Revista Musical Catalana. Núm. 236 Juny 2004
Editorial: Músics de carrer / PANORAMA Palau 100, temporada 2004-05. Una programació excepcional. RRMC / Festival Castell de Peralada. Entre Dalí, la gran òpera europea i xinesa i el clam antibel·licista. Jaume Comellas / Festival de Torroella de Montgrí. Amb el segell de l'obertura del concepte concert. RRMC / Schubertíada de Vilabertran. Aplec de destacats intèrprets de lied. RRMC / Festival de Músiques Religioses del Món. Consolidació d'un cicle obert a grans atractius. Jaume Comellas / Festival Pau Casals del Vendrell. El violoncel com a centre. RRMC / Tangents: Els tenors a Sabadell. Jordi Maluquer / Crítiques. Jaume Comellas, Lluís Trullén, Francesc Taverna-Bech, Jordi Maluquer i Jordi Salazar / Sala d'audició: l'element definitiu. Jordi Martínez Catalán / TEMA Associació d'Artistes Intèrprets o Executants. En defensa dels drets de l'intèrpret / Societat d'Artistes Intèrprets o Executants, quinze anys en defensa dels drets dels intèrprets. Jordi Salazar i Izaskum Argemí / MUSICALIA Maria Guleghina. La gran dama de Verdi. Mònica Pagès / Palau 100 clou temporada amb la Filharmònica de Munic i James Levine. Lluís Trullén / Música encreuada. Eduard V. Patsi / SCHERZANDO. Cesc / LLIBRES / CONCERTS
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
.... 36 a musical· ~~~ i 0 _ _ __un v·sa usica ca a ana P1oneer sound. vision.soul aun a musica~.;.;~aJ6 vis a usica ca ·a ana •• 3a ÈPOCA ANY XXI JUNY 2004 Consell Editorial: Fèlíx Millet IIPresidt!nr¡,Montserrat Albet, Josep M. M. Busquets, Josep Cardús, Jordi Casas, Gabriel Ferrer, Joaquim Joan Guinjoan, Carles Guinovart, Teresa Lloret, Joan Matabosch, Jordi Mon tuli, Ramon Muntaner, Ramon Pla i Jordi Rueda. Consell de Direcció: Pere Artís (editor), Jaume Comellas (direcció periodistica) i Lluis Millet (direcció musical) per RRMC Festival Castell de Peralada. Entre Dalí, la gran òpera europea i xinesa i el clam antibeHicista per Jaume Comellas Festival de Torroella de Montgrí. Amb el segell de l'obertura del concepte concert Grans Mestres Percussionistes d'ÀfriCil al Festival de Músiques Religioses del Món de Girona Disseny: Ferran Sendra Secretaria de Redacció: Teresa Martínez Publicitat: Megmar 2001, S.L. Diputació, 279, 1r 7a Tel.: 93 487 76 26 08007 Barcelona Preimpressió: Ormograf, S.A. Impressió: Agpograf, S.A. Distribució: Dlstribarna, S.A. Dipòsit legal: B-34.432/83 ISSN: 1136-7458 Col·laboren en aquest número: IZASKUM ARGEM.1, CESC, JAUME CRIVILLÉ I BARGALLÓ, !ORDI MALUQUER, JORDI MARTfNEz CATALAN, MÒNICA PAGÈS I EDUARD V. PATSI, JORDI FRANCESCTAVERNA-BECH l LLUfs TRULÚN. Palau 100, temporada 2004-05. Una programació excepcional PANORAMA o • •o • TEMA perRRMC Festival de Músiques Religioses del Món. Consolidació d'un cicle obert a grans atractius per J.C.C. Festival Pau Casals del Vendrell. El violoncel com a centre. perRRMC Tangents: Els tenors a Sabadell per jordi Maluquer Crítiques per jaume Came/las, Francesc Taverna-Bech, jordi Maluquer, Llu{s Trullén, jordi Sa11lzar Societat d'Artistes Intèrprets o Executants, quinze anys en defensa dels drets dels intèrprets per jordi Salaznr i Izaskum Argemí MUSICALIA A W Sant Francesc de Paula, 2 o 08003 BARCELONA Tel.: 93 295 72 28 Fax: 93 295 72 10 W artide:s pubUcats Q "Catalunya Música/ Revista expressen només l'opinió d~ls ''Catcllunya Mdslca/Rev\st,, Musical no mantindrà cor~spondència amb els •utx>rs d'originals no cnro~gats i enviats ~ntàníamenl a la Redacció. Ode les reproduccions autoritudes, VEGAP, Barcelona 2004. Schubertíada de Vilabertran. Aplec de destacats intèrprets de lied Sala d'audició: l'element definitiu Jordi Savall al Festival per ]ordi Martfnez Cataltin Pau Casals del Vendrell --------······..·········------------·····--···---------------············-------------·-··········-········------------------------·-------·----------------Associació d'Artistes Intèrprets o Executants. En defensa dels drets de l'mtèrpret lilai11J1aíiralrelis1111SirtlraWua www.palaumusica.org A/e: revlsta@palaumu•iro.org Música Catalana, telèfon d'atenció al client (de dilluns a dissabte, de 9,30 h a 21 h) perRRMC A Maria Guleghina. La gran dama de Verdi per MòniCJJ Pagès i Santacam1 Palau 100 clou temporada amb la filharmònica de Munic i }arnes Levine per L/11{s Trullén Música encreuada per Eduard V. Patsi ..........................................~-·----------·····-- -------··...------·'"·······················-·····-··-···········-······-------·-----···- ..... ---------------------·-· SCHERZANDO LLIBRES CONCERTS O perCesc o o 3 Portada: Michael Tilson-Thomas. JOJ • PAL~Uj 1ov XIV TEMPORADA 2004/2005 I O rqu estres BAYERISCHESSTAATSORCH ESTER SAN FRANCISCO SYMPHONY ORCHESTRA CINCINNATI SYMPHONY ORCHESTRA ORCHESTER DER DEUTSCHEN OPER BERLIN ORQUESTRA NACIONAL DE RÚSSIA ST. PETERSBURG PHILHA RMONIC ROYAL CONCERTGEBOUW ORCHESTRA LONDONSYMPHONYORCHE STRA D irecto rs ZUBINMEHTA JESÚS LÓPEZ COBOS MICHAEL TILSON THOMAS PAAVOJARVI CHRISTIAN THIELEMANN MSTISLAV ROSTROPÓVITX YURI TEMIRKANOV MARISS JANSONS ANTONIO PAPPA NO So li stes MARJANA LIPOVSEK RENEÉ FLEMING MIDO RI DANIEL BARENBOIM HAN-NA CHANG Preus d'abonament a 16 concerts: de 198 € a 1.935 € Preus de localitats: a partir de 6 € Venda d 'abonaments: PATROCINA del 4 al 14 de juny Amb el suport de Venda de localitats: a partir del 21 de juny FUNDACIÓ Informació i venda: OK.HÓ CAIALA l'AlAU LH t A MU~J('l\ Palau de la Música Catalana Tel. 93 295 72 00 - CONSORCI DEL PALAU DE LA MÚSICA CATALANA magino que el lector, en llegir el títol, deurà sentir un cert regust de decepció, atès que en principi no suggereix res mínimament transcendent. Envoltats com estem d'anuncis de cicles, d'estiu i d'hivern, que prometen grans noms, formacions extraordinàries, obres de gran envergadura i audiències creixents, parlar de la parcel-la més humil de la manifestació musical, d'antuvi resulta sorprenent. Tanmateix, intentarem mostrar que la realitat pot ser poc o força diferent de les expectatives. La reflexió rau en el fet objectiu de la proliferació ambiental - al carrer i als transports públics urbans-, servida per intèrprets instrumentals -en algun cas fins i tot amb protagonisme canor-, oferta per nous ciutadans -no ens fiquem en el seu estatus legal "residencial"-, vinguts de països o de referents culturals força diferents dels nostres. Alguns amb ofici escàs, però d'altres amb notable refinament -ateses les circumstàncies-, com amínim demostren que als seus / països hi ha una culturització musical bàsica i natural força elevada; una proclivitat afectiva fruit d'una tradició arrelada que es perpetua no sols en les classes altes, sinó, qui sap si de manera particular, en les més humils i obligadament . US lC S 236 e carrer més allunyades de la gran cultura. A nosaltres, membres i ciutadans d'un país de cultura acusadament pragmàtica i resultadista, la cosa no deixa de convocar-nos un mínim de reflexió en constatar que entremig de superàvits de benestar material amb tota seguretat envejables per als membres d'aquells països -que per això vénen a cercar-los-, potser també acusem buits de sensibilitat en el terreny d'uns altres tipus de béns, dels quals, de manera genèrica, estem mancats. En definitiva, ens mostra la crua realitat, d'altra banda coneguda encara que oblidada, que la praxi musical, la dimensió més viscuda, íntima i profunda del fet musical, resta lluny de ser un bé i un tipus de gaudi assumit en uns mínims dels quals sí gaudeixen, no sols els països esmentats indirectament, sinó també d'altres, que aquests sí, a més, posseeixen nivells de benestar social equiparables i, fins i tot, superim·s als nostres. Certament, una tradició, com indica el seu mateix concepte, no es pot improvisar ni fabricar ex novo. Però sí encarrilar. I hem de reconèixer que en aquest terreny hi ha molt camí per recórrer. s 305 Ja pots gaudir de les noves lnstaHaclons del Palau de la Música Catalana La restauració de l'orgue. La remodelació de la Sala de creació d'un nou auditori perfectament equipat i sorprenentment versàtil: Petit Palau. Un nou espai a l'aire lliure: la Plaça del Palau. Un noo el Mirador del Palau l una renovada botiga: Les M.Jses del Palau. Amb el mateix esperit que en va fer possible la construcció, però amb una que ha evolucionat amb el temps. més avantguardista í oberta al món. Viu el Palau del segle XXI, que també ha estat renovat Als amants de la música l l'art. Als defensor de la cultura A les administracions: a fa Generalitat de Catalunya, a l'Ajuntament i a la Diputació de Barcelona, a Minlsterio de Educaclón, Cultura y Deportes; a I'Orleó Català i a la Fundació Orfeó Català·PaJau de la Música Als arquitectes, treballadors, Patro· cinadors, Mecenes l col·laboradors. Als qui ttebaUeu al Palau. A tots aquells que us heu Implicat per poder fer d'aquest somni una realitat, gràcies per ajudar-nos a fer el Palau del segle XXJ. Palau 100, ten1porada 2004-05 Una programació excepcional EL GRAN FORMAT DOMINA DE MANERA ESPECIALMENT ACUSADA LA PROGRAMACIÓ DE LA PROPERA TEMPORADA DE PALAU 100, COM HO DEMOSTRA QUE CATORZE DELS DISSET CONCERTS HI CORRESPO- NEN. SI A AIXÒ I HI AFEGIM L'IMPRESSIONANT APLEC DE GRANS NOMS -CONJUNTS I INDIVIDUAL!TATS-, HOM CONCLOU QUE SOM DAVANT D'UN CICLE ABSOLUTAMENT EX- 236 CEPCIONAL. .P.~:.