsar en la veu més interessant de la vetllada, la soprano A. !barra, cantant l'ària de Gabriela amb una veu generosa, expressiva i de grans recursos musicals. De Weber, pilar del primer romanticisme operístic, vam poder escoltar quatre àries de tres de les seves òperes: Oer Freischütz en la veu d'Ibar- ra, que ens va tornar a mostrar el seu bell timbre amb uns legatos i línea dc cant que el públic va saber valorar amb els seus prolongats aplaudiments. Les altres dues òperes van ser una ària per a tenor d' Euryantlze i l'ària de Rezia dc l'Oberon en la poderosa veu de Ja soprano D. Riedel amb el tema vibrant que ja s'anuncia en l'obertura de l'òpera. Destacar igualment la labor d'intèrpret, acompanyant i concertador del pianista M. Hastings, atent en tot moment als cantants, però sense oblidar l'estil entre melòdic i grandiloqüent d'aquest tipus de repertori que de vegades exigeix de la reducció per a piano majors matisos i gran tècnica per a deixar expressar-se a l'orquestra que hi ha darrere de la partitura. Joan Pàmies per F. TAVERNA-BECH F a ja uns pocs mesos que l'Obra Social de Cajamadrid ha reprès els seus concerts a la sala reestructurada de la seva seu i esperem que la seva trajectòria artística es mantingui en aquella tònica de suport al nostre estament interpretatiu, tan necessari per als nostres músics, en possibilitar-los unes actuacions que en altres casos, per Ja seva política dedicada a un vedetisme no sempre justificable, mai hi tenen cabuda. En altres pa· raules, en la vida concertística de casa nostra sobren noms de figures que tenen molt poc a oferir, si no és pur exhibicionisme. i, en canvi, hi manquen una sèrie de solistes catalans que gairebé mai tenen ocasió de donar a conèixer el seu pensament... Dit això cal ressenyar l'emotiva interpretació que el grup dels Solistes de l'Orquestra de Cambra Catalana va oferir de dues obres ben significatives, com són el Quartet en Sol major per a trio de corda i piano de Mozart i el carismàtic Quintet "la truita" de Schubert, que, com tota la música d'aquest prolífic compositor, servint-se aquí del quartet de les cordes (violí, viola, violoncel i contrabaix) i del piano ens comunica la seva idea d'un món que malgrat el seu bucolisme i l'hedonisme sensual alena també el dramatisme d'un existiT que es pregunta sense obtenir resposta quin és el seu destí. Ben diferent i no per això no menys extraordinàriament poètic, és el Quartet en Sol major de Mozart. Obra escrita el 1788 -tres anys abans de la seva mort-, revela ja una profunditat expressiva més propera al romanticisme que no pas al formalisme clàssic. Ens va plaure el treball dels intèrprets pel que manifestava de comunicar-se l'emoció que els suggerien els pentagrames d'aquestes dues partitures i per Ja seva voluntat d'oferir-ne una imatge vital i absolutament expressiva a l'audito1i. En altres paraules, els Solistes de l'Orquestra dc Cambra Catalana van oferir una interpretació sense artificis, no desitjant la brillantor colorista, sinó buscant l'esperit que Schubert i Mozart va infondre en els seus inspirats pentagrames. .tw•w•·•••m• Joan Fosas porta el ballet popular català als EstatsUnits ..P.~~-~-~-~-~9.?.~?... D ESPRÉS DE MÉS DE CINQUANTA ANYS, PODEM DIR QUE FOSAS HA VIST RECON EGUDA OFICIALMENT LA SEVA TRAJECTÒRIA ARTÍSTICA AMB LA CREu DE SANT J oRDI. quest gran ballarí va néixer a Rubí el 1938, i amb 7 anys ja ballava, i des d'aleshores, ja es començaven a copsar les seves condicions innates per a la dansa. Al principi dels seixanta va estudiar dansa a l'escola de Joan Magtiñà, etapa que va alternar ballant amb l'Esbart Verdaguer. A més, ha estat subdirector i coreògraf de l'Esbart Dansaire de Rubí, amb el qual va col·laborar durant gairebé 50 anys, viatjant arreu del món per presentar actuacions i en diverses ocasions també va visitar el Palau de la Música Catalana, el Gran Teatre del Liceu, el 'lèatro Nacional i el Teah·e Grec, entre d'altres. L'any 1979 participà en la sèrie televisiva The Magic of Dance, produïda per la BBC i dirigida per la prestigiosa ballarina Margot Fonteyn. I l'octubre de 2002 va rebre un homenatge popular com a reconeixement pels més de 50 anys de dedicació a la dansa, a la coreografia, a la innovació, recuperació i divulgació del repertori tradicional de molts pobles per mi~à dels esbarts. El mateix any, la Generalitat de Catalunya li concedí la Creu de Sant Jordi, com a referent durant molts anys del món de la dansa tradicional catalana, i per l'impuls de Fosas a afavorir la conservació de moltes danses antigues que, d'altra manera, s'haurien perdut. Fosas té, entre els seus muntatges coreogràfics, Castellterçol, Catalunya, Records de l'Havana, Disfressades i Vilafranca, entre d'altres. Ha col·laborat amb el Ballet Español de Cuba, i forma part de la companyia de ballet Danzares, en la qual va participar activament en les seves representacions de Carmen i Amor brujo. El 1996 fou nomenat director de l'Esbart Santa Anna d'Escaldes-Engor- A dany, càrrec que encara exerceix i que l'ajuda a continuar investigant les danses tradicionals catalanes. tot afeginthi el seu toc personal. La bona amistat amb la investigadora de danses espanyoles Marina Grüt es veié consolidada amb el temps i durant el proppassat mes de juny actuà en el Simposi Mundial de Dansa, organitzat per la Unesco i l'lntemational Ballet de Nova Orleans, en la setmana dedicada a l'Escola Solera, en commemoració del bicentenari de la compra de Louisiana. Fosas va interpretar-hi el Bolero de l'Alcúdia de Carlet amb la ballarina Nancy Sedwick. -Quin és el secret per conservar aquella il·lusió per la dansa després de dedicar-s'hi durant més de mig segle? -No és cap secret, és dur la dansa dins des que un neix, una condició innata que mai no s'ha de perdre. -Com va sorgir el fet de participar en un simposi de dansa a Nova Orleans? -L'organització tenia coneixement que jo havia ballat el Bolero de l'Alcúdia de Carlet, una de les danses més representatives de l'Escola Botera, i em van convidar a presentar-lo dins d'a- quest simposi de dansa, tot í que també se celebraren master classes, conferències, projeccions, exposicions, etc. impartides per pres· tigiosos historiadors i coreògrafs, que durant una setmana faran referència al món de l'Es· cola Botera. -Qui més va actuar en aquesta gala que se celebrà a I'Orpheum Teatre de Nova Orleans? -La Louisiana Phil· harmonic Orchestra. els primers ballarins del San Francisco Ballet i de /'Spanisll Dance Society de Washington i l'Internacional Ballet de Nova Orleans. -Vostè hi va partici· par com a únic repre· sentant de tot Espanyo. En què va consistir la seva participa· ció? -Dins aquesta setmana dedicada a l'Escola Bo/era, es va pensar que el folk· lore mediterrani (en aquest case/1'tl· /encià) hi fos present amb aquesta dar:· sa, concretament, que vaig ballar amb Nancy Sedwick. Una dansa queespre· senta com una autèntica joia coreogràfica, amb una gran riquesa de pas· sos. El Bolero de l'Alcúdia consell'a 1010 varietat de punts i una riquesa de ~s· ses que mereix una especial atenCJD. com autèntica filigrana del folklore ra· lencià. És una forma de ball netament espanyola, amb una popularitat tan gran, que és lloada i estudiada per molls especialistes en el tema. -En un futur, quins projectes l'espe· ren? -èontinuar amb la direcció de l'Es· ·' mb bar/ Santa Anna, la col·laboracroo el ballet Danzares i, natura/meni, coll· tinuar investigant i muntant noares coreografies sobre el folklore català.. Actualment, Fosas encara té ullll d·lusió i un entusiasme creixent, que el fan acceptar projectes als quals pot ~~: molt, tant personalment com artJSll · • u FUN D A CIONS I M Ú SI CA I· e ;. Esforços privats per a la música clàssica r I f o 1. I ~ ~~ ¡. ~- 1. a presència cada dia més evident de determinades fundacions en la promoció de la vida musical del país .-....... és un fenomen que mereix una atenció especial. Es tracta d'un fet relativament nou, que en una línia d'actuació molt més eficaç que no cridanera, està marcant de manera molt clara la quotidianitat dels nostres dies. En determinats casos són instàncies nascudes amb una vocació exclusiva en el fet musical. En d'altres, aquest fet constitueix una parcel-la d'un tot més ampli. La seva base és diversa i abasta des d'instàncies financeres a ' e~preses o ens sense cap vmculació aliena. El camp, doncs, és enormement obert, però tanmateix, i això és el que ens importa, amb una confluència molt clara: el servei a la música. Cal insistir en la bondat global de la ! seva actuació i com el seu pes, dia rere dia esdevé més irrenunciable en el nostre ambient musical. Una visió perifèrica, no cal que sigui aprofundida, ens mostraria el pànic de la imatge del nostre context musical sense la seva actuació. Movent-se en un terreny no en tots els aspectes favorable, amb un marc legal poc generós, acusant a vegades competències institucionals espúries -tot sigui dit de manera genèrica i sense obviar aspectes de signe divers-, la realitat és, en els inevitables grans trets, la que acabem d'apuntar. I és la que, de la mà de la seva pròpia veu, intentem reflectir en aquest mosaic que oferim, per mitjà del qual mostrem, sense ànim d'exhaustivitat, un aplec de referen ts que en la seva varietat, creiem que ha d'ajudar a conèixer i entendre el fenomen. 