-~S.. bervem, en aquest sen- O tit, per ordre de presèn- cia: la Bayerisches Staatsorchester, Orquesta Sinfónica de Madrid-Teatro Reat The Sixteen, San Francisco Symphpony Orchestra, Cincinnati Symphony Orchestra, Orchester der Deutsche Oper Berlin, Bachakademie Stuttgatt, Gachinger Kantorei, Sant Petersburg Philharmonic, Royal Concertgebouw Orchestra Amsterdam, Akedemie für alte Musik Berlin, Mannheim Opera Orchestra&Chorus, London Symphony Orchestra i English Chamber Orchestt·a, més els nostres Orfeó Català i Cor dc Cambra del Palau entre els conjunts. Pel que fa a batutes, Zubin Mehta, _Jesús López Cobos, Harry Chnstophers, Michael Tilson-Thomas, Paavo Jarvi, Christian Thiele~ann, Helmuth Rilling, Yuri Teffiltkanov, Mariss )ansons, Daniel Reuss: Adam Fischer, Antonio Pappana 1 Shlomo Mintz, en qualitat A dnlt, 01ristian Thielemnnn (esquerrn) i Yuri Tem1irknnav (dreta) dirigimn el 21 de nouembre i el24. de gener, respectivament. A sota, Daniel Barenboim oferirà un recital de piano e/13 d'abril Es PRODUEIX LA CONJUNCIÓ DE GRANS NOMS AMB PROGRAMES D'UN NOTABLE ATRACTIU. de director i solista amb l'English Chamber Orchestra. I en l'apartat de solistes, les sopranos Marjana Lipovsek i Renée Fleming, els pianistes Daniel Barenboim, Hélène Grimaud, Richard Goode i Elisso Virsaladze; el duo de violí i piano Midori&Robert McDonald, i el també violinista Nikolaj Znaider. l marge de la referència nominal estricta, convé esmentar la conjunció d'aquests noms a redós de programes d'un notable interès. Tornem a l'ordre de programació. La Bayerisches Staatsorchester di- A 7 307 1 J rígida per Zubin Mehta, amb Marjana Lipovsek i l'Orfeó Català i el Cor Infantil de l'Orfeó Català, interpretarà la Simfonia núm. 3 de Mahler. La Sinfónica de Madrid acompanyarà el recital de Renée Fleming amb direcció de López Cobos en un programa eminentment operístic, amb obres de Mozart, Massenet, Korngold, Strauss, Puccini, Catalani, Barber, Previn i Dvorak. The Sixteen, el magnífic conjunt anglès especialitzat en música antiga q ue dirigeix Harry Christop hers, oferirà, amb el suport del Cor de Cambra del Palau de Ja Música Catalana, la primera de les òperes de concert programades. Es tracta de Dido i Eneas de Purcell, un dels monuments de la lírica barroca. L 8 308 a San Francisco Symphony Orchestra esdevé la primera referència simfònica del cicle amb l'atractiu d'un director com Michael Tílson-Thomas, poc conegut a casa nostra, amb un programa Xostakóvitx i Debussy. La Cincinnati Symphony Orchestra, la segona i ú ltima presència nord-americana, actuarà amb Paavo Hirvi i la pianista Hélène Grimaud (Concert per a piano núm. 4) de Beethoven. Un atractiu molt acusat l'ofereix la presència del director alemany Christian Thielemann, una de les noves figures emergents més destacades de Ja direcció, que con- duirà l'Orquestra de la Deutsches Oper Berlin, de la qual és director. El programa és eminentment wagnerià en el seu vessant estrictament simfònic. Torna el duo de grata memòria que formen la jove violinista oliental Midori i el pianista Robert McDonald. Richard Goode, un pianista destacat i aquí desconegut, oferirà un programa que va de Bach a Debussy, passant per Schonberg i Beethoven. El reconegut especialista en l'obra de Bach, Helmuth Rilling, portarà els seus conjunts Bachakademie Stuttgart i Gachinger Kantorei en un transcendent programa format per dues cantates i el Magnificat de l'esmentat compositor alemany. Del mateix país, la més prestigiosa de les seves formacions simfòniques, la Filharmònica de Sant Petersburg, actuarà sota el guiatge del seu titular, Yuri Termirkanov, i la pianista Elisso Virsaladze (Concert per a piano de Schumann) i La consagració de la CHRISTIAN T HIELEM ANN DIRIGIRÀ UN PROGRAMA ESTRICTAMENT WAGNERIÀ. Primavera d'Stravisnky. a recta final de gran sim· fonisme europeu l'en. capçala la Royal Concert· gebouw Orchestra diri~· da per Mariss Jansons -un dels directors més valorats del moment- amb un programa Stra· vinsky (Petruixka), Txaikovs~ (Patètica) . L' Akademie für alte Musik de Berlin, amb Daniel Reusi a la batuta, oferirà un programa integrat totalment per obres de Mozart, i la Mam1h eim Opera Or· chestra juntament amb el seu cor i solistes pendents de detenninar, aportaran la versió de concert de La clemenza di Tito, sota el guiat· ge d'un altre gran nom de la dar rera generació, Adam Fischei'.la London Symphony Orchestra i l'English Chamber Orcbestra clooran el cicle, Ja primera amb la ,;o. loncel-lista Han-Na Cbang (Concert per a violoncel de Xostakó\itxl i direcció del seu titular Antonio Pappano, un altre nom destacat~ descobrir. I la segona oferirà el coocert dedicat als membres de la Fundació amb un programa totalment mozartià (Concert per a violí i or· questra núm. 3) amb Shlomo Mintz com a volí solista i directOI. Un relleu especial ofereix, fin~l· ment, l'actuació en recital de p1a· no de Daniel Baren boim, una de les figures més jmportants de la interpretació musical -com a virtuÓi i com a director- de la seva gene· ració. L J e s d t; d d ~ ti Festival Castell de Peralada JA coMENÇA A NO SORPRENDRii QUE UNA DE LES CARACTERÍSTIQUES QUE DEFINEIXEN ELFI!STIVAL CASTELL DE PERALADA SIGUI LA PRESENTACIÓ D'ESPECTACLES ATÍPICS DE PRODUCCIÓ PRÒPIA QUE TRENQUEN ESQUEMES CONVENCIONALS. Es VA ESDEVENIR AIXÍ L'ANY PASSAT I EN ANTERIORS I Entre Dalí, la gran . ' z opera europea xinesa i el clam antibel·licista CONTINUA EN AQUESTA EDI- CIÓ, D'ACORD AMB UNA POLÍTICA ARRISCADA I INUSUAL, I PER AIXÒ REMARCABLE EN UN TIPUS DE MANIFESTACIÓ COM AQUESTA, SOVINT PROCLIU AL jOC SEGUR I L'ENFILALL DE o' ATRACTIU AS- GRANS NOMS sifo. l'en· moIra· ovski ~ alte ReUSi bam. !Mo~Or· ucor ninar, ert de ~at· dar· ~da ;traí elro avio'Con· ~ . C>Vltl' tonio at~ Icon· IFun- ~ent ri or· ~orno ectot ~n~l· e pta· na de lain- :rtuoo ge ne- SEGURAT. I que s'acaba d'exposar no és obstacle per advertir que en el conjunt d'una oferta bigarrada, també hi ha força d'això: força de gran festa de l'espectacle, de figures de gran relleu i de produccions que es mouen en l'àmbit d'allò més conegut i afermat. En aquest sentit cal situar les dues produccions més ortodoxament opetistiques, encara que al gènere també pertanyen altres propostes, com veurem més endavant. Es tracta de la Madama Butterfly que interpretarà Cristina Gallardo-Domiis, una soprano important que no ha actuat a casa nostra, juntament amb el tenor Roberto Aroruca, el baríton Giorgio Zancanaro i Ja mezzosoprano Claudia Marchi en un muntatge de l'excèntric i imprevisible lindsay Kemp i el suport coral del Cor Lieder Càmera, que dirigeix Josep Vila, i de l'orquestra de l'O BC. El cas Makropulos. la impressionant òpera de Léos Janacek, és l'altre gran titol d'òpera convencional que ofereix el Festival, en una proposta de la Companyia de Teatre-Òpera Hélikon de Moscou ja coneguda al Festival. , Una altra dimensió del concepte opera és la que representa el Teatre Nac~onal de l'Òpera de Pequín, que ofenrà l'espectacle titu lat La deessa · Luo, basat en una antiga JledI e nu gen~a xinesa. Recordem la presència al Ltceu al principi del Consorci d'a- E questa companyia i que va causar un impacte considerable. Hom continua així amb els referents culturals d'aquell impressionant país, ja presents en l'edició anterior amb el BaUet de l'Òpera de Xangai, aleshores amb una pro- DE La plaça del Diamant A ESCENOGRAFIES DALINIANES. ducció no implicada en els seus propis referents culturals, o més anteriorment amb Ja coproducció Bi. 1714-Món de guerres és una producció que entra de manera explícita en l'àmbit d'una forma no ben definida, que, per tant, neix en ella mateixa. Qualificada com a òpera, compta amb llibret d'Albert Mestres i una autoria per sectors de sis compositors: Joan Enric Canet, Ximo Cano, Josep Maria Mestres Quadreny, Ramon Ramos, Rafael Reina i Josep Vicent. Aquest darrer figura com a responsable de la "concepció musical" i assumirà la direcció d'aquesta parcel-la, mentre que l'escènica serà a càrrec de 9 309 XVIII ESTIVAL CASTELL DE PERALAD Juliol - Agost 2004 Presentat per: ,..,.~­ I ........ FOMENTO DE CONSTRUCCIONES Y CONTRATAS, SA A PARTIR DE l'I Ot Amb el copatrocini de: CasiQos de Cataluqya LA \ i\N( il IAI\1 )Ji\ Auó1 DISSABTE, JO DE JULIOL, 22.30 H DIUMENGE, I D'AGOST, 21 H Xl GRAN CONCERT DE MÚSICA CATALANA RECITAL DE OR !'rO CATALÀ· COBLA LA PRINCIPAL OE LA BISBAL COBLA LA PRINCIPAL DEL LLOBREGAT ANN BECKMAN, ,.._, ""Jt[S DC POULENC, ROSSI NI, VEROli MUSSORGSKY SOLISTES, COR I ORQUESTRA DEL TEATRE Mt~I~ON 10\:lllllr 1 DMITRI BERTMAN, OlltCl. . O'E"""A DILLUNS, 2 I DIMECRES, 4 D'AGOST, 22 H DIMECRES, li D'AGOST, 22 H DIVENDRES, 16 DE JULIOL. 22 H LORIN MAAZEL FILARMONICA ARTURO TOSCANINI OPERAJ DIMARTS, lO D'AGOST, 22 H RUGGERO RAIMONDI, BAIX MADAMA BUTIERFLY, DEPIJCCINI CRISTINA GALLAROO.OOMÀS, ClAU DIA MARCH I, ROBERTO AAONICA I GIORGIO ZANCANAAO ooouot RESPtGHI I D'lORA!< COR UEDER CAAtERA DE SABADEll ORQUESTRA SII.IFONICA DE BARCELONA I NACIONAL DE CATALUNYA DISSABTE, 17 DE JULIOL, 22 H DANSA: DALIDANCE Recuperació dels telons de Salvador Dall cr:noowu ·~ni". "8ocM>il" I "''llslan bolC" OPERAt EL CAS MAKROPOULOS, Il( PACO DE LUCfA ISRAEL SUÀRU ...o.w·, ALAIN PÉIIEZ, BOBBYMARJI\¡¡ ENRIQUE HEREDIA ·tuGor, HERMINIA BORJA$ , VICTOIIIA SANTIAGO..,.,_. MARCOARMIUATD, O'JOtcroo-. UNDSAY KEMP, Ol'ltefOOO'DCIM DIJOUS, 121 DIVENDRES, 13 D'AGOST, 22 H Copod1Ja;ló del f'llado do Fest!VOies de C.OIIIIrill e;,., TOIIro de Córdobl, amb la eol-lo>boratl6 de Palau AIM 8AU.ET: LA VENTAFOCS, DEJOHANHSTRI:A\ ALICIA ALONSO I PEDRO CONSUEGRA. ._.....,. BALLET NAClONAL DE CUBA ..O..C.ot: WfGNER t SCHUBERT RAMON OllER. ROSSY DE PALMA RAMON OllER. ccotet.,.r•Oo•tao• XAVIER ALBERTl, •........,_. DIMARTS, 3 D'AGOST, 22 H SERRAT SIMFÒNIC DIU MENGE, 15 D'AGOST, 22 H JOAN MANUEL SERRAT ORQUESTRA SIMFONICA DE BARCELONA I NACIONAL DE CATALUNYA JOAN ALBERT AMARGOS, C>lltcTON Producció del F.,.Ml c..ttJI ae Pwolede en coJ.Itborocló amb 11 Fun<lacl6 Gaii-Salvldor 0.11 '""'t.to. TEATRE NACIONAL DE L'ÒPERA DE OPERA XINESAJ LA DEESSA DEL RIU LU YE SIWllAN, lUO CHANGDE. Jl ZHENHU.\ Xl E ZHENQIANG, OIRtlnOOMIJSI..._ SHI YUKUN, ooo•croo ..c...,.• INit....... ""'P'O'"'"" DIUMENGE, IB DE JULIOL, 22 H BESO VALD~S DE CUBA AlL STAR LATIN JAZZ BIG BAND DIJOUS, 5 D'AGOST, 22 H WOODY ALLEN &NEWORLEANSJAZZBAND DILLUNS, 16 D'AGOST, 21 H ·CiCLE GRANS PIA/liSTES WOODY ALLEN, """"'' MIGUEL BASELGA DIVENDRES. 23 DE JULIOL, 22 H OPERA, oeou DC SCHUMANN, SCHUBERT-LISZT, BARBER I RA'I!l 1714- MÓN DE GUERRES DISSABTE, 7 D'AGOST, 21 H ·CICLE GRANS PIANISTES wuttO'ALBERT MESTRES llllso<Aot JOAN ENRIC CANET. XIMO CANO, JOSEP MARIA MESTRES Q!JADRENY, RAI.ION RAMOS, RAFAEL REINA I JOSEP VICENT ROSA TORRES-PARDO •1boria", D'AlBÉNIZ DIMARTS, 17 D'AGOST, 2J H • CICLE GRA.'\S PIA/d Síú COR DE LA GENERALITAT VALENCIANA JAVIER PERIANES THE AMSTEROf.M PERCUSSION GROUP ORQUESTRA PABLO SAAASATE DE PAMPLONA JOSEP VICENT. RAMON SIMO, """'"" auctJoA, uoo. aeo« Copoel4JC:CI4 del FestMII ca.telt dl Pwll..,._ lnS11M Vol_.. deli MilsQ (Generllita ..,_.,.}, Fostlvll Grec de B.ttcelcno 200.C, _,ot BLASCO DE NEBRA. DEBUSSY, FALLA ICIIOPl' -croo-... DIUMENGE, 8 D'AGOST, 22 H IL\TRE: LA I fundiCIOn Poblo Snsile DIMECRES, IB D'AGOST, 22 H MERCÈ PONS, ROSA RENOM I MONTSERRAT CARULLA PASCAL COMELADE, ...,_....,..... , ....a .. -..o. JOAN Olll. ld(Cf. . C>tiU:JoA EL SOMBRERO DE TRES PICOS, El CAFÉ DE CHINITAS, OEaARClAtO!Q Copoelucdó dol Festlval ca.tell de Pwolldl. rerum Unherlll de les CUit..es ·Barcelona 2004 1B•tb Pi'otaltclons DISSABTE, 24 DE JULIOL, 22 H ESPIRITUALS NEGRES: PLAÇA DEL DIAMANT, DE MVICtiiODOIIt~ ,.,._O< JC».N OUl FISK JUBILEE SINGERS Recuperació dels telons de Salvador Dall _.....,..... JOSÉ ANTONIO RUIZ DIUMENGE, 25 DE JULIOL, 22 H IVAN MARTfN UTE LEMPER, outsoc D. SCAALAm, MOZART I CHOPIN CENTRO ANDALUZ DE DANZA ESPERANZA FrRNANDEZ• .........,.