31 451 Fundació OC-PMC. Concertis111e, pedagogia i infraestructures de parlar de set cicles de concerts promoguts per la Fundació en solitari i en alguns casos amb altre$ Fundació instàncies. Són cicles que a més abasten gairebé/a totalitat d'ofertes possibles en el terreny del conOrfeó Català-Palau de la Música certisme: gran concertisme de nivell de màxim prestigi internacional, amb Palau 100; cicle de nil'el/ ascuda oficialment el dia 17 de deperò de notable dignitat (Els Diumenges al mitjà CaOrfeó Fundació la sembre de 1990, Palau); concertisme popular (Concert de Tarda!; talà-Palau de la Música ha esdevingut, cicle de simfonisme de qualitat (Concerts Simfò· en el curs de la seva encara curta tranies); cicle de música genuïnament catalana¡();. jectòria, una de les institucions de foment de la bla, Cor i Dansa al Palau) i finalment Les EscoFèlix país. del importants més musical cultura les al Palau, dedicat a introduir els nens i adoles· Millet, que la presideix juntament amb l'Orfeó cents al concertisme. D'aquest cicle, n'estic Català, ens situa els seus objectius i ideari. especialment satisfet, perquè crec que amb ell, en -Tot va sorgir amb nzotiu de la commemoració col·laboració amb "la Caixa", estem fent una tas· del centenari de l'Orfeó Català, l'any 1990. Es ca important treballant pel futur. tractava d'una efemèride molt pel planter. La demanda que te· assenyalada que hom va aprofinim d'escoles, que ens desborda tar, no pas per recrear-nos amb LA FUNDACI Ó ACde molt en possibilitats, demostra una mirada nostàlgica i cofoia TUALITZA EL SUPORT la bondat de la proposta. /magí· sobre la nostra història, sinó serQUE LA SOCIETAT CIni's vostè mateix què represeuta vint-nos-en per projectar l'entiVIL CATALANA HA per a Barcelona i per a tol el país, tat cap a un futur potent i de serATORGAT SEMPRE A el conjunt d'aquesta oferta. O11ist vei a la societat, tot renovant i L'ORFEÓ CATALÀ . des d'una altra perspectiva, qui11 posant al dia l'esperit originari buit no hi hauria si no existís. de l'entitat. N -Per què es va considerar úti1la figura de la Fundació pera aquesta finalitat? El senyor Millet, en tot cas vol dei· xar clar que, com a bon pare, tots els fills són esri· mats i que, per tant, per a ell tots són importantsi tots acompleixen una funció necessària al nostre ambient musical. -Crec que totes les nostres propostes són t~àli~~· i l'elevat nivell d'ocupació que tenen, que a mes es -Hi ha moltes raons, però si ho hagués desintetitzar en una que ho englobés tot, diria que es tracta d'una fórmula, o si vol d'un mitjà idoni d'actualitzar una constant fonamental en la història de la casa: el suport que sempre ha atorgat la progressiu, ho demostra. Pensi que en aquests mo· societat civil a l'Orfeó i per extensió al Palau. És ments la Fundació, és, de llarg, el primer client del quelcom que ha marcat de manera molt acusaConsorci pel que fa a utilització del Palau. da els ja més de cent deu anys d'història de l'en-Quin volum d'activitat promouen? titat i els noranta-cinc ja del Palau. la Fundació -En aquests moments la Funda· plena en possibilitats, obre noves ció promou més de cinquanta coll· ~ sintonia amb el tarannà de la nostra època, per mantenir viu ~ certs pròpiament dits, més 8~ per L' OFERTA DE a escolars amb una assistència to· i eficaç aquest suport. CONCERTS ABASTA tal que supera les cent cinquanta -¿Està satisfet dels resultats GAIREBÉ TOTS aconseguits? mi/localitats. -La Fundació incideix en altres -Crec que ho he d'estar per ELS TI PUS força. I ho dic amb l'autoritat aspectes? POSSIBLES. -Sí, naturalment. La seva "0~· ~ que em donen fets objectius d'u- ~ ció d'aconseguir recursos 110 sa· ~~~~~~~~~~r¡ na gran força. Miri, d'entrada he tu~ afi de Ilo mo sib ~~ pro els de mé u/s adl /lllj xi~ im~ dal te I im és m ,feó da lar IUI cu iC !1/1 Fu /au llec cid de la s- l: ~; ~- r, ra ·a r·a S, st 11 i· 1r tura en l'activitat concertística estricta, sinó que ció musical de característiques privilegiades. I afecta, per una part, el suport als equips artístics que a més, també de la mà de la Fundació, ens deia casa i, per l'altra, les infraestructures. Així obrirà noves possibilitats amb vista a ampliar enhom ha aconseguit establir una estructura coral cara més les activitats de la casa. molt completa que abasta totes les branques posEl senyor Millet fa un apart per a una altra resibles. En primer lloc l'Orfeó Català pròpiament alització important. dit. o sigui el gran cor adult. Per l'altra el Cor de -Voldria destacar per la seva doble dimensió Cambra de caràcter semiprofessional, amb una gran de transcendència musical i emblemàtica, la reprojecció arreu de l'Estat i internacional. I a més, cuperació de l'orgue del Palau, una assignatura els conjunts de pla11ter que van del Cor Jove al Cor pendent que ens fiblava des de feia molts anys i de Noies, acabant amb els dos cors infantils, els que presentarem en societat de la manera adient més menuts. Si tenim en compte que a més en tots aquesta tardor. Ha estat un esforç notable proels nivells hom compta amb el suport de formació mogut per la Fundació en una proposta imagiadient, pot imaginar que això suposa un esforç molt nativa, que ha tingut una rebuda realment esimportant d'organització i d'epectacular de la societat civil xigència de recursos que seria catalana, superant Les preimpossible assolir sense la Funvisions més optimistes. lNDICÈNCIA EN LA dació. En aquest darrer aspecEn demanar-li quin és el ~e he de destacar, per la seva pressupost aproximat de la TRANSFORMACIÓ, AMunportància però també perquè Fundació, precisa la xifra al PLIACIÓ I MILLORA DE és poc conegut, la posada en mateix temps que demostra LESINFRAESTRSUCTURES marxa de l'Escola Coral de l'Orun gran interès en un darrer feó Català, amb un projecte pemissatge. DEL PALAU. dagògic propi dirigit pel titu-Actualment la Fundació la~ de l'Orfeó, josep Vila, de mou un llolum de 7 milions 1Uit cursos, que abasten d'euros anuals. D'aquests, des dels gairebé una tercera part són recursos generats ~ntaires més petits als corresponents al Cor Jove 1 per la mateixa Fundació amb la venda de Cor de Noies de fet tots els grups del planter. És 11 localitats dels concerts que promovem. La res" projecte ambiciós, ja en marxa, per al qualla ta procedeix de la col·laboració de les diverFundació ha adquirit un local propi a tocar del Pases empreses i particulars que formen la Funlau que aviat estarà equipat amb tots els mitjans 11 dació, els quals, amb una barreja de gene~c~ssaris. Però al mateix temps, la Fundació inrositat i de comprensió per l'esforç que mecrdetx, de manera important en aquest continuum nem per fomentar la cultura musical, crec de reformes i ampliació de les llOStres infraestrucque acompleixen de manera admirable una t~res que ben aviat, el mes de febrer pròxim, esfunció social molt meritòria. Cosa que, no cal ~~~ta:à ~m.b la inauguració de la Sala de Cambra dir-ho, em complau especialment de remarcar edific, d equipaments que completa, crec que de manera esplèndida, un autèntic centre de promoi agrair. Un ventall ampli d'atenció al fet musical La Fundació Caixa Catalunya fa una aposta per la difusió de la música al territori català públic creat. Des d'aquesta perspectiva cal apuntar que a Catalunya s'està fent una operació molt interessant. S'estil creant una xarxa d'ofertes culturals que arriba a tols e/s itz. drets del territori amb l'objectiu d'apropar a les diverses poblacions l'experiència musical. Es tracta d'un gran esforç, tant per a les administracions públiques com per a les ftm· dacions que subvencionen aquestes activitats", explica Gimé· nez-Frontín, que alhora remarca la gran qualitat del Festival de Rialp. Pel que fa a la promoció del treball dels músics catalans, la Fundació Caixa de Catalunya dóna suport a l'activitat que es fa des de Catalunya. "Recomanem als directorsdelsdi· versos festivals una atenció especial vers els creadors cota· la11s. Però l'última decisió no depèn de nosaltres, ja que no hem d'oblidar que ens demanen el nostre ajut econòmir, però en cap cas la nostra direcció H. apunta Giménez-Fromín. Mitjançant l'acció dc la Fundació Caixa de Catalunya.jun. !ament amb altres entitats de gran renom i prestigi en el panorama musical, la difusió i potenciació de la música 1iu un procés ascendent, tot possibilitant un públic cada cop~ ampli i alhora exigent, que omple els escenaris que es d~· pleguen arreu de Catalunya. algrat ser una de les activitats que es duen a terme des de la seva creació, la música no és l'eix principal dels serveis que, des de fa més d'una dècada, promou Ja Fundació Caixa de Catalunya. Aquesta entitat dedica la seva obra social a diversos àmbits de l'esfera social. La música n'és un més, i segons}. L. Giménez-Frontín, director gerent de la Fundació, "després de la restauració patrimonial-ja que tenim un deure pel fet de ser propietaris de la Pedrera- i el camp de les exposicions temporals, és l'àmbit a què més recursos es dediquen. Tot i això, cal puntualit:ar que no som una fundació estrictament musical, per tant no es tracta d'un camp prioritari en el nostre marc d'actuació ", afegeix, alhora que exposa que ''la Fundació sorgeix com a obra social, orientada cap a àmbits que les administracions públiques no resolen suficientment". La Fundació Societat i Cultura obre pas Tot i no ser un objectiu prioritari, el fet de disposar d'un a noves propostes musicals espai emblemàtic com l'Auditori de la Pedrera, ha vinculat l'entitat amb l'art musical. La nostra trajectòria en es del seu inici, la música ha estat un dels àmbits el marc de la música ha evolucionat notablement. Acen què s'ha emmarcat l'activitat de la Fundació Sotualment fem una desena de concerts l'any. El panoracietat i Cultura (FUSIC). La producció i di fusiód~ ma ha can11iat moll. D'una banda, s'han incrementat els recursos artístics, juntament amb la gestió de propatrocinis exteriors, i d'una altra, duem els concerts de pegrames d'activitats i ofertes culturals, són principalment els tit format a la Pedrera'', explica el director gerent de la Fundació. serveis que ofereix la FUSJC, una entitat privada que va sor· l és que, malgrat que la majoria d'esforços van destinats gir, tal com explica Víctor CucuruJI, gerent de la Funda~i~. "de la trobada d'una sèrie de professionals que ens ded~co· a les subvencions d'un ventall ampli de propostes, la Fundació ha convertit la Pedrera en un punt neuràlgic del pavern a la gestió, i que compartíem una clara vocació one11· tada cap a la cultura". "Aquest fet, cal emmarcar-I~ ~~11m norama culturaJ de la ciutat. "Hem aconseguit crear un moment històric molt significatiu, el final de la Transzczo. wz públic fidel, que es caracteritza per un alt nivell musical. Els concerts que oferim a la Pedrera no estan orientats cap perfode que tenia com a element recurrent un ambient d'ex· citació social", afegeix Cucurull. Idees, projectes i alhora una al turisme, d'aquí que no potenciem grans campanyes de gran mancança d'eines, pel que fa a l'àrea de gestió, van~ promoció i difusió", explica Gíménez-Frontín. Potenciar l'oferta musical per mitjà de la subvenció és els factors detonants que van obrir pas a la creació de la FU· un dels màxims exponents dins l'activitat de la FundaSIC. Fer arribar la música a indrets diferents del territori ca· ció. Així, des de fa més de deu anys, l'entitat manté un lligam estret amb àrees d'actuació musical molt importants, talà, com també promoure l'activitat que es fa des de. Cat~· lunya a la resta del continent és un dels objectius de I equtp com el Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana, dc I 'entitat. Víctor Cucurull remarca la importància ~e la conveni del qual Giménez-Frontin se sent molt satisfet personalment, '·per la personalitat, la trajectòria i el prestigi gran demanda musical que hi havia al país als anys vuttan· ta. Així, afirma que per miljà de la canço intemacional assolit", i d'altra banda, el patrocini del Festival de Músiques de protesta, "la música va viure un fort ~rre­ lament que va forjar aquesta mani{es· ~ Torroella de Montgrí. ''l'activitat més /ació cultural dins dels paràmefresdac· important o prioritària en aquests moA CATALUNYA n-lents". explica. . ... !unció de l'entitat». S'ESTÀ CREANT UNA Programar música de format mt~l 81 Fer que la música anibi aneu de Capetil, tot fugint dels circuits comerct~ls. talunya és una dc les directrius que XARXA D'OFERTES marquen la fi losofia de treball de la és una de les directrius que caractent~ CULTURALS QUE el treball dut a terme des de la FUSid · Fundació. El Festival d'Estiu de Rialp 3 La Fira de Música al Carrer -<:elebra n'és una mostra. "No és gens fàcil enARRIBA A TOT EL TEgegar un projecte d'aquestes caracany~ aquest que projecte Vila-seca-, a RRITORI ~ ~ celebrat la quarta edició, és un dels ~emterístiques. Normalment els festivals - aro b les JO\t> ~~~~~~~~~~~~'-! ples d'aquest comprom1s s'organit:en en espais on ja hi ha un M U D poste QUe nit:~ gall iert~ ronu Cuit Rrn men litn cal. u !ica, 198' des SIC fia! lfiSI cl.