• • CHANO DOf,!lt«iUEl."" LLU IS DANÈS, O<Mcroo D'ti«H4 Copoouecló del Festival Cestoll do Perallda, Footlvofllnti!U"''I SanlaMor, ~lncena M\151Cil de San Sebasll6n. de MOslc:1 y 0.1126 de Graoad1, ":~: f~::;,; 'G,';$;'ÍÍcÍ~ de Andlluc:ill en ccl.laborac:ló amb la Fundaolón BancoSablldel CASTELL DE PERALADA [ www.fesUvllperelede.com e·m•lh lnfl.ohllliv1•P"'',.'l DILLUNS, 9 O' AGOST, 21 H • CICLE G"ANS PIANISTES Col·labotacfO especial: CATALUNYA -~­ RADIO "Voyage" • IIIIJ G_,.~lltal de Calalunya llll Oepllrtament de Cultura 16 CRF.DIT FUNOACION SUISSE •• •• • :z::=. WfnterlfJUT CJ\'IIIUIIIVA TURISAIE fUNDACIO CA.!Tlll Dl rtlALADA ,.,.,,.-·e-• -fWW§IeltWMij. . Ramon Simó, amb un equip artístic integrat pel Cor de la Generalitat Valenciana, The Amsterdam Percussion Group i l'Orques ta Pablo Sarasate. Es tracta d'una nova proposta -genuïnament de risc-, que poua en referents històrics específicament catalans, com java passar la temporada passada amb Cròniques (Catalonia Splendens). En aquest cas, és un tema d'una càrrega especialment patriòtica, segons el tractament que s'hi doni, i que, com aleshores, serà objecte d' un tractament dramatúrgic semiescenifical. l marge del fet musical estricte se situa la propos ta d'escenificació de La plaça del Diamant, la més important novel·la catalana del darrer mig segle, que assumirà Joan Ollé. El text de Mercè Rodoreda, i amb ell el personatge protagonista, la Colometa, serà interpretat per tres actrius excel·lents: Mercè Pons, Rosa Renom i Montserrat Carulla, amb una banda sonora del rossellonès Pascal Comelade. Es tracta d'una altra proposta molt oberta i sobre el paper molt atractiva, atesa la capacitat d'identificació generalitzada que ha assolit la narració de Mercè Rodoreda. La figura genu"inament empordanesa de Salvador Dalí serà objecte d' un homenatge al bell mig del seu món, de la mà de dues manifestacions de ballet que tenen en comú la recuperació d'escenografies històriques realitzades pel pintor. Per ordre de manifestació, primer l'espectacle titulat Dalidance, una proposta que té com a cervells i responsables artístics el coreògraf, en aquest cas també en funcions de ballarí, Ramon Oller i el dramaturg Xavier Albertí, acompanyats per l'excèntrica i excel·lent actriu mallorquina Rossy de Palma. Amb un rerefons musical centrat en música de Richard Wagner i Franz Schubert, l'atractiu visual l'oferiran els telons que va confegir l'artista empordanès per als espectacles Laberi11t. Baca/la/ i Trista11 Fou, que en el seu dia es van presentar a Nova York. També telons de Dalí confegits en el seu moment per a coreografies d ·B/ sombrero de tres picos de Manuel de Palla i El Café de ChinUas dc Federica García Lorca esdevenen atractiu important de l'espectacle que oferirà el Ce~tro Andaluz dc Danza que dirigeix Jose Antonio. A La proposta de ballet, la completa la presència de l' infatigable Ballet Naciona] de Cuba, que té en la figura de la incombustible i excepcional Alícia Alonso el seu referent principal. D'ella serà la coreografia que interpretarà, La Ventafocs. sobre partitura de John Strauss U i argument basat en el famós conte de Charles Perrault. En definitiva, el gran ballet romàntic servit amb els ingredients més explícits. oody Alien, Lemper, Raimondi, Maazel, Serrat i Paco de Lucía. Aquests noms, tan destacats en les seves respectives branques de la creació musical-Alien sobretot en una altra-, formen un aplec d'oferta d'un nivell que ningú no pot discutir ni ponderar. Maazel dirigirà la jove Filharmònica Arturo Toscanini amb un programa que té l'interès de retornar el refinat compositor italià Ottorino Respighi. Ute Lemper oferirà el recital titulat "Voyage'·, en el qual és d'esperar que tindrà bona oportunitat de Lluir el seu art i la seva acusada personalitat acom- A dalt, el te/6 de Salvador Dalí per a El Café de Chinitas. A sota, el baix baríton Ruggero Raimondi W WooDY ALLEN MOSTRARÀ LA SEVA FIDELITAT AL JAZZ. panyada per un quartet instrumental. El baix baríton Ruggero Raimoncli, una de les veus greus més notables de les darreres èpoques, oferirà temes de Rossini, Verdi. Mussorgski i Poulenc. I Serrat portarà les ve-r sions inflades amb l'opulent suport orquestral simfònic de I' OBC. mentre que Woody AJJen mostrarà la seva insubornable devoció pel jazz clàssic i pel clarinet acompanyat per l' habitual New Orleans Jazz Band. Finalment, Paco de Lucía, el creador i consolidador d'una mena de subgènere de la interpretació de la guitarra flamenca que ha assolit acceptació universal, oferirà un altre rellevant recital. 11 •••§•·•••m• Festival de Torroella de Montgrí Amb el segell de l'obertura del concepte concert LA FORMACIÓ IL GIARDINO ARMONICO I EL SEU DIRECTOR, GIOVANNI ANTONINI , I/ Ginrdi11o Armonico del Triple concert de Beethoven. Finalment. la versió dels Sis motets de J. S. Bach a càrrec del Ti:ilzer Knabenchor. CONSTITUEIXEN ELS REFERENTS PRINCIPALS DE LA XXIV EDICIÓ DEL FESTIVAL Músi- INTERNACIONAL DE QUES DE TORROELLA DE MONTGRÍ. perRRMC ............................................. bservem, perquè el matís no és sobrer, que hom situa el concepte Músiques en plural, i no pas música, fet que s'ha de lligar amb una certa i evident voluntat transgressora del concepte genèric. Això es manifesta, no sols amb la inclusió d'una parcel·la de sis concerts que integren el subapartat justament encasellat en l'epítet "músiques del món", sinó també pel fet que hom ofereix algun tipus de programa poc convencional. L'ortodòxia o la fidelitat al concepte més convencional es manifesta en els concerts que permetran gaudir d'Un Requiem alemany de Brahms amb el Cor Madrigal, Cor Lieder Càmera i la JONC sota la direcció de Lutz Kohler; concert que constitueix la proposta de més envergadura de tot el Festival. També el concert de Joaquín Achúcarro (fidel un any més a la trobada amb els seus admiradors baixempordanesos) amb l'Orquestra de Cambra d'Andorra en el Concert núm. 1 de Chopin com a esquer principal. O el programa Rossini, Mendelssohn, Stravinsky, Dvorak que interpretarà l'Orquestra de Cambra de la Filharmònica de Berlín, i el recital de la mezzosoprano Elena Gragera amb obres del compositor local Eduardo Rincón. També el concert de la Sinfonietta Txeca i el Trio Guarneri amb el privilegi O A l marge de la convenció queda el recital de la soprano Patrícia Petiboo. acompanyada per piano i percussió, amb un programa molt divers que comprèn un ampli ventall d'autors -entre anònims i coneguts- que va de Hahn a Obradors. de Turina a VillaLobos, de Satie a Bizet, etcètera. Gens convencional no serà tampoc l'habitual concert homenatge a Ernest Lluch, com sempre en l'àmbit de la música antiga, enguany amb un programa de fort contingut vocal titulat "Speculum", centrat en música dc la Corona catalanoaragonesa, de l' Ars Nova a l' Ars Subtilior. Un aplec d'artistes de notable envergadura garanteixen la categoria del concert: Raquel Andueza (soprano). Marina Pardo (mezzosoprano), José Hemandez (contratenor), Lambert Climent (tenor), Toni Aragón (tenor), Jordi Rica11 (batíton) i conjunt instrumental amb la coJ.Iaboració com a narrador d'Arseni Corsellas i Narada Ferreira (dansa de titelles). Encara que el programa no estigui determinat, també ha de sortir de convenció el que uneix l'esmentat conjunt ~ GIOVANNI ANTONINI, DIRECTOR n'IL GIARDINO ARMONICO, ARTISTA INVITAT. rt Giardino Armonico amb l'excel·lenl soprano Núria Rial, sota la direcciódd també indicat Giovanni Antonini. MÚ· sic que així mateix ofetírà un poc usu~ concert en solitari com a 11auta de bec. a cloe.nda pot resultar espe· cialment important amb el mateix ll Giardino Annonka dirigit per Antonini i la par· ticipació al piano[orte de les genna~ Ka tia i Marielle Labèque, en un pl'il' gra ma integrat per obres de C. P. E. Bach, Moza11, Bocchetini i Haydn. L'apartat Músiques del Món aplega propostes molt diverses, que van de la música tTadicional de tall folklòric en un sentit molt obet1 de l'expressió.~ Oamenc (Manolo Sanlúcar), passant per música de l'Àfrica subsahariana • propostes escenicomusicals de carac· !erístiques variades. Com és habitual, també s'ofereixtill cicle de joves intèrprets amb un total de nou concerts que acull futurs estu· diants avançats i destacats en el canú de la professionalització. L ARTI STA ESPECIAL INVITAT: GIOVANNI ANTONINI , DIRECTOR D' IL GIARDINO ARM ON ICO DIVENDRES 16 DE JULIOL / 22.30 HI ESGLÉSIA COR MADRIGAL (Mireia Barrera, dlfectora) LIEDER CAMERA (Josep Vila, dlfector) JOVE ORQUESTRA NACIONAL DE CATALUNYA (JONC) LUTZ KOHLER, duector MARIA LUZ MART[NEZ, sopraoo ENRIC MART[NEZ-CASTIGNANI, barifon B.wiMs: Un Rèquiem alemany. Op.45 DISSABTE 17 DEJULIOL I 22.30 HI ESGLÉSIA PATRICIA PETIBON, soprano SUSAN MANOFF, plano JOEL GRARE, percussió 06RES DE HAHN, PouLENC, 81ZET, GRARE, llrisefrHAL, CHABRIER, VIUA·LOBOS, {!f¡I/ADOfls, TU/IINA, Qlu.ET, MOREAU, SAnt, DEUBES I ABOULKER DIVENDRES 23 DE JULIOL I 22.30 HI ESGLÉSIA Concert a la memòria d'Ernest Lluch nbel onico 1 par· ~pro- l P. E. in. plega deb r,ceo ¡ió. ~ ssani I . tana t rrac· :ixun total esIU· SPECULUM ERNESTO SCHMIED, flautes i dii8Ct:i6 RAQUEL ANDUEZA, soprano MARINA PARDO, mezzosoprano JOSÉ HERNANDEZ, contratenor LAMBERT CLIMENT, tenor JORDI RICART, bar/ton ~ia 1Subtilitats a la Corona Catalana-aragonesa (La música de l'Als Nova a I'Ars Subt•liorl DISSABTE 24 DE JULIOL I 22.30 HI ESGLtSIA ORQUESTRA DE CAMBRA D'ANDORRA GERARD CLARET, concertino JOAQU(N ACHÚCARRO, plano CHOPIN: Concert num. 1 per a piano 1Orquestra (versió orrgmal per a orquestra. de corda) 1 ScHUBERt: La mort I la donLella (versió de G. DIVENDRES 30 DE JULIOL/ 22.30 H I ESGlÉSIA CAMERATA DE LA FILHARMÒNICA DE BERLIN (Phílharmonische Virtuosen Berlin) RosslNI: Sonata núm.31MEHDELSSHOH: S1mfoma núm.l O per a cordes , STRAYlNSKY: Ccncert per a orquestra de cordes DYaw<: Serenata per a cordes. Op.22 DISSABTE 31 DE JULIOL/ 22.30 H I PALAU SOLTERRA ELENA GR AGERA, mezzosoprano ANTÓN CARDÓ, piano EooARDO R1NCON: "Aibum de comenda· doras": 16 cançons sobre poemes de Juan Ramón Giménez. Miguel HernJndez í José Hierro DIUMENGE 1 D'AGOST I 22.30 H I CAN QUINTANA MIQUEL GIL & GRUP INSTRUMENTAL AL TALL LIDIA PUJOL, veu COR DE SANT ESTEVE DE CASTELLAR DEL VALLÈS PSÀLITE GRUP DE L'ESBART CIUTAT COMTAL GOG I MAGOG, teatre i pirotècnia JORDI PESARRODONA, direcc16 51»1 IX MAR. Estrena mundial Una proposta de v1atge mus1cal per la Mediterrània amb cançons de Catalunya. València. Mallorca, Sardenya, Grèc1a, Bòsnia. Turquia ... DIMECRES 4 D'AGOST I 22.30 H I PLAÇA DE LA VILA MANOLO SANLÚCAR, gUitarra flamenc¡¡ i direcció musical SANTIAGO LARA, segona gUitarra CARMEN GRILO, cante JORGE GABRIEL AGUILAR, petÇtiSSi6 Un concert basat en tres moments de l'obra creativa de Manolo Sanlúcar. DISSABTE 7 D'AGOST I 22.30 H I PLAÇA DE LA VILA L'ARPEGGIATIA CHRISTINA PLUHAR, direcció, arpa, tiOfba 'guitarra barroca LUCILLA GALEAZZI, veu MARCO BEASLEY, veu ANNA DEGO, bai/anna LA TARANm.LA (ANTIDOTUM TNWmJIAE) Tarantel·les \lOCals 1mstrumentals del segle XVII que encara es canten i ballen a les Pou1lles, Calàbna. Stdha 1regió de Nàpols. DIUMENGE 8 D'AGOST I 22.30 H I PLAÇA DE LA VILA ARMENIAN NAVY BAND (Armènia) ARTO TUNÇBOYACIYAN, percussió, veu I dlreccíó Mús1ca modernrtzada amb les sonoritats tradicionals d'Armènra 1Anatòlia refoses amb elements procedents de d1verses expenènc1es musrcals com el ¡azz. DIVENDRES 13 D'AGOST I 22.30 H I ESGLÉSIA SINFONi ffiA TXECA CHARLES MCMUNROE, d•rector TRIO GUARNER! DILLUNS 23 D'AGOST I 22.30 H I ESGLÉSI.A IL GIARDINO ARMONICO GIOVANNI ANTONINI, d~tector KATIE LABÈQUE, pianoforte MARIELLE LABÈQUE, pianofone C. P. E. BAal: Stmfoma per a cordes 1 ba•x corwnu. Wrq núm. S 1 MozART: Concert per a dos p1anofones í orques/fil, XV365 BoccHERINI: Simfoma. Op.12. núm.4, ··La casa del dtable" I HAYOfl: S1mfoma núm.45. Hob 1:45, "Dels adéus" VENDA ANTICIPADA D'ENTRADES: A part1r del 14 de juny per Tele-Entrada 902 lO 12 12. www.telentrada.com i oficines de Cauta Catalunya. També • personalment o per telèfon- a les oficines del Festival (c. d'Ullà, 26, centre vila), telèfon 972 76 10 98, de lO a 13 h i de 17 a 20 h. 902 101212 [~]:§•ENTRADA t@h:?Mtrada com CAIXA CATAlUNYA ~> MÉS INFORMACIÓ: Tels. 972 76 10 98 / 972 76 06 0 5 Fax 972 76 06 48 www.festivaldetorroella.org e-mail: mfo@joventutsmusicals.com COL· LABORA ORGANITZA lLEoNARD BALADA: Prague Smfo(lle/ta I SMETAIIA: f/ Moloava tDe La tnel-a pJtr•aJ BEETHO'ItN: Trrp/e concert per a • ,., • o JOnCel 1 p1ano, Op. 56 EL PAlS DUOUS 19 D'AGOST I 22.30 HI ESGLÉSIA IL GIARDINO ARMONICO GIOVANNI ANTONINI, dlll!CtOr NÚRIA RIAL, soprano OBRES DE SCHEJOT, 8/BER, VI\IALDI, l.ocArrw I HANOCL DIUMENGE 22 D'AGOST I 22.30 H I ESGLtSIA T0LZER KNABENCHOR GERHARD SCHMIDT·GADEN, direcfOf BACH: Sts mott'tS, 8 1W225·230 4# •• CI\TIW.*'YA TURISMe- ltiir" gasNatural.., nTnGenerailal de Calall.rlya lllltOepanatnent de CUltura t.lahler per a orqueslra de corda) camí PATROCINADORPRINCIPAL » FUNDACIÓ CAIXA CATALUNYA<> .... §•····~'- Schubertíada de Vilabertran Aplec de destacats intèrprets de lied EL LIED ROMÀNTIC SERÀ PROTAGONISTA DESTACAT DE LA CATORZENA EDICIÓ DE LA ScHtTBBRTÍADA DE VILABERTRAN QUE PROMOU JoVENTUTS MUSICALS DE FIGUERES I QUE ES DESENROTLLARÀ ENTRE ELS DIES 20 D'AGOST I 10 DE SETEMBRE, COM SEMPRE AL MAGNÍFIC RECINTE DE L' ABADIA DE VILABERTRAN. uesta manifestació manté 'elevat to habitual, que té en a veu, i consegüentment en lliederisme, el seu atractiu principal. En aquest sentit, cal remarcar que quatre dels set concerts tenen l'instrument humà com a eix. I el tenen d'acord amb sengles intèrprets especialistes en el món romàntic. Es tracta. per ordre d'aparició en el cicle (perquè resultaria molt difícil voler indicar-ho per ordre qualitatiu, de categoria artística): de la soprano Si!via Schwartz, el baríton Christian Gerhahet; la soprano valenciana Ofèlia Sala i la soprano alemanya Juliane Banse. La primera obrirà el cicle en el concert de format més ampli -pràcticament simfònic-, amb la participació de l'Orquestra Virtuosi de Praga i el privilegi de la direcció d'Antoni Ros Marbà en un programa d'un gran atractiu: Salve Regina i La mort i la donzella de Schubert i l'ldil·li de Siegfried de Wagner. Christian Gerhaher és un baríton ben conegut en la Schubertíada empordanesa, un dels joves i notables cantants germànics que han sabut prendre el relleu, amb notable èxit, de la generació dels Fischer-Dieskau, Wunderlich, Schreier, etcètera. Actuarà acompanyat al piano per Gerold Huber. El programa, l'integren obres de Schumann, Mendelssohn i Mahler. Ofèlia Sala és una artista ben cone- Ai guda a casa nostra en la doble dimensió liederística i lirica, en les quals ha deixat sempre l'empremta d'un refinament, rigor i musicalitat excepcionals. Serà la protagonista de l'avantpenúltim concert -3 de setembre-, en una actuació amb acompanyament al piano de luxe, Roger Vignoles, i un programa amb obres de Schumann, Schubert i amb reminiscències empordaneses de la mà dellied de ToldràGarcés. Juliane Banse és un referent genuí de la Schubertiada de Vtlabertran, en la qual ha participat des de les primeres edicions i on compta amb una estima particular. El programa que oferirà és molt obert, ja que inclou obres de Debussy, Mozart, Mendelssohn, Hensel i Turina. El seu recital tanca el cicle el dia 1O de setembre. L a parcel-la instrum.ental completa la programació amb dos conjunts de cambra excellents: Sestetto di Roma amb la versió del Sextet de corda op. 48 de Dvorak i el Sextet op. JO núm. 1 de Brahms; i el Trio Jess de Viena oferirà obres de Dvorak (el conegut Dumky Trio), Zemlinsky i Schubert. Ramon Colom, el pianista illenc, arrodoneix l'apartat instrumental amb un programa totalment romàntic Ofèlia Sala -Chopin, Liszt i Schubert-, corrent al qual és molt procliu. Una vegada més la Schubertíada de Vilabertran no circumscriu el seu àmbit de projecció exclusivament a la parcel·la concertística més vistent, sinó que ofereix altres manifestacions paraJ.leles d'un interès notable. Cal remarcar de manera especial el Curs Internacional de Música Romàntica, que enguany arriba a la setena edició. Es tracta d'una iniciativa, amb vinculació amb els cursos d'estiu de la Universitat de Girona, que dirigeix el professor Miquel Alsina i que enguany esguarda de gairell la figura de Salvador Dalí -fet gairebé inevitable-, amb el tema específic de "Música i pintura: dels romàntics a Dalí". El quadre de professors, l'integren noms del relleu de Jorge de Persia, José Luis TéUez, Ri· card Mas i Vicenç Altaió. En el mateix recinte de Vilabertran, en una sala al costat mateix de l'església on tenen lloc els concerts, hom ofe· rirà dues exposicions de caràcter plàs· tic. D'una banda, la que es titula •y¡. sions de la Valquíria", a redós d'una notable col-lecció que gira entorn de la cabdal obra wagneriana, i una mostra de dibuixos publicats pel dibuixant Cesc a "Catalunya Músi· ca/Revista Musical Catalana", amb l'epígraf "Scherzando". ofe. plàs· "Vil'una -t••§•·••m•• Festival de Músiques Religioses del Món Consolidació d'un cicle obert a grans atractius I Festival de Músiques Religioses del Món té, entre altres mèrits, un caràcter insòlit en el nostre ambient: el fet de sortir d'esquemes habituals i, per tant, poder oferir un tipus de manifestacions musicals que només es poden trobar aquí, i que, per descomptat, tenen un notable interès. En aquest sentit, cal recordar que és l'únic festival d'aquestes característiques que se celebra al continent europeu. El fet que el concepte "músiques reli~oses del món" sigui molt ampli i obert afavoreix una vasta gamma d'aspectes i de referents musicals, i per extensió culturals, fet que li atorga un atractiu únic. Comptar amb un marc de la bellesa de Ja catedral gironina i el seu entorn, perdefmició idoni amb el tipus de pro- E i3 .....,.E:. ";i El !!:' ~· 236 DISSAITI 26 DE JUNY CORAL CANTIGA /LOS FOLKLORISTAS (Mèxic) DIUIIENGl 27 DE JUNY JACKY MICAELLI, veu (Còrsega) DILLUNS 28 Ol JUNY MONJOS TIBETANS DEL MONESTIR DE GADEN SHARTSE (fndla) DIMARTS 29 DE JUNY MONJOS TIBETANS DEL MONESTIR DE GADEN SHARTSE (fndia) 1tom DIJOUS 1 DE JULIOL i una ; pel TRITON CELLO ENSEMBLE r·~: posta, constitueix un altre al·licient destacat. Una vegada més, aquesta manifestació acull diverses sensibilitats religioses universals: cristianes de diverses variants -criolles, afroamericanes (gospel) i locals-, tibetanes, hindús, egípcies i africanes, en un total de catorze propostes, dues de les quals a càrrec de conjunts formats per joves artistes. Les característiques tan diverses de cada manifestació i, per tant, la impossibilitat de comparar referents homogeneïtzables fa difícil establlr jerarquitzacions de cap mena. El concert inaugural uneix, a les escales de la catedral, la nostra Coral Cantiga amb el grup mexicà Los Folkloristas en la interpretació de la, fms a cert punt, coneguda Missa criolla d'Ariel Ramírez. El Festival després portarà cants polifònics tradicionals i religiosos de Còr- sega amb la veu de Jacky MicaeUi. Els monjos tibetans exillats al monestir hindú de Gaden Shartse oferiran primer una cerimònia de purificació del medi ambient i danses de màscares i càntics tibetans per a la pau. Després hom podrà disfrutar dels rituals sacres de música i dansa de la comunitat sidi de l'índia. Un artista excepcional, el cantant egipci Saïd Hafid, amb I'EnsembJe El Ghami, aportarà una mostra de cant religiós de lloances a AHà i al seu profeta Mohamed. La cloenda serà a càrrec dels Grans Mestres Percussionistes d'Àfrica, en una proposta especialment espectacular. Altres presències per destacar són les del sorprenent trio nòrdic Trio Medieval, amb obres que van d'anònims dels segles Xl al xv a compositors contemporanis. No hi faltarà un recital de gospel ni tampoc una mostra de la música klezmer a cura del grup polonès Kroke. Juntament amb el Festival, tindran lloc altres manifestacions paraHeles, com l'exposició fotogràfica titulada "Déu en la mirada" d'Anna Boyé, un recull d'imatges impressionants sobre cerimònies religioses d'índole molt diversa. DIVENOIES 2 Dl JULIOL ORQUESTRA BARROCA DE FREIBURG DISSAITE 3 Dt jUliOL SIOI GOMA: NEGRES SUF[S DE GUJARAT (fndia) DIUIUWGE I¡ Dt JULIOL TRIO MEDI.o(VAL DIIIAITS 6 DE jUliOL v Festival SAI'O HAFID (Egipte) / ENSEMBLE El GHAMI DIJOUS 8 DE JUliOL KROKE (Polònia) DIYEIDIU 9 Ol JULIOL REVEREND LEE BROWN GOSPEL CONSORT de Músiques Religioses del Món Girona DISUITt 10 Ot JULIOL MESTRES PERCUSSIONISTES D'ÀFRICA CDNCERTSJOVESINTtRPRETS DllllCU$ 30 Ot JUNY Del 26 de juny al1o de juliol de 2004 LA FOLATA DIMICUS 7 DE JULIOL l'INSTRAMONIUM Informació: 872 oBo 162 EXPOSICió CoL•LfGI o'ARQUIHCUS Religions del M6n . FotograRes d'ANNA BOY~ Venda d' ontradu a partir d•l 7 do Juny: ~ Vl"h D'lNTUOII S.ry[ÇIIII• toz u u , t 1( HI'VIctbcuom ltl. 101 400 111 .......1•"''''''"" ~..