\1! COsp d'arn nstei listq llaci El ttl!se FUs¡ :~ ril¡a log L'a ~ ¡. ~s a formacions que tracten d'accedir al mercat musical. Una programació caracteritzada per la qualitat i diversitat de pro¡:ostes ha fet possible la continuïtat d'aquesta aposta per la música en viu. Víctor Cucurull explica la importància que ha adquirit aquest projecte, tant pel que fa als músics que hi participen, com pels programadors i el públic en general, q:regaudeixen de l'àmplia ofet·ta. "Més de cent programa- Jors han assistit aquest any a la Fira per conèixer noves pro~stes. Entre el centenar de projectes rebuts, en triem aquells queconsiderem més adequats per a les entitats que orga~if:en el festival. Així, donem a conèixer nous productes de grall qualitat, molts dels quals després aconsegueixen pro¡mar una carrera ascendent i fer-se un lloc dins del panorama musical", explica el gerent de la Fundació Societat i ni quantitat, ha convertit la Fundació Societat i Cultura en una entitat estratègicament important per a la difusió i creació de noves categories musicals que viuen en l'anonimat. L'Abadia de Montserrat prepara la celebració de mil anys d'existència L a celebració del mil·lenari de la fundació delmonestir de Montsen·at va ser l'element conductor que va menar cap a la formació de la Fundació Abadia de Montserrat 2025. "Restaurar el mo- nestir i l'immoble que pertany a l'Escolania són els obCultura. La pluralitat d'estils ha protagonitzat enguany la jectius plantejats per aquesta entitat que va néixer l'any Fira de Vila-seca. Músiques d'origen colombià, sefardita, fla1997 u, explica Josep Sinca, director general de la Fun~enc, brasi let~ concerts de jazz i de percussió han converdació. hlnovament la Fira en un punt de trobada i simbiosi musiPer complir els objectius establerts, l'entitat compta cal. amb la col·laboració de 225 empreses la coordinació de la Festa de la Múque actualment són membres d'asica, una iniciativa que va néixer I 'any ~ questa fundació, de caràcter privat, " A 1982, és una altra de les activitats que LA FUNDACIO BAque depèn dels recursos externs. des de fa vuit anys du a terme la FULa digitalització de la Biblioteca DIA DE MONTSERRAT SIC. "Aquesta festa, de caràcter munde Montserrat, la rehabilitació del PROMOU I FOMEN TA ELS ~l.••a ser instituïda a França pel miMuseu i la contribució al funcionalflStrede Cultura jack Lang~. apunta ment de l'Escolania de Montserrat VALORS SOCIALS, ESPIRI~U. Actualment més de 100.000 són alguns dels principals projectes TUALSICULTURALS, UN ~tats celebren la diada, que ha queque s'han posat en marxa. DELS QUALS ÉS ~stabl~rt~ el dia 21 de juny, amb Fomentar la sensibilitat cap a :ootru de I arn bada del solstici d'estiu. l'àmbit musical entre els més petits LA MÚSICA. !iw creat una xarxa que aglutina l'o- ~ ~ ha estat un dels objectius de l'Es~a cultural de diferents indrets", ex~~~~~~~~~~~~~Y colania de Montserrat, l'escola de ¡&a Cucurull, que alhora considera que música amb més tradició de tot Euro~tract? d'una iniciativa comuna, que petmet que prenguin pa. "Actualment són 40 nens -entre 1Oi 14 anys- els qui ~ Pro¡ectes d'intercanvi musical molt interessants. "Fruit viuen en règim intem i dediquen gran pari del dia a la mú.aq~esta col·laboració estem prepara11t l'Eurosonica. Consica", explica Sinca. g.ste~x en l'intercanvi d'artistes de diverses ciutats. És preTenir bona veu, bona oïda i predisposició davant l'ac~ ¡~e Pere Soler viatgi a París per treballar amb Sayag Jazz tivitat musical són les exigències per formar part del grup · ~une, un grup que fa electrojazz ··.afegeix. d'escolans. "Es tracta d'un bon planter. La majoria dels tresi Bulevar~ és un altre dels projectes que des de fa uns nens que passen per I'Rscolania acaben dedicant-se a l'àmf'US~nys, con¡untament amb la Diputació de Barcelona, la bit musical en el futur", diu Slnca. Pro Cha posat en marxa, amb l'objectiu de convertir aquest "La Fundació té com a finalitat consen•ar, promoure i fomentar els valors socials, espirituals i culturals, i un &rama .en un espai virtual, dc suport a l'oferta artística d'aquests és la música", puntualitza S inca, que fa re~professiOnal. "L'objectiu és convertir el Bulevard en una ferència a l'alt nivell de preparació que reben els escolans. :~~~e~t tant quant a comunicació com en l'aspecte de 10 Un estricte programa escolar, combinat amb una de'.~a producció", apunta el gerent de la FUSIC. dicació plena a la música ha convertit l'Escolania en un ~~~c10 cap aquells sectors que disten de la indústria coprestigiós referent en el marc musical del país. 18 ·però que no presenten mancances quant a qualitat ~ :t t 35 +55 Entre el foment-de la música antiga i la defensa bel·ligerant de la conte:tnporània difusió de/treball de recerca i recuperació dut a terme pel mateix celltre ", afegeix. Aprofundir en la coJ.laboració amb altres estaments, com ara el món universitari, a fi de ferencara més ampli el ressò de la tasca realitzada per la Funda. ció és també un altre dels reptes que l'entitat s'ha marcat pèr als propers anys. Fundació Centre Internacional de Música Antiga ls primers passos per a la constitució d'aquesta Fundació "la Caixa" fundació es van fer al final de l'any 1997, a instànimels Figueras, cies jordi Savall .i Montserrat a Fundació "la Caixa" va aparèixer en el momemen pulsors principals, moguts pel desig de donar conquè l'entitat financera es va fusionar amb Caixa de tinuïtat al seu llegat musical, fruit d'un treball de més de Barcelona, al final dels anys villtanta. Mari Cannen trenta anys destinat a recuperar, revalorar i donar a conèiPalma en va ser la principal impulsora del Departaxer la música antiga. ment de Música, i actualment n'és la màxima responsable. Segons que ha explicat la directora executiva de l'entiSegons el coordinador d'aquest Departament, Ignasi Mi· tat, Nona Arola, la Fundació Centre lntemacional de Múró. la Fundació "la Caixa" es mou en tres línies bàsiques d'acsica Antiga "neix amb la voluntat de revalorar un patrituació pel que fa a la música: la música antiga, les músimoni musical mil·lenari que situa la Península ibèrica en ques del món i les activitats educatives (cursos de divulga· un lloc preponderant de la història de la música dins l'àmció musical. cursos de pràctica instrumental, concerts bit europeu pel que fa a les èpoques medieval, renaixenfamiliars, El Messies participatiu, etc.), amb una incidència tista i barroca", i per tant, "recuperar i difondre aquest important en els joves intèrprets. patrimoni són els principals objectius de la Fundació Per '"A Barcelona fem una sèrie d'activitats al centre del Cal· materialitzar aquest projecte, "la Fundació compta amb xaForum ", explica Miró, "que s'estructura de la manera seun important actiu, que és l'experiència, el prestigi i el regüent: a principi d'any hem impulsat un nou cicle que es diu coneixement internacional de La Capella Reial de CataLes Músiques de CaixaForum, amb concerts a l'Auditori. El lunya i de les infraestructures i els col-laboradors habimes de març el dediquem fonamentalment a la Passió segons tuals que en deriven, tots amb el lideratge de Jordi Savall sant Mateu de Bach, amb un concert al Palau de la Música. i Montserrat Figueras", afegeix Arola. Al maig fem el cicle de música antiga. Pel juliol i agost te· Entre les principals activitats que promou la Fundanim el programa de Músiques per les Nits d'Estiu -concerts ció, destaca el disseny i la preparació de nous programes que es fan al CaixaForum els dimecres a dos quarts d'011te i enregistraments de La Capella Reial de Catalunya i de de la nit-; l'octubre el dediquem a les músiques del món; i l'organització dels seus concerts, festivals i temporades, elmes de desembre organitzem El Messies participatiu al Pa· tant nacionals com internacionals; i també l'organització la u de la Música'·. A banda d'aquestes propostes, la Funda· de cursos, seminaris, conferències i master classes que teció ''la Caixa·· promou també una sèrie de concerts familiars, nen lloc en el marc de l'Institut de Música Antiga. En són que tenen lloc habitualment entre el mes de gener i Setma· un exemple el Curs de Música Antiga a Catalunya, que na Santa. se celebra cada estiu a Sant Feliu de Guixols, o els semiPel que fa als objectius del Departament de Música, el~ naris impartits a I'ESMUC. coordinador explica que "hi ha una característica que m· D'altra banda, la Fundació compta també amb el Centen tem presen,ar, i és la d'incidir en aquells aspectes~~~ els tre d'Investigació Aplicada, que té com a obje-etiu, segons quals creiem que l'activitat musical està més desatesa · ~~~­ Arola, "descobrir. catalogar i conservar el nostre patrimoni ró afegeix que, per exemple, "quan es normalit:i a ~ar«­ musical a partir d'un estudi aprofundit i sistemàtic d'aulona la programació de concerts de músiques del ~10'!· 11~ tors i d'obres anteriors a 1800, avui poc coneguts i essa/tres deixarem de promoure concerts d'aquesta dtsCIP!114 parsos en diferents fons musicals i biblioteques··. i ens centrarem en una altra, igualment poc divulgada ·be Actualment la Fundació Centre Internacional de MúLa Fundació "la Caixa" rep el seu pressupost anuaidd · sica Antiga rep una subvenció de la Generalitat de Catanefici de l'entitat financera. i no acostuma a beneficiar-se~ lunya i té un conveni amb la companyia de transport aeri subvencions externes. Normalment, aquesta dotació ec~ Iberia, tot i que per a la realització de projectes concrets mica representa un 30% dels guanys tota_ compta amb esponsoritzacions específide l'entitat. "El Departament de Musi· ques de caire privat. ca té una sèrie de projectes que de~en}· Amb vista al futur, diu la directora volupa de manera pròpia, pero· 11 'I1r ra executiva: "Les principals expectatiL A F UNDACIÓ " LA • • 11¡eni ••• d'altres que entren pressupostana ves són establir una seu permanent a INCIDIR PRETÉN CAIXA" en altres departaments de la FwrdaC!O ¡ Calafunycr que allotgi les diverses secexplica Ignasi Miró, ··a sigui que resd·Í cions i actiJ1itats de la Fundació, com EN ELS ASP ECTES DE ta difícil parlar del pressupost exade ¡ ara cursos, conferències, assajos i conL'ACTIVITAT MUSICAL Departament··. S'ha de tenir en comp· certs", i també "consolidar una temte. també, que hi ha altres qüestionsq.