-... y Tintar SICM......... Ajuntam•n~• Girona 15 315 SIEMENS Harmonia en les Innovacions ~ a l' tre Cb. .:;:; La música, com a expressió harmònica innovadora dels sentiments, és per a Siemens, des dels seus inicis, un punt d'apropament i unió entre les persones. Ja el 1972 es fundava el Patronat Ernst von Siemens, que atorga un cobdíciat premi musical: Benjamin Britten, Herbert von Karajen, Andrés Segovia, Leonard Bernstein, o Claudio Abbado entre d'altres, avalen el nivell dels guardonats. fl. Ob. Cl. IUC ins de lll'l de I tes arn va Co COl inl ta El dia a dia esdevé alguna cosa similar. Els nostres enginyers desenvolupen solucions tecnològiques altament innovadores en harmonia total amb les persones i el seu entorn. Des de fa més de 100 anys trobem a Espanya solucions en electrònica, electrotècnia i software que ofereixen els millors acords perquè els nostres clients dirigeixin amb èxit els seus negocis. Siemens, S.A. CI Orense. 2-28020 Madrid. Tel.: 91 514 80 00 Fax: 91 514 80 06. www.siemens.es COl Cl Festival Pau Casals del Vendrell El violoncel com a centre perRRMC ...................................... nze concerts formen la programació del Festival Pau Casals que sc celebra entre el 1Ode juliol i ol 28 d'agost a l'auditori que porta el nom del Mestre. L'ànima d'aquesta figura gegantina continua presidint el cicle, com ho demostra que tres concerts tinguin el seu instrument com a centre, en un conjunt de propostes força variades i corresponents de manera prou exacta al concepte dc [estival. El cicle, l'inauguren dos violoncel·listes, Roel Dielticns i Alexander Rudin amb l'Orquestra dc Cambra Música Vil'a de Moscou. joaquim Alabau serà el solista del Concert per a t~ioloncel i orquestra de corda en Sol major de Boccherini, que interpretarà amb l'Orquestra Carnerata XXI que dirigeix Tobías Gossmann, O una mena de jove orquestra de les comarques tarragonines. Finalment el violoncel·lista Michal Kanka interpretarà un altre concert per a violoncel del mateix Boccherini, es tracta del Concert en Si bemoll major, acompanyat per la Czech Sinfonietta. Encara que no de manera solista, el Trio Guarneri de Praga, un dels trios prestigiosos del moment, aporta també el violoncel en un dels concerts amb més contingut del Festival. Hom acollirà també intèrprets catalans, com és el cas del pianista sabadellenc Adolf Pla, que interpretarà el Concert per a piano i orquestra núm. 3 de Beethoven amb l'Orquestra Filharmònica de Rússia. La presència catalana es completa amb l'Orquestra de Cambra Catalana que dirigeix Joan Pamias i la violinista Montserrat Cervera i la soprano Olivia Biarnés, que interpretaran un programa d'autors catalans a cavall del clas- sicisme i el romanticisme (Sor, Mateu Ferrer, Francesc Juncà i Carles Saguer) . La Cobla Mediterrània que dirigeix Jesús Ventura, amb el trompeta Àlex Baiget i el saxòfon Francesc Gregori, endinsarà la cobla per territoris poc usuals, amb obres de Darius Milhaud i Handel transcrites per a cobla, a més d'altres de Josep M. Bernat, Rafael Ferrer, Joaquim Serra i el mateix jesús Ventura. Jordi Savall, amb el percussionista Pedro Estevan, situarà el nivell de privilegi qualitaiu, i el baríton Vladimir Chernov la dimensió lírica en un nivell qualitatiu molt elevat. Els bellíssims Sis motets de Bach, obra de gran transcendència, serà oferta pel Toelzer Knabenchor i Lucille Chung i Alessio Bax amb el pianisme a quatre mans, mentre que el New Tango Ensemble encapçalat per Nestor Eidler i Rodolfo Zanni portarà la dimensió més transcendent del ball referència argentí. 236 , ~-- ---- - - - - -- - -- ---- - --- --- --- ---------- - -------------------- - --- - ------ -- - - --- -- --------------·I música 1reviSta musical catalana : I ¡ ~atalunya : CATALUNYA MUSICA / REVISTA MUSICAL CATALANA : C/ Sant Fanceac de Paula, 2 - 08003 Barcelona Butlleta de domiciliació bancària I I : Senyors, els agrairé que amb còrrec ol meu compte/llibreta atenguin els rebuts que els presentarà el Consorci del Palau de la Música Catalana, pel paga: ment de la meva subscripció a "Catalunya Música/Revista Muskal Catalana•. oooo oOoo Do òDOooooooo Titularcompoc:_ - - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - - - - - Banc/Caixa:_ Signatura: A~a:.. Adnça agència: , _ COOi postal i població: · - - _ - - · - - - - - - - - - - - -- - - - - - - - (cal omplir Ics dades corn:ctamcnt) I Butlleta de subscripció I I I I : Nom i cognoms del subscriptor: Adreça: :: TeiUon:.. -·- ...._____, __-. : Codi p~ioii : Professió:.. · - - - - - - - -- - - - - - - - - ---·---~--- - - - - - =--=-==:==----------- p-~bÏ~cl6: ____ ·-----···- I , • • ---------·-------- . . : De.~itjo subscriure'm o partir del número: ___ .. ··: Amb lo quotn nnunl dc 25,24 curo~. For6 efectiu l'import mitjançant domiciliació bancària (o bé taló bancan adJunt, a favor dc Catalunya Mus1ea/Re: •ista Musicat Catalana•) . Per subscripcions n l'estranger, consulteu el preu. clacl6 Oñeó CataJ¡.Patau de la Música i Con$0tCI citi Palau de la Milsica Callla. OJ · Catal' f~""' I u DCral ¡ t o aquesta adreça pol exercir toU ds drets d'a.<:cés, rectificació, can· 1 n 1 ,.,..,b dades seran inllOrporack:s als fitxers del Grup Palau de la Mú~~ nco, • ... al c~Órrtr de Sant Frau.,..., do l'aula, 2. de B...ulona, CP .,.,.,...,, per .u-ne a "'~ l" : ,:1 1 1 t ,i!J6 ·· -----~-~ - ------------- -- ----- ----- ----- ---- - ----------- - ---- - -- -- -- -- - ---- -- - --------------- 17 3 17 El Petit Liceu té seu estable p er a la propera temp orada esprés de quatre temporades sense ubicació estable, l'Auditori de Cornellà serà. la temporada vinent, la seu estable de la majoria dels espectacles de la programació escolar i familiar del Liceu, englobades amb el nom del Petit Liceu. L'Auditori de Comellà és un espai amb unes instaJ.Iacions modernes que permetran poder incrementar l'oferta de les funcions infantils i juvenils i ofe1ir noves promocions al públic familiar. S'hi representaran els espectacles Hansel i Oretel (novembre, desembre de 2004 i gener de 2005), D'òpera (desembre de 2004 i gener de 2005), El Superbarber de Sevilla (febrer i març de 2005) i La petita Flauta Màgica (abril de 2005). L'Auditori és situat al mig d'una important xarxa viària, a pocs minuts del centre de Barcelona o de qualsevol punt de l'àrea metropolitana. També compta amb un ampli servei de transports públics, entre els quals els Ferrocarrils de la Generalitat, que oferirà un servej especial gratuït de tren des de la plaça d'Espanya fins a Comellà als abonats a la programació del Petit Liceu. En aquest abonament, establert per primera vegada, s'hi afegeixen els dos espectacles, El carnaval dels animals i La petita guineu astuta en cinema, que es faran al Gran Teatre del Liceu. D 236 Carta al Director Els 125 anys del Virolai (26 d'abril de 1880..2005). El pròxim 25 d'abril de 2005 es complirà el l25è aniversari de la primera audició del nostre estimat Virolai, compost pel mestre Josep Rodoreda amb la poesia de Mn. Jacint Verdaguer, com a colofó del certamen convocat per l'abat de Montserrat. Miquel Muntadas, per a la celebració de les Festes del MiJ.Ienari de l'any 1880. El Virolai ha passat a ser tot un himne a la catalanitat i a la fe d'un poble. Per recordar aquella commemoració del miHenari i conèixer el nostre passat, desitgem que la celebració del pròxim 125è aniversari del Virolai linguj una ressonància que els seus autors, Josep Rodoreda i Jacint Yerdague¡;. es mereixen, per la qual cosa els Amics del Mestre Josep Rodoreda preparem diversos actes i ens permetem sol· licitar la coJ.Iaboració d'entitats i particulars que desitgin adherir-s'hi o rebre inrormaci6. Els interessats poden escriure a l'apartat de correus 5202, 08080 Barcelona. Enric Teixidó i Corominas Coordinador de l'Homenatge La Companyia de Ballet David Campos, , companyia resident del Teatre Josep Maria de Sagarra de Santa Coloma de Gramenet es del passat mes d'abril, la Companyia de Ballet David Campos és la companyia de dansa clàssica resident del Teatre Josep Maria de Sagarra de Santa Coloma de Gramenet, gràcies a l'acord de col·laboració signat entre la companyia i l'Ajuntament d'aquesta ciutat -i en el qual també prenen part altres adminjstracions i entitats, com la Diputació de Barcelona, la Generalitat de Catalunya, Caixa Catalunya i Fòrum 2004-, i per mitjà del qual s'estableix un programa de treball i una sèrie d'activitats fms a final d'any. Així, i coincidint amb el Dia Internacional de la Dansa, el 29 d'abril es presentà la Companyia de Ballet de Santa Coloma de GramenetDavid Campos (nom que adopta la companyia des d'ara) amb les coreografies Sonata (Pas de deux), D Volveré a nacer, Carmina Bura na i l'estrena Ne Nehledej (Parar de buscar), amb la participació dels ballarins Roser Muñoz i Vicent Gros. Amb aquest conveni de residència. els principals objectius són: l'estrena anual d'una producció completa, que enguany és Eurasia, producció adscrita al Fòrum 2004; establir una tradició d'espectacles per Nadal, com també el conegut ballet E/ trencanous amb música de Txaikovski; oferir un espectacle pedagògic de qualitat; la coJ.Iaboraci6 en produccions operístiques amb ballet; actuar en la temporada d'espectacles del Teatre Josep Maria de Sagarra de Santa Coloma de Gramenet, i dur les produccions a altres indrets de Catalunya. En la presentació del projecte als mitjans de comunicació, l'alcalde de Santa Coloma de Gramenet, Bartomeu Muñoz, va marufestar que amb aquesta iruciativa -val a dir, d'altra banda, que és Ja primera d'aquestes característiques a Catalunya- "es vol fer una aposta de qualitat i d'i- dentitat. És a dir, oferir una proposta de qualitat artística que pugui transcendir més enllà de la nostra ciutat, i fer de Santa Coloma de Gramenet el centre de la dansa clàssica i contemporània de Catalunya. És una aposta agosarada, però as· sentada sobre una base molt real". Per la seva banda, el president de l'Àrea de Cultura de la Diputació de Barcelona, Antoni Fogué, va assenyalar la importància d'aquest conveni de residència no només per a Santa Coloma de Gramenet i la seva projecció a altres ciutats, sinó també "perquè des de la Diputació volem aconseguir que la distribució de l'oferta i equipaments culturals estigui més repartida territorialment i no tan concentrada a la ciutat de Barcelona ". També el ballarí i corèograf David Campos va agrair i feli· citar l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet per la iniciativa. RRMC Desena edició de l'Estiu Musical als Pirineus i segona del Fòrum Internacional de Música Barcelona Ciutat ' L • ~,, Estiu Musical als Pirineus, que celebra el seu desè aniversari, -~ ofereix enguany catorze concerts de música clàssica a càrrec d'im~-portants solistes, orquestres i grups de cambra, durant els mesos de juliol i agost, a diverses esglésies romàni~~ ques del Pirineu de Catalunya i Aragó. El concert inaugural, "La Oau ta mà~ca", el 23 dc juliol, és un homenatge al Oautista català Salvador Gratacós, recentment traspassat. El seguiran una sèric dc concerts -amb Lui: dc Mou ra, ¡>n·,;i'llcialwl•ifw¡J,¡ espectacles destinats a un públic faf'btiu MusÍtcll al,; l'irill<'ll=' miliar, com "Un concert dc contes" del " duo de pianistes Luiz i Bridgel de Moura CastrO, o "Viatge a un món mà- gona edició del Fòrum Internacional gic" del guitarrista jaume Torrent i de Música Barcelona Ciutat, que se l'actriu Anna Briansó, amb esceno· centrarà en el piano com a solista i grafia de Quim Lecina-; actuacions lí- dins la música de cambra. Aquesta ciriques, com ta proposta "Rossiniana"; ta musical consta d'un curs d'interla sarsuela Cançó d'amor i de guerra; pretació amb classes magistrals de el concert titulat "El violí virtuós''; pro- prestigiosos intèrprets i pedagogs d'argrames de música de cambra, com reu del món, un concurs de música de "VIsions d'Orient", "A la manera es- cambra amb el quartet de corda canadenc Alcan, un cicle de conferènpanyola" i "L'Arca de Noè". Els concerts compten amb la par- cies sobre el repertori pianístic dels ticipació de l'Orquestra Arcs dels Pi- segles XX i XXI en l'ensenyament murineus, dirigida per Manel Valdivieso; sical. i un cicle de concerts amb, enels pianistes japonesos Jun Kanno i tre d'altres, el japonès Jun Kanno, el Michiko Shoji; les pianistes catalanes brasiler Luiz de Mou ra Castro, o el Ludovica Mosca i M. Jesús García; suec Niklas Sivelov. Els concerts es faran al vespre en el violoncel-lista basc Jñaki Etxepare; el violinista espanyol Manuel Guillén diverses sales representatives del pai la violinista letona Eva Graubin; el trimoni cultural de la ciutat de Barguitarrista francès Michel Sada- celona, com els auditoris de la Funnowsky; i les valorades veus de la so- dació Caixa Catalunya a La Pedrera, prano Malia Dolors Aldea i del tenor de l'Institut Francès, del CCCB. de l'SGAE, de la Casa Elizalde, del Casal Jordi Humet, entre d'altres. Paral·lelament, entre el 23 de juliol del Metge, de l'Ateneu Barcelonès i et i el2 d'agost també tindrà lloc la de- Petit Palau del Palau de la Música Casena edició del Curs Internacional de talana. Totes aquestes activitats estan orMúsica de Vilaller, sota la direcció pedagògica de l'Escola de Música )uan ganitzades per l'associació JPC Ini· Pedro Carrero de Barcelona, que ciativa Musical. Per a més informació compta amb un important fons de be· sobre el curs, els concerts i el seu caques amb motiu d'aquest desè ani- lendari i el Fòrum Internacional de ~lúsica, es pot consultar la pàgina web versari. D'altra banda, entre el I Oi el 20 de www.juanpedrocarrero.com o trucar juliol se celebrarà a Barcelona la se- al telèfon 93.301.07.18. ' ~ • TANGENTS Els tenors a Sabadell l recent i exitós debut del tenor aragonès José Luis Casanova en el rol de Des Grieux en la Manon de Massenet du a reflexionar sobre Ja política de tenors dels Amics de l'Òpera de Sabadell. Al principi del seu recorregut, amb lloable prudència, l'Òpera de Sabadell va confiar els papers protagonistes de tenor a intèrprets ja acreditats, alguns ja al flna l de la seva trajectòria als escenaris. En canvi, l'any 1991, per una memorable Traviata de MalgOTzata Zygmaniak escollida en el Concurs Viñas per a aquest paper, es va confiar a un guanyador del concurs, Francisco Casa nova, el paper d' Alfredo. Actualment aquest cantant ha sovintejat, entre d'altres, al Metropolitan de Nova York. Pel 1992 va ser l'actual primera figura Josep Bros que hi va fer l'Emesto de Don Pasqua/e. El 1994 un paper important, el de Tybalt de Romea et fuliette, es va confiar a Antorú Comas, que més endavant va fer un immillorable Conte d' Almaviva a Peralada i després ha seguit com a insubstítuible en les produccions de Carles Santos. El Romea va ser el finalista de diversos concursos Jordi Galofré, que en va fer una creació molt sensible. Després de cantar en La Traviata de 1996, se'n va anar cap a Itàlia i, de moment, no se n'ha sabut gran cosa més. El debut de Jaume Aragall fill, de bona presència i veu, en el rol de Lord Arturo en Ja Lucia de l'any 1995, no el va decidir a continuar als escenaris. Josep Sempere va fer I Puritani l'any 1996. Carles Cosías, Lluís Vilamajó. Francisco Vas. Josep Fadó, Javier Palacios i Ja revelació del fins aleshores baríton Albert Montserrat han estat. entre els que hem pogut sentit~ les darreres apostes valentes i satisfactòries com a tenors protagorústes. I sense oblidar. encara en parlen, d'un memorable Orfeo de Gluck pel contratenor Jordi Domènech. a desena edició del Festivallntemacional de Música Clàssica de Sant Tot plegat deu ser que Mima LacamFruitós de Bages tindrà lloc entre els dies 8 i 29 de juliol al Mas Sant bra, la directora artística i ànima de l'Òpera de Sabadell, que ha estat una Iscle d'aquesta localitat (sempre a les 22 h). Am,b quatre concerts, la trobada musical oferirà les actuacions del tenor soprano d'acreditada trajectòtia, manté Josep Bros, acompanyat al piano per Marco Evangelisti (8 de juliol); del viva Ja ciència d'escollir bons partenaiflautista Claudi Arimany amb el Trio Beethoven ( 15 de juliol); del quartet res. fo1mat per Vladislav Bronevetzky, piano, Al·la Voronkova, violí, Gueràssim Yoronkov, viola, i Cristoforo Pestalozzi, violoncel (22 de juliol); i, fmalment, clourà el Festival l'actuació del grup Virtuosi di Praga amb la me~z~so­ prano Mireia Pintó i, novament, el nautista Claudi Arimany (29 de Juhol). ;I-, t E - 236 ····· .................................................................. ... . Nova edició del Festival de Música de Sant Fruitós de Bages L 19 319 CO NVO CATO' RIES 236 CURS D'IMPROVISACIÓ A l'AULA DE MÚSICA. Organitzat per Ell\lusical, el curs s'adreça a professors de música de Primària i Secundària. escoles de música. directors de cors. estudiants de música amb vocació didàctica i a tothom interessat en el tema. Serà impartit per la pedagoga nord-americana Bronwyn Evans i tindrà lloc a Bellaterra del 5 al 9 de juliol de 2004. Més informació: Centre d'Educació. Recerca i Producció Musical, El Musical. Ramon Llull. 16.08193 Bellaterra. Tel.: 93.580.42.46. Fa-.: 93.586.56.76. Ne: info@bellaterrarnusica.com.lntemet: www.bellaterramusica.com. 3 al I O de juliol dc 2004 a Sitges, les matèries i els professon ~e ran: Mètode Cos-Art, per Yiya Díaz, Mona Beliún, Gracicla Lettieri i Montserrat Badal¡ Piano, per Assunto Nesse¡ Flau11, per Giuseppe Nesse; Música de cambra, per Àngel Soler; c1111, per J~ep Ferrer; Cant modern, per Mariona Sagarra¡ Veu, per Cecília Gassull¡ i Carmen Bustamante oferirà una classe 1111gistral de cant. Cal inscriure-s'hi abans del dia 24 de juny dc 2004. Més informació: Escola de Treballs Corporals i Artístks dc Barcelona. Martí, 76, entl. 2a. 08024 Barcelona. Tel. ¡ ftt 93.2 10.18.30. lnternet: www.cosimusica.ya.st. CURS SOBRE LA TÈCNICA TOMATÍS. Organitzat per El Musical, aquesta tècnica centra el seu objectiu en l'educació de l'orella musical. El curs és de 4 hores, el dia 5 de juliol de 2004 a Bellaterra, i serà impartit per Ja Dra. Cori López. Més informació: Centre d'Educació, Recerca i Producció Musical, El Musical. Ramon Llull, 16. 08193 Bellaterra. Tel.: 93.580.42.46. Fax: 93.586.56.76. A/c: info@bellaterramusica.com. Internet: www.bellaterramusica.com. CURS PER A MESTRES I PROFESSORS DE MÚSICA. STA. GE'04. Organitzat pel Se1-vei dc Música i Laboratori dc les Arts de la Fundació "la Caixa", tindrà lloc entre els dies 13 i 20dejuliol a Barcelona. El Curs per a Mestres d'Educació Primària consta de les matèries i els professors següents: Construcció d'instruments. per Caro! Bergeron i Xavier Madstany; Creativitat, per Mark Withcrs i Pete Letanka; lnfonnàtica musical, per Joan Martorell: Moviment, per Margarida Pinto do Amarat; i Veu, per Eli· senda Carrasca i Cori Casanova. Per la seva banda, el Curs per a Professors dc Set:undària consta de: Construcció d'instruments, per Pep Gol i Toni Cirera; Informàtica musical. per Josep Guallar: Moviment. per Valeria Frabetti; Teatre musical creatiu, per Stcphen Langridgc i Fraser Trainer: i Veu. per Paul Farrington i Hclen Rowson. La data límit d'inscripció és el dia 17 de juny dc 2004; abans cal fer, però, una preinscripció telefònica. Més informació: Servei d'Informació de la Fundació "la Caixa". Tel.: 902.22.30.40 (de dilluns a divendres, de 10 a 20 h). Ne: musica.fundacio@lacaixa.es I info.fundacio@lacaixa.es. lnternet: www.fundacio.lacaixa.es/musica. CURSOS DE L'INSTITUT JOAN LLONGUERES. Adreçats a professors i mestres dc música, mestres d'educació general. professionals de dansa, teatre, reeducació i altres pedagogs. Aula de Direcció Coral Audicor: curs d'estiu (del 25 de juny al 4 de juliol de 2004), és impartit per Manuel Cabero, Elisenda Cabero i Carles Farreras: data límit d'inscripció: 18 de juny de 2004. Curs de pedagogia musical activa Escoltar i Tocar: impartit per Josep Manel Vega i Baiget. els dies I, 2 i 3 de juliol de 2004: data límit d'inscripció: IS de juny de 2004. Curs Rítmica Jacques-Dalcroze: impartit per Silvia de Bianc{). delS al 9 de juliol de 2004, inclou diversos tallers impartits per Gemma CuniJI, M. Teresa Aufcril, Anna Alegre i Núria Trias; data limit d'inscripció: 20 de juny dc 2004. Trobada Internacional d'Educació Musical i Instrumental Willems, del 14 al 22 de juliol de 2004. Curs d'Ensenyaments Musicals Ritmica jacques-Dalcroze. curs 2004-05. Curs Schafer i Paynter: 7, 8 i 9 de juliol de 2004, impartit per Ana Lucia Frega: data límit d'inscripció: 20 de juny de 2004. Formació musical en el Mètode Jacques-Dalcroze. curs 2004-05, primer i segon nivell. Més informació: Institut Joan Llongueres. Sèneca, 22. 08006 Barcelona. Tel.: 93.217.18.94. Fax: 93.416.14.48. Nc: info@joanllongueres.com. lnternet: www. joanllongueres. com. 12è CONCURS JOSEP MIRABET MAGRANS. Convocat per Joventuts Musicals de Sitges, tindrà lloc en aquesta localitat el dia I I de juliol de 2004, en una única audició. Amb dues modalitats, música de cambra i cant, hi poden prendre part els músics de nivell d'estudis, com a mínim, igual o superior a.J 3r cicle de Grau Mitjà, o que tinguin acabats els estudjs, amb una mitjana d'edat de 27 anys en el conjunt de cambra, i un màxim de 35 anys els cantants. S'baurà d'interpretar un repertori de diversos estils d'una durada màxima de 20 minuts. En ambdues categories s'atorgaran dos premis: I .000 i 500 euros. El jurat serà format per Angel Soler, Ylya Díaz, Assunto Nesse, Carmen Bustamante i Josep Ferrer. Data limit d'inscripció: 11 de juny de 2004. Més informació: Tel.: 676.47.76.96. Aie: concursjmm@hotmail.com. "EL MESSIES PARTICIPATIU" DE LA FUNDACIÓ WLA CAIXA". En la producció d'~ El ¡\.