~e M ÉS DESATESOS. porada permanent de recitals de les Ja Fundacto. . .. . principals formacions lligades a la Funel~ de resu Iten pnontanes per a . com ara els programes soctals 0 • dació que estigués completada amb la E L D. 227 36 456 rats I: ~nel !ka. roo rullu j ;~1 l'en· u .w ( ~­ k- li· \ . conveni amb el Conservatori Superior de Música del Lit.tu •. gràcies al qual diversos alumnes del centre podran ofenr concerts en un cicle que es durà a terme també en aquest espai cultural. Així mateix, per al vinent mes d'octubre s'ha previst la realització d'un cicle d'audicions per a escolars. Tant l'Obra Social com la Fundació de Cajamadrid no reben cap tipus de subvenció pública, com és habitual en la majoria de bancs i caixes que promouen activitats culturals; per tant, el total d'iniciatives dutes a terme per aquests dos organismes es gestionen des de la mateixa entitat financera. Fundació Música Contemporània L a Fundació Música Contemporània es va crear l'any 1993, fruit d'una iniciativa del compositor Albert Sardà, que fins aleshores havia estat president de l'Associació Catalana de Compositors. En un moment determinat, Sardà va rebre una important ajuda econòmica d'un espònsor privat, i en comptes de ciència i medi ambient, i que aquesta promou altres actividestinar els diners a l'Associació, va creure més oportú tlti culturals, a més de les musicals. crear una nova entitat. Miro ha volgut destacar també que a banda de les activiL'objectiu bàsic de la Fundació és "defensar d'una mat!tsmusicals que la Fundació "la Caixa'' du a terme a Barnera bel·ligerant la música del segle X)C", segons el que .rlona i al conjunt dels Països Catalans, són igualment sigexplica Sardà, que n'és l'actual director. i afegeix que llificatives les que du a terme a la resta de l'Estat. '"Estem aquesta disciplina "sempre ha estat molt maltractada, i 'ml un Messies participatiu a Sevilla i Granada", explica, en aquests moments més que mai, tant pels polítics i les !també !tem participat en el projecte del Liceu de La Petientitats, com per una bona part de la premsa musical''. ra Rauta Màgica, que ha anat itinerant per més de vint ciu"Crec que en aquests moments nosaltres hauríem d'otatsespanyoles", afegeix. cupar un lloc en la societat que no ocupem, i és un fet pel qual s'hauria d'apostar", matisa. Obra Social Cajamadrid Les principals activitats que du a tetme la Fundació són, d'una banda, l'edició de discos, llibres i partitures; i de gual que en el cas de "la Caixa", Cajamadrid destina taml'altra, l'organització de cursos i de concerts. L'entitat ja bé una part dels seus ingressos al patrocini de diverses ha tret al mercat un bon nombre de discos compactes coracMvitats de caire social i cultural. Les activitats de l'Oresponents a tres coJ.Jeccions: una sèrie monogràfica en bra Social Cajamadrid tenen una important incidència què cada disc és consagrat a un compositor; una sèrie en el patrocini d'iniciatives artístiques. entre les quals la múgenèrica dedicada a diversos conjunts instrumentals; i una iita. Cal distingir, però, entre les propostes dutes a terme per tercera col·lecci6 sobre música simfònica espanyola conl'Obra Social, que es desenvolupen en els diferents centres temporània, i en la qual participen les ptincipals orquescult~rals que Cajamadrid té arreu d'Espa- nya, i les que patres simfòniques de l'Estat. La Fundació també ha començat a editar una coJ.Iecció de llibres que recullen les lrocma esporàdicament la Fundació Cajamadrid, consistents en concerts o exposicions d'important pes específic, i que tereflexions dels compositors més importants del nostre pa~eo ~Ioc habitualment en recintes que no són propietat de ís; com també una nodrida selecció de partitures per a inslentJtat financera. trument solista i per a duet. Pel que fa als cursos, el més destacat és el que la FunLa coordinadora de les activitats culturals de l'Obra Sodació organitza anualment a Sitges, que és l'únic estable l1a!Cajamadrid, Teresa Amaz, explica que els objectius d'aa Espanya de música del segle xx. ··En un prirzcipi el vaig ~ departament són, en termes globals, "l'apropament de impulsar jo mateix amb l'ajuda del percussionista Xavier llcultura a la població; la promoció d'artistes, especialment joaquín i de la soprano Anna Ricci, i vam incorporar-hi L>butams; la iniciació de nens i joves en diverses especialittsartístiques; i el foment del respecte per la música i les més tard altres instruments", explica Sardà. "El curs bà111tS plàstiques". sic és el de composició, el qual cada any és visitat per quatre compositors, tant catalans com de fora, representatius ,_En el cas de Barcelona, la Sala Cultural que Cajamadrid d'estètiques diferents, un fet que obre molts camins cap ~~la plaça de Catalunya fou inaugurada l'any 1983, i des a la nova creació .., afegeix. En el marc d'aquests cursos •aleshores ha constituït un important focus d'activitat cules va crear el grup instrumental Sitges 94, per estimular :~ la ciu.t~t. A~naz diu que aquest centre, format per una joves compositors. D'aquesta manera, . dexpostctons 1 un auditori, ha estat obel conjunt ofereix diversos concerts ~le recentment d'una remodelació tol'any, en els quals s'interpreten obres ~· ~esprés de dos anys d'inactivitat. A per alumnes del curs. Cal dir, creades de la reobertura, que tingué lloc CAL DEFENSAR sobre això, que Ja Fundació, a banda cid'Ypassat, els responsables hi han deD'UNA M ANERA d'organitzar un cicle propi dc músi.uoferir una programació musical de ca contcmporànja, també col·labora ~tre més eclèctic, i no centrada únicaBEL·LIGERAN T LA amb d'altres d'aquesta mateixa es~~~1 7nel vessant clàssic més estricte 1 pecialitat. MÚSICA DEL ü~ gu que s'hi han incorporat especia~ La Fundació compta amb el suport naz~com el jazz i la sarsuela. Teresa ArSEGLE XX. d'uns 70 socis, entre els quals hi ha l'Ob avol~t incidir també en el fet que compositors d'arreu de l'Estat esra Soctal Cajamadrid ha signat un I f.:•r 37 457 panyol, com Ramon Barce, Tomas Marco, Joan Guinjoan, Josep Soler o Luis de Pablo. També hi ha un nombre important de socis que són persones anònimes i que col-laboren amb la Fundació perquè els interessa la música contemporània. A banda d'això, òbviament, la Fundació rep un important volum d'ajudes públiques: de l'Ajuntament de Barcelona, de la Generalitat de Catalunya, del Ministeri de Cultura i de l'SGAE, entre altres institucions. Econòmicament, ''la Fundació està amb dèficits im· portants", reconeix Sardà, "i cada vegada hem d'anar rebaixant més els pressupostos, tot i que tenim molta il·lusi6 per continuar amb la nostra tasca". El director de la Fundació diu també que "expectatives amb vista al futur, n'lli ha totes les possibles", tot i que, "pressupostà- ampli, format per institucions diverses, i compta amb una comissió executiva. Entre aquestes institucions. n'hi ha algunes lligades estretament amb la vida social i cultural catalana, com ara l'Orfeó Català, l'Institut d'Estudis Catalans o l'Òmnium Cultural. L'Ajuntament del Vendrell. la Diputació de Tarragona i la Generalitat de Catalunya són entitats públiques que també formen part del patronat, i de les quals la Fundació Pau Casals rep un important volum de subvencions. D'altra banda, hi ha una sèrie d'empreses privades que ofereixen igualment un destacat suport econòmic a la Fundació. riamenf, si tot continua com fins ara, poques coses més de les que ara fem podrem fer. Si, en canvi, poguéssim gaudir d'un bon suport, tant privat com públic, tenim encara moltes coses pendents de dur a tenne", afegeix. E Fundació Pau Casals questa fundació va ser creada pel mateix Pau Casals l'any 1972, un any abans de la seva mort. Ell i la seva dona, Marta Montañez, van decidir que la casa de Sant Salvador, al Vendrell, on el mestre estiuejava, passés a mans d'una fundació. Pau Casals va ser un important col·leccionista d'art, i totes les obres que va adquirir en la seva vida, prop d'un centenar, també les va cedir a l'entitat Si en un primer moment l'objectiu de la Fundació fou la conservació del patrimoni de Pau Casals, ara aquest objectiu "s'ha transformat en la divulgació no únicament A 227 d'aquestes propietats, sinó també del missatge del músic", explica el director gerent de la Fundació Pau Casals, Narcís Castanyer. "El que ara assumim com un deure és el fet de donar a conèixer la vida, L'obra i, en definitiva, la di- mensió de català universal que va adquirir Pau Casals", i afegeix que, ''complementàriament, també volem promoure joves intèrprets catalans de violoncel, ja que una de les línies de La Fundació és la creació d'unes beques d'estudis superiors d'aquest instrument per a alumnes que vulguin completar la seva formació a l'estranger". Com- Fundació Virtèlia I centre d'ensenyament Virtèlia va iniciar les seves activitats l'any 1939, tot i que l'únic que en perdura en aquests moments és l'escola de música. El centre docent, en un principi, va ser creat com a espai d'ensenyament general, i l'any 1984 es va convertir en una escola que per primera vegada oferia un ensenyament integrat: els alumnes, dins l'horari escolar, tenien assignatures de música. L'any 1995 es canvia de pla d'estudis i l'escola continua existint únicament com a centre d'estudis musicals. El president de la Fundació Vutèlia, Francesc Llongueras, explica que el principal objectiu de la institució é) "protegir aquells alumnes als quals els seria difícil pagarse la mensualitat. o sigui que la Fundació desti11a u11s diners a l'escola de música per cobrir aquestes beques·. En segon lloc, afegeix, "un altre objectiu és que els alumnes de l'escola participin com a músics en el curs de direcció d'orquestra que amb periodicitat anual organit:a la Fundació". Finalment, ''també es demana ajuda a lo Fundació cada vegada que cal renovar els equips del cellI re, tant d'instruments com informàtics''. L'Escola de Música Vutèlia es va crear per possibilitar una integració de la música en l'ensenyament. "Actualment la nostra és una escola de grau elemental", diu Llon· gucras, "tot i que també ens és possible impartir els primers cursos del nivell mitjà". Alguns dels alumnes. so· bretot els adults, no segueixen uns estudis reglats, i hi estudien un instrument però sense l'objectiu d'ingressar posteriorment a un conservatori, tot i que, segons Llon· gueras, "el més freqüent és que els alumnes de l'escola l'O· plementàriament, Ja Fundació organitza també diverses audicions, en les quals prenen part aquests mateixos begin després a un conservatori per prosseguir els seus es/ucaris, a fi que puguin donar a conèixer també el seu vesdis musicals". L'escola té un curs d'iniciació i un altre de sant de concertistes. sensibilització, per a nens de 5, 6 i 7 anys, i a partir d'a· D'altra banda, la Fundació s'encarrega de gestionar el leshores comencen els cursos de grau elemental, de qua· Museu Pau Casals del Vendrell, situat a la mateixa casa tre anys de durada. que el violonceJ.Iista va construir a la platja de Sant SalPel que fa als aspectes econòmics, la Fundació rep subvador. El Museu va ser creat a mitjan dels anys setanta, i vencions únicament quan hi ha un projecte que s'ba de dur l'any 1996 va ser tancat per fer-ne una remodelació. Reia terme. És una entitat privada que està dirigida per tres naugurat l'any 200 I, el Museu permet als visitants conèipersones -un president, un secretari i un vocal-, que oca· xer una casa totalment rehabilitada, i alhora una modersionalment reben el suport de l'Entom Virtèlia, fonnat ~ nització de l'exposició museística. Cal dir així mateix que al costat del Museu hi ha l'Auexalumnes, els quals són convocats de tant en tant ~;que suggereixin algunes de les iniciatives que la Fundacro haditori Pau Casals, edificat en uns terrenys que al seu moment van ser propietat de la Fundació, i que van ser adgi de realitzar. Pensant en el futur, Francesc Llongueras assegur~ qu~ quirits per l'Ajuntament del Vendrell per construir-hi aquest "hi ha l'expectativa de créixer, 1 m:ro important centre cultural, actualment significa incorporar nova gent. pnll· desvinculat de la Fundació i gestionat cipalment exalumnes, per traçar~~~ 1' per· un patronat independent. D'altra LA FUNDACIÓ PAU pla més potent". El director afegeix banda, paral·lelarnent al Museu Pau que la Fundació ha adquirit el c~m­ Casals, la Fundació és responsable de CASALS DÓNA A CONÈIpromís de "tenir un paper més 1111' mantenir l'important fons documental XER LA VIDA, I! OBRA I LA portant, per la qual cosa haurem;: existent amb relació al músic, que va DIMENSIÓ DE CATALÀ comptar amb nous cof.laboradors. · enliquint-se progressivament gràcies a UNIVERSAL QUE VA ADdiverses donacions, i que està diposifre els quals hi haurà importan!s e~­ QillRIR PAU CASALS. ....._ virtelians, i amb els quals ja tem~' a· tat a l'Arxiu Nacional de Catalunya. guns projectes destacats per fer · '' La Fundació té un patronat força ~ 38 458 - .( ció oe com 8~/l I'Org tem¡ sav~ bilit poc emJ tné da¡ KWANGCHUL YOUN KWANGCHUL YOUN ÉS UN JOVE BAIX COREÀ QUE TRIOMFA ALS PRINCIPALS TEATRES D' ÒPERA DEL MÓN. EL SEU SENTIT ARTÍSTIC HA DEPASSAT ELS SEUS ORÍGENS GEOGRÀFICS I CULTURALS PER INTERPRETAR WAGNER, MOZART O VERDI AMB UN TALENT QUE DESAFIA LES CONDICIONS MÉS PRIVILEGIADES D'UN BAIX NÒRDIC. EL TIMBRE GREU DE LA SEVA VEU VIBRA AMB UNA PROFUNDITAT PLENA DE CROMATISMES. VA DEBUTAR AL LICEU EN LA TEMPORADA 1999-2000 AMB Les noces de Fígaro I VA REPETIR AMB Don Giovanni, I MÉS RECENTMENT AMB L'or del Rin 1 Les valquíries. Una veu transcultural ·Com va descobrir la seva voca- ció pel cant? -Va ser una casualitat. Quan era ad?l~scent _volia ser professor de mus1ca. Va1g entrar a la universi~at pe; estudiar pedagogia musical I t'~'-'" a Europa per conèixer la "~USJca occidental, però només com aprofessor, no com a cantant. Però aSeül vaig cornençar a estudiar r:t111t perquè em van dir que tenia bona. v~u. Vaig venir a Europa, a Bul~a~a. per ampliar els meus esfud¡s' després vaig anar a Berlín aesIud'Jar amb Herbert Brauer, re-' ~ma~~t pel professor que tenia a ~/gana, Lesa Koleva. Després, ~·a,gp~eparar-me per al Concurs InrmJacJOnal Placido Domillgo. Pen~~ra que tenia molt poques possilltats de guanyar, però que tampoc no hi tenia res a perdre. I quan en~ van donar el premi es van obrir ~es oportunitats per continuar en~ant en aquesta professió. va estudiar cap insttument de-~No ' petit? -No. Tot va començar a la universitat. -Com explica el fet que molts joves coreans vulguin fer carrera en el món de la lírica? -Als coreans els agrada molt fer música, és com una festa. A més, tenen molta voluntat per ensenyar als seus fills, per fer-los aprendre coses. Hi dediquen molt temps. Després de la Segona Gue"a Mundial, els primers anys cinquanta, Corea es va interessar molt per la cultura occidental i per la seva música. Els agrada i l'assimilen molt ràpidament, aquesta és la raó. ;;;:¡; = O» ·~ a e;• ¡;;¡· 227 melodia estan totalment interconnectats. La música italiana potser dóna més importància a la melodia que no al text. Wagner és molt més concentrat, per això és més difícil i necessito més temps per aprendre i cantar les seves obres. -l venint de la llengua coreana: fins a quin punt és difícil aprendre a cantar en una llengua occidental com l'alemany? -Els professors m'hi ajuden molt. Parlo molt amb ells, sobretot per entendre el significat profund del text. Abans d'aprendre'/ de memòria, m'irzfonno molt, pregunto molt. El més difícil són Les frases fetes, les expressions, que moltes vegades són intraduïbles. -Vostè s'ha donat a conèixer especialment amb el repertori alemany. Què ha descobert en la música alemanya? Què va h·obar quan la va escoltar per ptimera vegada? -¿Des d'una cultura oliental com la coreana com es veu aquesta mitologia germànica de les obres de Wagner? -Quan estudio qualsevol peça, el que em costa més és la comprensió del text, el sentit profund de totes les paraules. Això és el més difícil, per a mi. En la música de Wagner, per exemple, el text i la -Els déus asiàtics són molt poderosos, són sobrenaturals. Els déus wagnerians són com persones, tenen els mateixos trets que els humans, les mateixes passions. Això em feia molta gràcia, perquè 39 459 -= ...., E> ~ a .,., ..., e 227 < it; ,... ;:;· ~ ~ :::! • .,.... a ¡¡¡:;~ ;:;· e:!.. ¡¡¡¡ ¡¡¡:;- ... :;: per a nosaltres no té res a veure amb el concepte que tenim de déu. -¿El repertoJi alemany és amb el que se sent més identificat o voldria aprofundir en altres autors? -És el que he treballat més, sobretot Mozart i Wagner. perquè visc a Alemanya. Però no vull ser classificat només com a cantant gemtànic, encara que reconec que m'interessa més l'òpera alemanya que la italiana. També vull treballar molt Verdi. Per a mi són els tres autors fonamentals que vull interpretar d'una manera equilibrada: Wagner, Mozart i Verdi. -Quina percepció té de )'òpera que es representa avui dia, de] lloc que ocupa en la nostra època, en la nostra societat? -Penso que la majoria de públic està poc preparat per escoltar òpera. Està poc format. El públic vol un estímul immediat, com si anés al cinema, i, d'altra banda, els teatres volen acostar l'òpera al màxim de públic. Això crec que és un error, perquè l'òpera exigeix una preparació, una formació cultural que, malauradament, no té La majoria de gent. La situació dels músics i dels directors d'òpera és molt Penso que la majoria de públic està poc preparat per escoltar òpera. Vol un estímul immediat i els teatres volen acostar l'òpera al màxim de públic. Això crec que és un error, perquè l'òpera exigeix una preparació, una formació cultural que, malauradament, no té la majoria de gent. difícil, perquè els polítics no donen gaire suport a l'òpera, perquè pre· fereixen promoure més el futbol que no la música, perquè arriba a més gent. Abans, els països de l'Est, els comunistes, marcaven una di· ferència cultural en relació amb els països occidentals democràtics. Hi havia un nivell cultural, musical, més alt. Però ara això ha desapa· regui i el nivell general ha baixat. -¿Creu que als Estats Units pas· sa el mateix? -A Europa hi ha més tradi~ió. més història. Hi ha més conetxement sobre òpera. He estat dues l'egades als Estats Units. Una rega· da estava fent una obra molt mer dema i em vaig trobar que la ge11t marxava. A Europa penso que I~ gent està més preparada i és m~s oberta. Per això prefereixo el pa· blic europeu. -Fora de l'àmbit estrictamenl operístic: quin lloc ocupa en la s:· va carrera artística la música reh· e giosa, l'oratori o ellied? -Sí, també m'interessa moll. . a· da any faig alguns recitals de ¡,ed. Per a mi és necessari. M'agra~.0 molt. Per a un cantant no totes.• I er · pera, sinó que tambe, gau de1res !XJQ sadl rect mo¡ ·f qu~ sic: me tqu int d'a fi tl '11 ~· KwANGCHUL YouN TÉ UN COS PETIT I UNA VEU MOLT GRAN. FINS I TOT QUAN PARLA, COMPROVES QUE LES SEVES CORDES VOCALS TENEN LA POTÈNCIA D'UN VIOLONCEL I EL COLOR D'UN CONTRABAIX. LA SEVA VEU HA SABUT TRAVESSAR ESCENARIS I FRONTERES, LLENGÜES I COSTUMS, I FINS I TOT ELS TRETS DIFERENCIALS ENTRE RACES, COM HAN FET ALTRES CANTANTS ANTERIORMENT. PERÒ SEGURAMENT DEU HAVER ESTAT UN DELS PRIMERS ORIENTALS QUE HA CANTAT EN EL FESTIVAL DE BAYREUTH O AMB LA FILHARMÒNICA DE BERLÍN. LA MÚSICA NO EST À SUBJECTA A CAP GLOBALITZACIÓ PERQUÈ ÉS UNIVERSAL PER ELLA MATEIXA I HO HA DEMOSTRAT DURANT TOTA LA HISTÒRIA. LA PASSIÓ PER LA MÚSICA I LA PROFESSIONALITAT VOCACIONAL D'AQUEST CANTANT EL PORTEN PELS MILLORS TEATRES DEL MÓN I, ANY RERE ANY, CONSTRUEIX UNA CARRERA AMB UNA SOLIDESA EQUIPARABLE AL TIMBRE DE LA SEVA VEU I A LA FERMESA DEL SEU CARÀCTER. d'u11 món musical diferent en la música religiosa, interpretant un oratori o una passió. L'any que ve 1i11dré a interpretar el Requiem de \'erdi al Palau de La Música Ca tafulla. Em fa moLta i!