-fessies participatiu" d'enguany, hi pot participar tothom amb una certa experiència coral, formació vocal o formació musical. Per a la selecció de cantaires, cal preparar tres passatges de l'obra de Handel a partir de la partitura de l'edició Novello (ed. Watkins Shaw). Les sessions de treball seran durant els mesos d'octubre, novembre i desembre de 2004. Els concerts, al Palau de la Música Catalana, seran els dies 20 i 21 de desembre de 2004 amb l'orquestra i cor Scottish Chamber Orchestra, dirigida per Ben Parry. La data límit d'inscripció és el dia IS dc juny de 2004. Més infom1ació: Servei d'Informació de la Fundació "la Caixa". Tel.: 902.22.30.40 (de dilluns a divendres, dc JO a 20 h). Ne: musica.fundacio@lacaixa.es I ínfo.fundacio@lacaixa.es. lnternet: www.fundacio.lacaixa.es/musica. 19è CURS INTERNACIONAL D'ESTIU COS J MÚSICA. Del 20 320 CONVOCATÒRIA DIVERSIONS DE LA FUNDACIÓ "LA CAIXA". Adreçada a tots els intèrprets de músiques del móo residents a Catalunya que facin música d'arrel ilo d'inspiració tradicional que vulguin participar en el concert de promoció que tindrà lloc l'octubre de 2004, a CaixaForum, corresponent al IX Festival de Músiques del Món. Els participants han d'haver nascut després del 31 de desembre de 1969 i ser residents a Catalunya. Les formacions musicals han de tenir un màxim de vuit components. Cal formalitzar les candidatures abllllS del 30 de juny de 2004. Més informació: tel.: 93.476.86.2l.loternct: www.fundacio.lacaixa.es/musica. XIII CONCURS INTERNACIONAL DE CLARINET CIUDAD DE DOS HERMANAS. Organitzat per l'Ajuntament d'aquesta ciutat sevillana, tindrà lloc entre els dies 28 de setembre i 2 d'octubre de 2004 i hi poden participar tots els músics que no hagin complert els 30 anys el dia 28 de setembre de 2004. El con· curs seleccionarà els concursants per a la segona prova a partir dels enregistraments enviats amb obres obligades. La segona prova consta de diverses obres amb acompanyament de piano i a:nb clarinet sol. La tercera prova i final serà amb orquestra. segui· da d'un concert final. S'atorgaran tres premis: 7.000 euro:; (més un clarinet Buffet Crampon) el primer, 3.000 eu ros el segon i 2.000 euros el tercer. La data límit d'inscripció és el dia I de juliol de 2004. Per a més informació sobre el concurs i les obres que cal preparar: tel. 95.491.95.00/95.491.95. 70. Fu: 95.491.95. 71. Ne: culturadh@dipusevilla.es. XVI CONCURS INTERNACIONAL DE GUITARRA IN· FANTA CRISTINA. Convocat per Ja Fundación Jacinto e lnocencio Guerrera, hi poden prendre part tots els guitarristes nascuts després del dia 4 de novembre de I 974. Hi haurà tres proves eliminatòries i una final amb orquestra. S'atorgaran treS premis: 10.000 euros (més una guitarra Contreras valorada en més de 9.000 eu ros, la gravació d' un CD i diverses gires dc concerts) el primer, 6.000 euros (més gires) el segon, i 1.200 euros el tercer premi. També s'atorgarà un premi de 1.500 curos a la millor interpretació de música espanyola i diverses recompenses dc diverses quanties als finalistes i semifinalistes no premiats. La data límit d'inscripció és el dia 20 dc setembre de 2004. Més informació sobre el concurs i obres que cal pre· parar: Fundación Jacinto e lnocencio Guerrero. Gran Via, 78. 28013 Madrid. Tel./fax: 91.547.66. 18. Aie: eoncursos@funda· cionguerrero.com. l nternet: www.fundacionguerrero.com. re e· s. 8· l pianista polonès de 29 anys Piotr Machnik va ser el guanyador del SOè Concurs [nternacional d'Execució Musical de Barcelona Maria Canals en la modalitat piano, dotat amb 6.000 euros. El segon premi, dotat amb 3.000 euros, va ser atorgat al xinès Yi-Chih Lu, mentre que el tercer premi, de 1.500 euros, va ser per al romanès Ma tei Varga. En Ja modalitat de tom, enguany duo sonatas, van guanyar el primer premi, dotat amb 12.000 euros, el violinista coreà Eung-Soo Kim i el pianista coreà Moon Young Chae. El segon premi, de 6.000 eu ros, va ser per al violoncel· lista biel·lorús Ihor Bobovytx i la pianista ucraïnesa Elena Kolesnitstxenko; mentre que el tercer, de 3.000 euros, va ser, ex aequo, per als duets de violí i piano formats per la catalana Katia Novell i el veneçolà Luis Pares i els francesos Julien Beaudiment i Laetitia Bougnol. E L'Orquestra Simfònica julià Carbonell de les Te"es de Lleida debuta al Palau de la Música Catalana davant el públic adult. Tot i que la formació lleidatana havia intervingut en els cicles Les Escoles al Palau í Concerts Familiars al Palau, ambdós a la sala Petit Palau, el proppassat 3 de maig s'esdevingué el seu debut a la Sala Gran del Palau de la Mtí~·icll Catalana davant el públic adult corresponent al cicle Concert de Tarda al Palau. Dirigida pel seu director titular, Alfons Reverté Casas, l'Orquestra va interpretar els Valsos poètics d'Enric Granados, les Danses de galania de Zoltón Kodóly, les Dues danses eslaves, op. 46 de Dvorók, Rodeo. Quatre episodis de dansa d'Aaron Copia nd i Samson i Dalila de Sai11t-Saens. L'Orquestra va obtenir una gran acollida d'un públic lliurat des de la primera nola. ····· .......................................................................... L'OBC incorpora sis nous instrumentistes is nous intèrprets s'han incorporat com a músics titulars de l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, després de les concorregudes proves celebrades durant les dues últimes setmanes a l'Auditori. La plaça de solista de trompeta ha estat per a Mireia Farrés, de vint-i-quatre anys, entre 28 candidats presentats a aquesta prova. Mireia Farrés ha estudiat als conservatoris de Terrassa i de Manresa, abans d'aconseguir el premj honorífic de final de carrera al New England Conservatory de Boston. Fins ara era trompeta solista de I'Orquesta Ciudad de Granada i havia col·laborat durant l'última temporada en alguns concerts de l'OSC. Les dues places de contrabaix, entre 42 candidats, han estat per a Albert Prat (Vic, 1973) i per a Aposto! Kossev (Rousse, Bulgària, 1980); una plaça de violí, entre 56 candidats, per a Sarah Bells (Waldbrol, Alemanya 1978), una altra d'assistent de segons violins per a Emil Bolozan (Romania, 1975), i una plaça de nauta segona, entre 50 candidats, per a Beatriz Cambrils (Peníscola, 1977). L'OBC, que acaba de celebrar els seixanta anys d'activitat i cinc anys a la seva nova seu de l'Auditori, està integrada en aquests moments per 98 músics titulars, seixanta dels quals són espanyols i catalans. S ............................................................................... Nou CD de Joan Guinjoan a discogràfica Sello Autor acaba d'editar el CD Verbum. del compositor i músic català Joan Guinjoan. L'obra Verbum (Genoma in musica), que es va estrenar mundialment el 10 d'octubre de 2003 a l'auditori de la seu de l'SGAE a Catalunya, està inspirada en una seqüència del gen associat a la parla, el FOXP2. Guinjoan va fer l'obra per encàrrec de la Residència d'lnvestigadors. En aquesta obra, )~an Guinjoan ha emprat un llenguatge musical molt variat i l'ha tractat amb gran llibertat. Verbum està interpretat per Gerard Claret al violí, Lluís Claret al violoncel i Josep Colom al piano. L ·······........................................................................ Daniel Mestre/ nou director assistent al Liceu E l director català Daniel Mestre, que acaba contracte amb la Cape Town Opera aquesta temporada, serà la temporada que ve el director assistent d'algunes produccions al Gran Teatre del Liceu. D'altra banda, Daniel Mestre, que igualment ha estat fins ara director ~el C?r ~~ la Cap~To:-vn Opera, a Sud-àfrica, va preparar els cors per a la repre~entactó htstonca de Frde/10 de Seethoven, el 27 del passat març, a l'antiga presó d alta seguretat de Robben lsland, on Nelson Mandela passil 17 dels 27 anys que va estar empresonat. . Retransmesa en directe per televisió per tot aquest país africà, a~ue~ta coptpducct6 de la Cape Town Opera i l'Opera Nacional de N_o~uega de _Fr~elr? forma part d.els actes de celebració del desè aniversari de democracta a Sud-afnca 1 del centenan ~e la independència de Noruega. Solistes noruecs i sud-africans, amb la Cape Phtlnrmonic Orchestra van ser dirigits per Heinz Fricke, director de l'Òpera de ' Washington. uanyadors de la 25a edició del Concurs Joan Massià de Piano 2004. El jurat integrat per Albert Attenelle, M. Rosa Llorens, Salvador Pueyo, M. Glòria Vila-Puig, i presidit per Miquel Farré (en absència de Montserrat Albet i Josep M. Colom), va acordar declarar guanyadors dels diversos premis els concursants següents: Premi Joan Massià, dotat amb 1.500 euros, per a Jordi Castellà Bové; Premi Associació, atorgat ex aequo i dotat amb 600 euros, per a Moisès Femandez Via i lnés Reguera Tassart; Premi Núria Borés al millor intèrpret d'una obra de Joan Massià, dotat amb 240 euros, per a Helena Ginès i Bataller; i Premi Juvenil al millor intèrpret menor de vint anys, dotat amb 150 euros, declarat desert. G esultats del Concurs Permanent de JJMM d'Espanya. El passat diumenge 22 d'abril s'atorgaren els premis de la 61 a convocatòria del Concurs Permanent de Joves Intèrprets, la primera del bienni 20042005, amb un total de 28 inscrits. Aquesta convocatòria del concurs, que organitza Joventuts Musicals d'Espanya, va ser dedicada al piano, al clavecí-orgue i a l'acordió. Els guanyadors van ser, en la modalitat piano: primer premi, Katia Miche!, i segon premi, Dina Nedéltxeva; en la modalitat de clavecí-orgue: Diego Ares, clavecí, segon premi. mentre que el primer premi no va ser atorgat; en la modalitat d'acordió: David Gorda, segon premi, i amb el primer premi també desert. Els premiats s'incorporaran al Pla de Concetts de Jo· ventuts Musicals d'Espanya, que fa al voltant de 250 concerts anuals. També podran accedir a intercanvis internacionals, enregistrar el seu primer disc en solitari o actuar com a solistes amb orquestra. R 21 321 CRÍTICA Interpretació excepcional de la Novena de Mahler en les mans d'Ivan Fischer Palau 100. Budapest Festival Orchestra. Dir: lvan Fischer. Schubert: Simfonia "Tràgica"'. Mahler: Simfonia núm. 9. Palau de la Música Catalana. 