· fusió. ·Vostè va cantar en el Don Giol'Dmri que es va fer al Liceu la tem¡x¡rada passada. ¿Li agraden les posades en escena que fan alguns directors actualment, amb criteris molt innovadors i provocatius? ·Per a mi no és important el fet ~te la posada en escena sigui clàssrca o molt moderna. Per a mi, el més important és el treball en ~uip, que totes les persones que ~lefl!enen en una òpera estiguin dacord en el concepte general de .obra. Actualment hi ha molts dir~ors d'escena que no en saben, dopera, que només busquen la PfDI'OCació, l'espectacle. Així no es fi!Jitreballar bé. El més important es aconseguir un màxim de qualitat en lots els sentits que s'arribi aullnivell d'interpr;tació el màXliii d'a f¡ i de satisfactori. ;Potser es demana que es tingu i mes condicions d'actor que no dc cantant... ·Hi ha molts directors que et de~~nen cantar en posicions molls 1 erents, amb tota mena de movimems. Però sobretot han de saber com es canta per demanar segons quines coses. I això no passa sempre. -Quins referents té com a intèrprets? -M'agrada molt el cèlebre baix búlgar Boris Christoff. D'altra banda, els estudiants búlgars que vaig conèixer em van ajudar molt quan era allà. -¿Va ser per Boris Christoff que va decidir anar a estudiar a Bulgària? -Quan va caure el Mur de Berlín, Corea va obrir les seves fronteres amb alguns països comunistes. Per primera vegada es podia viatjar a Bulgària o a Hongria. fo, de primer, pensava anar a Rússia, però en aquell moment. només podia obtenir el visat per a Ull dels dos països esmentats, o Bulgària o Hongria. Amb Rússia encara no hi havia contacte diplomàtic. Per això vaig decidir anar a Bulgària. -¿És difícil fer-se lloc en l'òpera occidental sent d'un país oriental? -El meu problema principal és la meva alçada, perquè no sóc gaire alt. El públic en general i els directors dels teatres estan acostumats a veure un cantant amb un físic monumental, un rus o un finlandès de dos metres d'alçada, i quan em veuen es queden bastant sorpresos. És curiós que, justament, aquí a Barcelona he fet el paper de Fasolt, un dels gegants de L'or del Rin! Molts directors comencen a treballar una òpera imaginant-sela, pensant en la imatge, no en la música. Generalment, escullen els cantants més pel físic que no per la veu. A mi m'han arribat a negar un paper perquè era oriental i els costa de veure certs personatges d'aquesta raça. Per això, hi ha molts cantants coreans en els concursos, però n'hi ha molt pocs que realment arribill a ser contractats pels principals teatres. -¿Vostè també canta música del seu país? -No. Seria com demanar a Piàcido Domingo que cantés cante jondo. És una tècnica totalment diferent i, casualment, el cante jondo s'assembla molt a la música tradicional coreana. -1 ara que hi ha tants coreans interessats en la música lírica occidental, ¿ha sorgit o s'interpreta el que podríem anomenar òpera coreana, en la seva pròpia llengua? -Sí. N'hi ha poc, però comença a haver-n'hi. I l i ha un compositor molt cèlebre, Ysang-Yun, que està tenint força èxit. Compon amb els paràmetres musicals occidentals, però els textos estan en llengua coreana i l'argument està inspirat en la història del nostre país. Algun dia tindré oportunitat d'interpretar-ne. Per a mi és un deure. 41 461 . &••··-··· P R EC R Í T I C A Zacharias repeteix com a director i solista en el Festival Mozart d'enguany /he poet speaks i Between stage and gr:eenroom, des de f~ deu anys compa. gm a les tasques dt; dtrector i solista, un fet que un any mes podrem copsaren aquest Festival Mozart. néixer el27 d'abril de 1950 a JamshedPerò a més de la figura de Zacharia1 pur (Índia), des d'on la seva fanu1ia es el Festival d'enguany ha com~dat un; va traslladar a Alemanya l'any 1952. solistes de primer ordre internacional er segon any consecutiu el pianisDeixeble d'Irene Slavin i d'un dels més El cèlebre violinista Frank Peter Zim: ta i director d'orquestra Christian grans intèrprets de Chopin, Ravel i Demermann actuarà com a solista en el priZacbarias assumeix la direcció del bussy com Vlado Perlemuter, els seus mer concert de la temporada interpre. Festival Mozart, que com en les darreprimers èxits van arribar amb nombrotant el Concert per a violí núm. 4 de Mores temporades inicia la programació de ses distincions en concursos pianístics. zart, i posteriorment, al costat del seu l'OSC i, en definitiva, esdevé el punt de L'any 1969 va ser guardonat amb el sefi ll Sergie Zimmennann -un prodigi viopartida de totes les temporades de congon premi al Concurs de Ginebra i qualinístic que amb catorze anys ja ha ac· certs de la ciutat. La presència de Zatre anys després va rebre idèntica distuat en destacats escenaris internaciochaJias és un fet habitual en els cicles de tinció al Concurs Van Clibum. L'any nals-, ens oferirà el Concertone p~ra concerts de l'OSC, un fel que es re1975 va obtenir el primer premi al Condos violins K. 190 del mateix composimunta a la temporada 1982-83 i que des tor de Salzburg. curs Ravel de París, fet que li va obrir d'aleshores ha obtingut uns èxits consles portes al primer pla pianístic interLa Simfonia concertant K. 364 i el tants i absoluts, dels quals cal recordar nacional i que li va permetre a partir d'aConcert per a dos pianos K. 2-12 ens per· la integral de Concerts per a piano i orquell moment actuar amb la pràctica tometrà escoltar, d'una banda, G}ulaStu· questra de Beethoven el mes d'abril de talitat de les més destacades formacions Uer (violí) i Ashan Pillai (viola) i, de l'al. 1999 o les diverses recreacions d'obres simfòniques i filharmòniques d'arreu del tra, Marie-Luise Hinrichs (piano) i concertants de Mozart que han estat una Christian Zacharias en la doble faceta món, amb figures com Celebidache, Joconstant en la seva trajectòria artístichum, Sanderling, Stein, Marriner o de pianista i directot: El Festivalel clourà ca. Leitner, entre d'altres. La seva presènun programa que tindrà la ciutat de Pra· La figura de Zacharias, un pianista ga com a protagonista. Dues àries de cia ha estat assídua en els festivals de calculador, d'un fraseig bellíssim, d'una concert per a soprano -K. 505 i K. 52th música més destacats, com Salzburg o acurada elegància interpretativa i d'una Edimburg, amb uns èxits constants tant la Simfonia Praga i el Concert perapia· profunditat expressiva que ens fa arrino núm. 25 -acabat dos dies abans que en les seves aparicions en recital, com a bar a l'aspecte més recòndit de les obres la Simfonia esmentada- són obres que solista o com a col-laborador de conjunts que passen per les seves mans, té en auvan ser estrenades a la capital de Bohè· de cambra. En aquesta darrera disciplitors com ScarJatti, Beethoven. Mozart, mia. na ha actuat al costat del Quartet Alban Schubert, Schumann i Ravel els seus auEn aquests tres programes de la tem· Berg i ha format un trio juntament amb tors predilectes, malgrat que quan reporada. el Festival inclourà. a mé~ d'oUlf Hoelscher i Heinrich Schiff. crea obres de Debussy -tal com va probres de Mozart, pàgines del "Bach lon· Nomenat l'any 2000 director artísgramar en la seva daJTera aparició a la dinenc" i de Handel, tot complementant tic de l'Orquestra de Cambra de La usatemporada Euroconcert- la màgia de la aquest cicle inaugural de la temporada na, present en films com Domenico música assoleix un grau de bellesa idènScarlatti in Seville, Robert Schumannconcertística a Barcelona . ticament inqüestionable. Zacharias va .............................................................................................................................................................................................................................................,... Festival Mozart. OBC. Christiao Zacbarias, piano i director. L'Auditori. 20, 21, 25, 27 i 28 de setembre de 2003 (19 h, 11 h, 21 h, 19 b i 11 b, respectivament). P Entre mestissatges i avantguardismes dels vint i dels setanta ..P.~~-~·-.!~~~~~-~~~~-/ s curiós i interessam el conjunt d'o- E bres que ofereix aquest concert d'Ernest Martínez lzquierdo i I'OBC. Hi ha de manifest un punt comú: Amèrica -concretament els EUA-, ja que tant l'obra de Dvorak com la de Varèse manifesten clarament el seu punt d'inspiració en la nació nord-americana, mentt'e que la tercera és un producte genuí d'aquest país, ja que john Adams va néixer l'any 1947 i va fonnar-se a Ja Universitat de Harvard amb Leon J<jrchner i Roger Sessions. Quant a les connotacions americanes destaquem que la Simfonia del Nou Món de Dvoriík constitueix una inqüestionable premonició del que avui coneixem per mestissatge. ja que lins a cert punt la música d'arrel eslava conviu amb el negro spiritual i la música dels indis nord-americans; això succeïa el 1894! Gairebé un segle abans que la indústria discogràlica posés de moda el mestissatge... Referint-nos a Amèriques, el mateix compositor Edgar Varèse (Paris, 1883) manifesta: "No considero el títol com quelcom purament geogràfic, sinó que és simbòlic de «descobriments de 11ous móns»... Aquesta composició és la interpretació d'un estat anímic, u11a peça de música pura ... En rigor, el tema és una meditació. és l'expressió d'un estranger que s'interroga a"a" de les extraordinàries possibilitats de la nostra civilit=ació... Quant als instruments i11sò/its que utilitzo en l'obra, em pem1eten evitar la monotonia. Empro aquests instruments (de percussió) en una escala definida i fixa per obtenir un contrast de sonoritats pures u (sense harmònics). I Varèse, enlTe altres conceptes, afegeix: • És extraordiuari veure fins a quin punt, el so pur, sense harmònics atorga una altra dimensió a la qualitat de les notes que l'envolten. Els timbres i llurs combinacions, la qualitat dels sons i de les agregacions sonores de distinta entonació, en comptes d'ésser fortuïtes, formen part de la forma i del color. • D'altra banda, amb Varèse i Adams es presenten dos aspectes, dinem gairebé oposats, de la complexa evolució estètica de la música del segle passat. En certa mancra, continuant amb Varèse, podem dir que la seva música és la interpretació sonora de la seva època; és ben cert que Varèse no cerca l'insòlit, sinó què les seves partitures són la conseqüència d'una reflexió severa amb nous conceptes acústics, estructurals i harmònics que en certa manera fan intuir el món de l'electrònica. Fins a cert punt, l'avantguardisme de Varèse pol delinir-se com la vocació per la ~olt­ tat, en el que pot significar d'aportoc~de noves possibilitats expressives al sot re· flectir-hi Ja seva època i inserir-la ~n ~ història. En canvi, aquesta indagacto-'J es vol especulativa- resulta difícil de t~ bar en la música suggestiva i imaginall11 d'Adams, compositor que si més.no atO!· ga indefugible validesa i profund~tat ~ste­ tica al minimalisme. Amb tot, es st~J: tomàtic que en parlar d'Adams P~ÇUICl· tar-se Mozart i en part Beethoven,! es que la noció de l'avantguardisme ja no es~ pels viaranys transitats per VareS~:. Bartól Stravinsky, Schonberg. Berg. We~oCJ. ge. més aviat ja no interessa segutr percamins desconeguts, sinó. que c~l don_ar ~ va fesomia al que conetXem. es a dtr. a vella tonalitat i reestructurar-la amb~ pectives inèdites partint de la simphcuat que poden oferir uns pocs elements po6IIS en joc a través d'una acció, paradoxal~! complexa, per anar il·lumin.antla tnUlit'j des de perspectives inèdites t dctxarque e flux sonor ens envaeixi amb la scl'a ~e­ ducció d'un joc senzill i sensual. mrc:t OBC. E. Martínez lzquierdo: Dvorak, Varèse i Adams. LA~b.l 9 10, 11 i 12d' octubrede200l( h i 11 h, respectivament). 2 ~w••••••••• PR E C R Í T I CA Winterrnarchen obre la temporada del Liceu LA PRESENT TEMPORADA DEL GRAN TEATRE DEL LrcEu s'oBRE premier A CASA NOSWintermiirclten (Conte d'hivern), AMB MÚSICA DE PHILIPPE AMB UNA TRA, BOESMANS, ESTRENADA EL 1999 AL THÉATRE ROYAL DE LA MoN NAI E DE BRUSSEL·LES AMB GRAN ÈXIT DE PÚBLIC I CRÍTICA. erà la mateixa producció, cor i orquestra d'aquest teatre belga la convidada pel coliseu català, juntament amb gran part del càsting de l'estrena. L'origen temàtic de l'òpera té tres fases o dos antecedents clars, la curta novel· la pastoral de Robert Greene (15581592). Pandosto, The Triu mph of Estafi, publicada a l'Anglaterra de 1588 i que durant tot el segle XVII va tenir diverses edicions, traduccions i adaptacions escèniques. Una fou l'obra de W. Shakespeare ( 1564-1616) El conte d'hi11em, pertanyent al gènere de tragèdies novel·lesques o en la seva fonna anglesa romances com La tempestat del mateix autor i contemporània en el temps de la seva estrena al teatre del Globe de Londres el 16 1 L L'última fase seria l'adaptació per al gènere operístic que van fer a partir de l'obra de Shakespeare Luc Bondy i Marie-Louise Bischofberger. L'argument és el següent: la gelosia d'un rei convençut que la seva dona l'enganya amb el seu amic d'infantesa, també rei, provoca, a més de diversos danys col·laterals, la mort del jove príncep hereu, la de l'esposa, que, tanmateix, un oracle havia declarat innocent, i la de la nena que havia portat al món poc abans de morir. Setze anys més tard, en un altre país, l'idil·li entre un príncep i una pastora permet la reconciliació dels dos reis que havien trencat la seva amistat: el príncep és l'hereu del que havia estat rival amorós, Ja pastora resulta que és la filla miraculosament salvada del gelós. Un entramat de personatges i de situacions, personalitats psicològiques difícils que el temps s'encarrega de recol·locar, "Time will tell". S'ha de dir que no és una obra fàcil per als amants únicament de l'òpera romàntica, però no obstant això té el repte per als espectadors de seguir una trama plena de suggeriments, de jocs entre l'objectiu i el subjectiu, nombroses el·lipsis que ra que la música pugui molt bé suggerir-li una cosa diferent del text. D'aquí l'accentuació d'allò irreal (que ja feia Shakespeare), un irreal que de vegades prové del mateix realisme. D'aquí l'accentuació dels contrastos que tradueixen, tot reforçant el text. l'escenografia i la posada en escena. S 227 esprés de la Segona Guerra Mundial l'òpera no ha ocupat la preferència dels compositors com a gènere o forma compositiva, bé sigui perquè no els servia com a vehicle d'expressió, de contacte amb el públic, o pel fet de convertir-se en un producte tan car com eumer perquè difícilment tant esforç compositiu es compensa amb unes poques representacions en el millor dels casos. Dins d'aquesta mentalitat podem situar una primera llarga fase del compositor Philippe Boesmans (Tongeren, Belgica, l 936) que avui dia, passats els seixanta-cinc anys, és un creador considerat seriós, per bé que en l'antítesi de l'avorriment, amb una sensibilitat oberta a tot tipus d'influències després d'haver-se despullat dels prejudicis «d'època». Les seves primeres obres impor· tants són producte de quan ja havia fet els trenta anys. Boesmans tenia l'avantatge de viure a Lieja o Brussel·les, relativament lluny dels centres més polèmics. De fet, el seu punt de partida era lluny del dogma: conscient que la música anava més enllà de l'organització freda i cerebral que semblaven preconitzar noms com Boulez o Pousseur, reivindicava una voluntat de seduir, de recuperar el tarannà emocional. per retrobarse amb l'oient. Boesmans es troba molt còmode en les formes simfòniques tradicionals. Durant els anys setanta és convertirà en una personalitat respectada a Bèlgica i relativament coneguda i valorada en alguns sectors europeus. El seu refinament, la seva elegància. però també Ja seva delicadesa, remarcada amb un toc d'ironia, l'emparenten espiritualment amb Mozart i també amb Ravel. La seva relació amb l'òpera ve lligada amb l'aparició en La Monnaie deG. Mortier el 1981, que va fer d'aquest teatre un centre d'experimentació i de projectes interessants dintre del panorama opeñstic europeu. Mortier va renovar els esquemes radicalment, tot sensibilitzant els íntel·lectuals sobre la importància de «repensai» l'òpera. Així va anibar el nomenament de Philippe Boesmans com a conseller musical i, posteriorment, com a compositor resident de La Monnaie. Com a fruit d'aquesta sensibilitat sorgí la seva primera òpera, La Passion de Gilles, amb llibret de Pierre Mertens, que fou estrenada l'any 1982. Però Mortier és va adonar que Bocsmans tenia aquella capacitat innata per comunicar i va mantenir la seva aposta. El segon muntatge vingu6 deu anys després: Reigen, sobre La Ronde d'Arthur Schnitzler, que era estrenada el 2 de març de 1993 amb direcció musical de Sylvain Cambreling. Reigen va ser rebuda amb un altre tipus d'actitud, tant per la premsa com pel públic, en un procés d'obertura. Davant els dubtes que havia causat l'anterior, els mitjans belgues és van llançar materialment als peus del producte, fruit D de la va unió de dues personalitats molt accentuades. Per això la tercera òpera Wintenniirchen (El conte d'hh•em) ins: pirada en l'obra de Shakespeare,\~ ser gairebé la definitiva. Aquesta obra. es. trenada a BrusseJ.les el JO de desembre de 1999, en coproducció amb Lió i el Chatelet de París, teatres inscrits en la tasca de renovar el gènere, li va pennetre donar-li un altre tipus de projecció intemacional, i alhora constatar la se~"il categoria. El compositor volia fugir dels grans mites, tal com ell mateix indica: "La meva música pol ser enèrgica, ràpida, expressiva, il·lustraliva, forta, si és vol, però els grans mites utlil'ersals no són el meu món". Per això és va cen· trar en una comèdia de Shakespeare, El conte d'hivern, amb algunes petites adaptacions realitzades per Bondy. Uiure de tot tipus de condicionaments, el llenguatge eclèctic de Boesmans, que alguns veuran enllaçat amb tota la galà~a creativa del segle XX, tractat amb llibertat. amb el domini que li donmnel! seus anys lligats a Ja veu. va com·erúr I'obra en una Uiçó fins al punt que lacritica assenyalava, tal com afirmava la<· ques Doucelin a "Le Figaro", que "eriJ un símbol jovial de l'any 2000".l.a barreja d'elements de tot tipus, incloent· hi alusions simbòliques al jazz o a la música pop, en un muntatge desbordant de Bondy, el van convertir en una dels mi· llors visions del que pot ser l'òpera del futur. uant als intèrprets, cal desta· car la participació de la so· prano Susan Chil~ott (Her· mione) coneguda Ja al L1ceu per la seva participació fa anys en el· guna producció i en algun concert abans de l'incendi, com també pel seu e~~­ gistrament de Pepita [i mener: d'Albéruz . amb direcció de Josep Pons. Cal afegir, per acabar aquesta penta introducció, Ja gratitud al de~artame111 de dramatúrgia del Liceu i Lu1s q. Iber· ni per la facilitat en la informaci? ~ aquesta obra i aconsellar la possJb.IInat. que no és molt freqüent en una opera estrenada fa menys de quatre an}s. ~t poder preparar-se escoltant l'enreg¡~ trament en viu de Ja casa Deu tell: _qrsn; mophon de Ja mateixa p~UCCIO 1 831: rebé amb el mateix reparnment que~ veurà al Liceu. Q Wintermiirchen (El conte d'hive;n! de Philippe Boesmas. Dale. Dues~: Susan Chilcott. Kurt Strelt. Com. lia Kallisch. Franz-Josef Selig. R~~ Adams. Orquestra i Cor del fhe~ Royal de la Monnai~ de Br~!;: Dir. musical: Kazushi Ono. Dit;. del nica: Luc Bondy. Coprodu~ci~I'O· Théíitre Royal de la MonnaJe 1 I de L"10. Gran .Teatre . , Nationa • cie pera del Liceu. 6, 7, 9, 10, 12, 141 1' setembre de 2003. 6 7, 8 9 10 li ~et 8. 9.0 10. 1 Il. I l'ert I. Et b~ ;,~ 8.d la. 9. 10. ~ ~~~ Jical ~ cita! per Eduard V Patsi Música encreua a Olt ¡a. lSieT :s- Horitzontals ~etro Mascagni. 1. Compositor sabadellenc, de nom Benet. 2. El que fa una nota amb la del compàs següent quan no s'atura el so (malgrat que aquest any tampoc la guanyarem). Director de la Cobla Sant Jordi, que del revés és Santa Claus. 3. Ària francesa. Lletant desordenadament m'ha quedat un tall ben net. 4. Silenci. En una d'aquestes residències va morir Scott Joplin. Unitat narrativa d'una òpera. 5. Trombons antics amb boques de drac esculpides a la campana. 6. Típic sense límits. Presoner que ve de l'Est. Mozatt, Mendelssohn o Morera. lgor (Stravinsky) o Isaac (Albéniz). 7. Les més rusticanes van ser les de 227 8. Noranta-nou. Plens de plomes. 9. Dramaturg que va inspirar les darreres òpetes de Verdi. 10. Pitja el play perquè soni el CD (del revés) . Nord-est. Nielsen, Nono o Nicanor (Zabaleta). Do. 11. Escales musicals senyorials. Verticals I.Enaquesta època es van compondre les simfonies Londres, Praga i Heroica. LXom d'en Baba, gran obridor de portes secretes a força de sèsam. Indis americans, grans intèrprets de tam00.., a la castellana. i. Amos i senyors de les vicaries fent la vertical. Li cal al violinista i a en Robin Hood. ; la plata de la flauta travessera. El que es troba així no visita cal metge. Kappa, desena lletra de l'alfabet grec, ) ' · , . ~rdenada de fotma palindròmica. Mustca encreuada de JUI-ago 2003 (num. 225-26 > propt· d e l'orquestra a bans d' af'mar (a1 fi na1, . .:Guin'galJ ·afeg¡u una E, que sempre queda bé). AJ teló del Liceu. ~· L~telli o Lutoslawski. Poseu-la al sol cap per amunt. ~· ~IIvampirs. S'aixequen libidinosament. . Dtsfruten fent la vertical. Recull d'Artistes Estomacats. la. 9 · Cadascun dels harmònics que acompanya el so real. lO. Per escoltar millor la música, posa l'antena del revés i ben ~pçada. Ser o no ser: sacsejo el res. Mi. . ·Les costes del Garraf. Estudis doctorals que si fan la ver' , . Ileal e ~· m.pa1 1aven de bon mati al portal mentre el sol es1. ,vern ' els carros vèiem passar. Ai, uix, quin fàstic de mú!Ca. Solucions en el número següent 45 465 Antoni Bofill Introducció: Joaquim {borra i Eva Solans. Col-lecció: Fotògrafs del Liceu. Edició: Gran Teatre del Liceu i Edicions UPC (Universitat Politècnica de Catalunya). a idea de perpetuar en llibre l'obra dels diversos fotògrafs -"oficials"- del Gran Teatre del Liceu constitueix un encert indiscutible. Gràcies a aquesta s'escriu una part enormement il·luminadora del teatre barceloní. Una part que té el mèrit -podtíem dir-ne historiogràfic- de la gran veritat que són sempre les imatges fotogràfiques. Per molt que el plus artístic -i per tant, subjectiu-, propi de l'autor pugui h·ansgredir, potser, l'objectivitat estricta de la mateixa imatge. O potser no; aquest mateix plus, aquesta aportació personal de l'artista, ben altrament, emiqueix en el terreny de Ja sublimació creativa la veritat intrínseca i eleva la veritat a absolut. Crec que aquest és bastant bé el cas del volum que ara tot just s'ha presentat. S'hi resumeix exactament un quart de segle de presència exhaustiva d'Antoni Bofill dins i a redós de l'escenari liceista. Un període en el qual ha viscut l'època en què era un teatre de gestió privada, una altra de gestió mixta i finalment l'actual plenament pública. En el pla artístic, aquesta època ha consolidat de manera inapel·lable el L ... -168 procés de potenciació del protagonisme de la parcel·la actora! dels cantants, que han hagut d'abandonar de manera definitiva la més o menys condició de pals cantants per convertir-se en intèrprets totals i, per tant, exterioritzadors profunds dels caràcters dels seus personatges. I un dels grans mèrits d'Antoni Bofill ha estat haver sabut transmetre aquesta cabdal vetitat. Les seves imatges en gran part són primers plans, gairebé cinematogràfics, pels quals compa1·tim amb els artistes els seus sentiments, les vivències del seu pathos dramàtic. És una llàstima que en no ser possible veure-ho en la imatge en color original, es pugui arribar a perdre quelcom d'intensitat. Bofill, en primer lloc demostra que ha sabut entendre l'esmentat procés i d'aquesta manera exhibeix una gran sensibilitat, una capacitat afmada per copsar aquell instant excepcionalment vívid dels protagonistes, en el qual en una sola imatge es h·adueix tot un món de sentiments inefables. De fet, l'essència total de l'obra. El volum ens mostra, entre moltes altres, imatges d'una enorme força expressiva de Pons (Fa/staff i Tosca), Montarsolo (ll turco ... ), Carreras (Sly), Giménez (levgueni Onieguin), Cossotto (La Gioconda), Marton (Turandot), Baltsa-Fondary (Samson et Dalila), Kaibavanbska (Manon Lescaut), Baquier/Raimondi (Don Quixotte), Nucci (Rigoletto), Domingo/Scotto (Fedora), Brusson (Othello), Johanna Maier (Tannhauser), Leoni Rysaneclk (impressionant en Pikovaia Dama), Aragall (Tosca), Gonzalez/Bartoli (11 barbiere... ), Baq uerizo (The Duenna), Kraus (Wer ther), Scotto (La voix hu. maine), Sintes (11¡e Light. house), Burchuladze/ Ser. ra (Il barbiere... ), Silja (E/ cas Makropulos), Ander. son (Lucia ... ), Alvarez (I Puritani). Sardinera (Aj. da), Landridge/Skovhus (Billy Budd), Basrtow JSI 9SI (Gloriana) . Són imatges que es jus. tifiquen en si mateixes per Ja rotunditat de la seva be· Jlesa i que, a més, i tomo al ptincipi, tenen un valor historiogràfic esplèndid. I per als qui hem tingut ocasió de viure els esde· veniments perpetuats, un plaer memmialístic inefa. ble. J.C.C. 10! 11! 12! 15! 16! tU 20! :._ ··' rl' IUÍI\Ï'IllC) ~.~: ?~":'·.;r~~.L, y ntúsi(·a r .. •b) PILAR RAMOS LÓPEZ Feminismo y música. Introducción crítica Madrid: Narcea de Ediciones, 2003; J 73 pàg. es relacions entre música i feminisme han preocupat els darrers anys nombroses musicòlogues d'arreu, tant europees com nord-americanes, però escasses han estat les aportacions a aquesta especialitat fetes per estudioses del nostre país. És per aquest motiu que hem d'acollir amb gran interès l'obra que presentem, de Ja professora de la Universitat de Girona Pilar Ramos López, i orientada a oferir un ampli panorama de les diverses aportacions a la musi- L cologia feminista. El llibre fa, d'una ban· da, una ullada als estudis més importants que s'han dut a terme per analitzar els lligams sociològics en· tre la música i la dona. I de l'altra, l'autora reivindica també el protagonisme que les dones han tingut en el decurs de Ja història com a compositores o intèrprets, i que han estat menystingudes pels bisto· riadors en favor dels noms masculins, que des de se~· pre han ocupat aquest 11· pus d'estudis. L'obra es completa amb una anàlisi històrica de la recepció de la música per part de les dones, i amb un repàs de les critiques que diverses musicòlogues, des del vessant feminista. han realitzat a Ja idea d'auto· nomia de l'obra musical. El llibre dirigit tant a historiado;s i musicòlegs com a melòmans en ge~e· ral constitueix una ema ' essencial per dese~bnr· una de les tendències mteHec· tuals més significatives del segle xx, i de la qual mo}~ no tenim les eines su J· cients a causa de l'escassa bibliografia que a casa nostra en circula. Jordi Salazar Roy tt! 1.5! 27! 28! 301 COi SOl H~ ~ 10 Ut - 13 ( 15 ( - !l/· JARCELONA (BAllCELONÍ!S) J¡¡. Puel~e~uet Carles Trepat i Manuel Gonzíilez, guitarres. t SBJ')!MBlll! 21 h St. Pere 'SBJ')!MBlll! 20,30 h Liceu f SETEMJlll! 18h lW tSIJ'I!MBllE 20,30 h IS· 10 s!l'BMBlll! 20,30 h 11 s!l'BMBlll! 21h St. Pere Puel·les Quartet de guitarres Carnera XXI. 11 SETI!MBRE 20,30 h Liceu Wintermiirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmans. Dir.: Kazushi 14 SETI!MBRE 17 h 15 SETI!MBlll! 20,30 h erEl ~T· (I \j. us On o. Liceu JO or Liceu Liceu ~- c. Wintermiirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Bocsmaos. Dir.: Kazushi O no. O no. Liceu Wintermiirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmans. Dir.: Kazushi O no. e- JO Wintermiirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmaos. Dir.: Kazushi On o. .I ut Wintermiirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmans. Dir.: Kazushi On o. ~r le· Wmtemuirchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmans. Dir.: Kazushi Liceu Wintennàrchen (El ronte d'hivern) de Philippe Boesmans. Dir.: Kazushi O no. 16 SI!TEMBlll! 20,30 h Liceu Concert Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu. María Bayo, soprano. Dir.: Josep Caballé. Mozart, Martín i Soler, Rossini. 18 SETEMBRE 21h St. Pere Puel·les Manuel GonzíiJez, guitarra. lO SETEMBRE 19 h Auditori OBC. Frank Peter Zimmermann, violí. Sergie Zimmermann, violí. Dir.: Christian Zacharias. J.Ch. Bach, Mozart. (Festival Mozart). nlis 21SETEMBKE 11 h Auditori OBC. Frank Peter Zimmermann, violí. Ser~e Zimmermann, violí. Dir.: Christian Zacharias. J.Ch. Bach, Mozart. ( estival Mozart). ~ 25 SETEMBlll! ¡;¡ ¡¡;;- ...= ..:;! 5I f;' ;:r 21 h Auditori OBC. Marie-Luise Hinrichs, piano. Gyula Stuller, violí. Ashan Pillai, viola. Christian Zacbarias, piano i director. Mozart. {Festival Mozart). 21h St. Pere Puel·les Duet Carles Trepat i Manuel Goozalez, guitarres. 27 SETEMBRE 19 h Auditori ut da o OBC. Soprano per determinar. Christian Zacharias, piano i director. Mozart. (Festival Mozart). ...., ¡¡· Z8 SETEMBRE 11 h Auditori OBC. Soprano ~er determinar. Christian Zacharias, piano i director. Mozart. {Festival ozart). ¡¡ ¡¡;;- ~~ 30CI'UBRE 21 h Auditori OBC. Shlomo Mintz, violí. Dir.: Ernest Martínez lzquierdo. Wagner, Sibelius, Montsalvatge, Stravinsky. i OCTUBRE 19h Auditori OBC. {Segona audició). SOCTUBRE llh Auditori OBC. (Tercera audició). i OCTUBRE 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 70CI'UBRE 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 'OCI'UBRE 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 18 OCTI.JBRE 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 21 h Auditori OBC. Dir.: Ernest Martínez lzquierdo. Adams, Varèse, Dvorak. 19h Pa.lau OSV. Santiago Juan, violí. Dir.: Edmon Colomer. Brahms, Bartók, Dvonik. 19h Auditori OBC. (Segona audició). 20,30 h Liceu Recital José van Dam, baríton baix. Maciej Pikulski, piano. Schumann, Duparc, Poulenc, Ravel. ~a li h Auditori OBC. (Tercera audició). kÍ 17 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. . 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. ¡a 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 21h Palau London Symphony Orchestra. Han-Na Chang, violoncel. Christine PendríJl, com anglès. Dir. titular: Sir Colin Davies. Sibelius, Elgar, MacrniHan. (Palau I 00). r.· :le ca 1e O· ~ ti· ~r re 6 ~ a ss e- 11ocruau IB IS [ • 227 ::::! :s. ~ ¡¡;;- ... 5I ... = 49 469 160CIUBB.E 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de BiUy. 170CIUBB.E 20,30 h Liceu Orquestra Simfònica del Vallès. Jaume Aragall, tenor. Rosa Mateu so. prano. Dir.: Salvador Brotons. Verdi, Mascagni, Txaikovski, Vives.' 18 OCI1JBB.E 19 h Auditori OBC. Lluís Claret, violoncel. Dir.: Franz-Paul Decker. Balada, Strauss. 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 11 h Auditori OBC. (Segona audició). 19 h Aud. Winterthur Cor _Yi':aldi-Petits Cantors .de. Catalunya. Dir.: Òscar Boada. Música romanttca per a cor, orgue t ptano. 200CIUBB.E 20,30 h Liceu Hamlet de Ch.L.A. Thomas. Dir.: Bertrand de Billy. 23 OCI1JBB.E 21 h Palau Ainhoa Arteta, soprano. Dwayne Croft, baríton. (Lírica de Barcelona). 24 OCI1JBB.E 21 h Auditori OBC. Dir.: Franz-Paul Decker. Simfonia núm. 5 de Mahler. 25 OCI1JBB.E 19 h Auditori OBC. (Segona audició). 26 OCI1JBB.E 11 h Auditori OBC. (Tercera audició). 19 OCI1JBB.E CAPELI.ADES (ANOIA) 20 SETI!MBB.E 21 h Paper de Música Francisco Poyato, piano. Schubert, Chopin, Schumann, Liszt. 250CIUBB.E 21 h Paper de Música Quartet Thader. Miguel Martínez, clarinet. Mozart, Prokófiev, Brabms. ¡;;¡ êt ·~ = 5I el' ;5" 227 , ------------------------------------------------- ------------------- -----------------------·-··· catalunya música 1revista musical catalana CATALUNYA MUSICA I REVISTA MUSICAL CATALANA I I I I I I I I I I I CI Sant Fanceac de Paula, 2 - 08003 Barcelona Butlleta de domiciliació bancària Senyors, els agrairé que amb càrrec al meu compte/llibreta atenguin els rebuts que els presentarà el Consorci del Palau de la Música Catalana, pel paga· ment de la meva subscripció a "Catalunya Mtísica/Revísta Musical Catalana". Titular compte: --·-··-..- - · · - - · - - - - - - - - - - - - - - · ---·-·-··---··-·Banc/Caixa:____ ·--·-·-··-··-· · ----··-··---·-···--·--·---- -·-·---·······-·-------·-·-- ··----·-Agència~ ·------· Adreça agència· Codi postal i població: -· ·- Signatura: I I I I I (cal omplir les dades correctamen t) ---------------- ---------------------------------------------------- : I I Butlleta de subscripció I I I 'I Nom i cognoms del subscriptor: ·------·---.._ _ Adreça: ---------·--•. Telèfon: ·-·-··--·-··-·---~ Codi postal i població:·------·----Professió: ____···---···-··-·-·-----------·-· -----·--··-··------····--·--·· ------·· I I l I I I I I I • iclflt~ _ .•. _ • Desitjo subscriure'm a partir del n6mcro: ···-· Amb la quota anual de 25,24 euros. Faré efectiu l'import mitjançant domiciliació bancària (o bé tal6 bancari adjunt, a favor de •eataJunya Mw vista Musical Catalana"). Per su bscripcions a l'estranger, consulteu el preu. Les 5e\'eS dades suau ineorpotades als filu.rs del Grup Pabu de la Mú.iica (Orfeó Cal&l1, Fwul.aó Orfeó Cataü.Palau de la Mú.iica i Coosorci del Palau de 11 DJt). "'!'_:I>_seu"! ~r de Sant f r&DCUC dc Paula, l. dc B.ucdona, CP 08003, per (er-De la &e$116 ¡eoua!.l en aquesta adreça pol exudt Iols els dR.IslflfCICb. : : : .= : 50 470 1 cel·lació t opo51o6. ~---------- ----------- -------------------- ------- --------------------------------------- I ------·· ' -soISS. a - a). ns. ~· • j\igües de Barcelona