29 d'abril de 2004. per LLUÍS TRULLÉN a Simfonia núm. 9 de Mahler configura, juntament amb la Cançó de la terra i !"'Adagio" de la Simfonia núm. 10, la denominada "Trilogia del comiat". Quan Mahler va escriure la Novena entre 1909 i 191 O, veia molt pròxima la seva mort, arran d'una malaltia cardíaca agreujada des del fatídic any 1907: mort d'una de les seves filles i final de la seva col·laboració amb l'Òpera de Viena. La Novena és l'adéu a la vida de Mahler. el comiat de la terra i de la natura, la profunda desesperació, que arriba al zenit de l'expressió en !"'Adagio" final, en què els sons de les cordes es fonen amb un silenci ple de transcendència com a punt i final d'un trajecte iniciat pel sublim "Andante comodo" i els dos temps centrals, )"'Scherzo" i "Rondo", que amaguen sota els ritmes vius un tràgic destí. Interpretar la Novena de Mahler suposa enfrontar-se a una obra que reclama més que no pas un gran desenvolupament tècnic orquestral, una dicció nítida i una elaboració correcta de tots els temes plantejats per les seccions orquestrals. Esdevé un repte, un profund sentiment emocional, una transcendència i unes sensacions que s'han de desplegar durant un discurs que des dels L 236 22 322 primers compassos ha de tenir com a punt de mira. i com si es tractés d'una immensa línia sense fissures, el silenci del final del darrer moviment. I van Fischer i l'Orquestra del Festival de Budapest van actuar en la temporada Palau 100 arn b un programa que a més d'interpretar la Simfonia a'Iràgica" de Schubert, una obra en la qual l'Orquestra va demostrar la seva vàlua en totes les seccions. amb unes fustes plenes de calidesa disposades sobre l'escenari davant de les cordes, i en què la direcció de Fischer -atenta, meticulosa, detallista, refinada en el lirisme de l'obra- permetia descobrir el talent que els músics d'aquesta formació són capaços d'assolir en cadascuna de les seves intervencions. Un Schubert amb ressons beethovenians, recreat amb elegància vienesa i amb refinament romàntic va precedir, doncs, la interpretació de la Novena. Fischer va saber copsar el sentit profund de la simfonia mahleriana, la magnitud de la tragèdia que ha de defugir del so desbocat per reflectir la tristor, la serenitat, el comiat de la natura, la intensa força interior d'aquesta obra mestra. Excepcional des dels primers compassos de 1'"Andante", Fischer i l'Orquestra van plantejar un Mahler que a més de la qualitat tímbrica i la perfecció tècnica, assolia aqueU nivell de transcendèn- cia que exigeix la interpretació: sensibilitat i interioritat, control de la sonoritat inclosa en els moments de més demanda sonora, i per sobre de tot un refinament que va arribar al seu punt culminant en Ja conclusió de l'obra (amb una secció de cordes sensacional), en què el pianissimo final va tenir com a continuïtat un llarg silenci que el director va saber mantenir i el públic afortunadament va saber comprendre. Llums i ombres sota l'estel·la lunar - n mondo del/a /una de Franz Joseph Haydn. Llibret: Car. lo Goldoni. Josep Ferrer. Jon Plazaola. Christina Fa115. Eliana Bayon. Lucrecia Garcia. Aga ta Bienkowska. fi'IIJ. cisco Jiménez. Orquestra de Cambra del Conservatori del Liceu. Direcció escènica: lago Pericot. Direcció mu. sical: Josep Caballé. Teatre Lliure. 3 de maig de 2004. per J.C.C. a nova edició d'aquesta lloable iniciativa compartida enn·e el Teatre del Liceu i el Teatre Lliure dedicada a obrir el ventall Uric barceloní a propostes diferents i fresques inusuals en el quefer habitual ha ofert, de manera més ostensible de l'habitual, components de més d'un color. En el grat. el primer de tots ha estat el fet mateix de la seva continuïtat en un context de suficiència de recursos adequada. Després el nivell interpretatiu global que han ofert els set cantants, amb esment especial per a la parcel·la femenina i per al miJior josep Ferrer que hem vist mai en el principal paper protagonista. També Ja bona resposta de la jove formació orquestral, que confirma que el nivell mitjà dels músics locals està augmentant, amb totes les expectatives falagueres que això permet albirar. Finalment, i en un lloc destacat, la tasca de Josep Caballé com a responsable rou- L sical en un treball inleJ.Iigeru, carregat de consciència del tot que tenia a les mans -obra, intèrprets vocals, intèr. prets instrumentals-, i Ulli conducció menada amb una gran saviesa, de manera fluj. da, sense escarafalls, amb un sentit impecable de l'equiU. bri i l'elegància. De l'altra banda, podríem esmentar que l'obra, malgrat l'entitat del seu compositor. té més mèrits des del punt<k vista dels objectius de la ini· ciati va concreta -permet la mostració individualitzada de les capacitats canores i actora ls dels intèrprets, és lleu. gera i digerible, etcètera-. que no pas des de la perspectin de l'entitat musical estricta Per altra part, el muntatge ha perdut una gran part de la 1-a. lidesa de Ja idea global, pel forat de la insistència obses· siva en un aspecte de Ja proposta: Ja presència -s'hi avingués o no- de tres hiperprotagonistes efebs. Insistència que ha anibat fins a l'extrem de pertorbar e] caràcter es· sencial de la figura del protagonista, Buonafede. La veu del creador Avuimúsica. "Crea i toca". G . Mota tu, P. J. Bacchus, J. M. Granda, J. Codina, X. Boliart, Ch. de fong. l'tl. Par· do, intèrprets i autors. Auditori de l' SGAE. 22 d'abril de 2004. per F. TAVERNA-BECH eixant de banda les qualitats creatives o les interpretatives, l'experiència, certament, resultà interessantíssima; fins a cert punt era com escoltar una conversa amb el mateix compositor o fins i tot, en el cas d'aquells que a més eren intèrprets, diríem que Ja seva actuació ens va semblar ben diferent respecte d'aquella a què ens tenen habituats. En tot cas, l'Estudi cromàtic per a piano de Miquel Pardo, especialment quan interioritza la seva simple polifonia, ens va situar davant de D l'acte creatiu del compositor i ens deixà amb ganes d'escol· tar més obres de la seva per· sona! i imaginativa manera de treballar el so. Malgrat la sen· si ble diferència, les tres pece> de Motatu també van intere;· sar pel seu plantejament folklòric -en el seu cas el romanèl. Més complexes i no mancades d'interès van resultar les Flute varia tions de J. P. Baccbus,i igualment remarcable va sem· blar la rapsòdica Rev/1tal de_l. Codina, com també la tensiÓ sentimental, malgrat exc7sSOI en circumloquis formulans, de Tempo e sentimento de M.R. Ri bas. , k u d n e jl d ~ini· ¡~tia Jade acto- ~leu· ~ icta. ~ha ria- l' pel bses· pro· avin- ;pro- ~ncia ........... CRÍTICA Afanassiev mostra un.a visió. analítica de Beethoven z Chopzn ~ roconcert. Valeri Afanassiev, piano. Beethoven: Sout s •La Tempesta" i "Pastoral". Chopin: Cinc polonena ses.ePalau de Ja Música Catalana. 20 d'abril de 2004. per LL. T. aleri Afanassiev va actuar per primer cop al nostre país invitat per la temporada Euroconcert en un recital en què, amb obres de Beethoven i Chopin, va mostrar el seu talent i la seva particular manera d'enfocar la interpretació pianística. Afanassiev, nascut a Moscou l'any 1946, va obtenir l'any 1970 el primer premi del prestigiós Concurs Internacional de Piano Reina Elisabeth. Aquest fet li va propiciar actuar posteriatment a Bèlgica, possibilitat que va aprofitar per demanar asil polític i obtenir temps després la nacionalitat suïssa. Pos teriorment es va fincar a Versalles, on resideix actualment. Resulta impossible comprendre l'estil d' Afanassiev sense fer referència a la seva vida polifacètica com a músic. Redactor d'estudis musicals dedicats a Bach, Beethoven, Schumann, Chopin, aulOT de novel·les d'obres teatrals basades en els Quadres per a una exposició de Mussorgski o Kreisleriana de Schumann..., en definitiva és un artista que coneix en profunditat tot el món estètic i ~usicològic dels autors que mterpreta. Però aquest fet el convet1eix en un artista profundament reflexiu i analític, un pianista que enfoca les obres com grans estructures arquitectòniques i més que enfocar-les cap a la recerca d'una frase plena de bellesa o incidint en grans efectes de s?~oritat, planteja la seva viSia amb l'analitica musical sense concessions. Amb un V estil interpretatiu molt propi de l'escola pianística russa, amb una posició de les mans molt a l'estil Horowitz -amb els seus llarguíssims dits adoptant una posició més estirada que no pas arrodonida- va afrontar dues de les Sonates de Beethoven que gaudeixen de més celebritat, com són La Tempesta i Ja Pastoral, mentre que en la segona part va ofet;r cinc Poloneses de Chopin, de les quals la seva versió de l'Heroica (com si volgués emular Horowitz) va convertir-se en el punt més brillant del seu recital. Pianista que estructura amb claredat les frases, el discurs, que es pren el seu temps per incidir en el detallisme, mai no enfoca les versions sota el punt de vista de l'emotivitat. Tècnicament infal·lible, el seu Beethoven recorda més l'estil del plantejat per Gieseking que el de Brendel o Barenboim, per dir dos enfocaments divergents. Atenció a l'esh"Uctura i al discurs total en detriment del detallisme més emotiu produeixen que les seves interpretacions puguin tenir una certa sensació de fredor, però veritablement són un model de construcció formal i claredat del discurs. El seu Chopin de les Poloneses, seguí uns paràmetres similars. No incideix en canvis constants de color, sembla deixar de banda l'aspecte més emotiu de les obres, per incidir, això sí. en la claredat de la construcció formal. Una versió vigorosa i enèrgica de les Poloneses. però en certs moments mancada d'una certa emotivitat -que podem trobar en pianistes com Pollini, el màxim exponent de pianista analí~~ però alhora de la perfeccto sonora i exquisidesa expressiva-, van atorgar-hi un discurs expressiu de més vistositat i apassionament romàntic. Una versió, doncs, d'una claredat estructural diàfana però en certs moments mancada d'aquella volada romàntica pròpia d'altres enfocaments interpretatius. Lloable eclecticisme Avuimúsica. Quintet de vent de I'OBC. M. Bertran, A. E. Sebastià, P. f. Bacchus, X. Boliart, H. Wemer Henze, E. Ewanzen. Auditori de l'SGAE. 29 d'abril de 2004. per F.T.-B. V am escolta.r amb veritable interès el concert del quintet de vent de l'O BC que fonnen Ch. Farroni, flauta; Disa English, oboè; Larry Passin, clarinet; D. Thompson i Silvia Coricelli. Les seves lectures van posseir el do de la comunicativitat i de l'elegància en el joc delcolor i del dinamisme, a la vegada que es revestien de la necessària flexibilitat estilística per situar cada obra en la seva parcel-la estètica. Aixi, en la Suite de Moisès Bertran vam copsar l'admirable simplicitat del seu lirisme, ben recolzat en unes harmonies ben escollides; del Quilltet d' Antoni-Eranest Sebastià ens va interessar la seva lògica constructiva i un melodis- me àgil, mentre que en Timbres, variacions i fuga de Peter J. Bacchus vam admirar el temperament creatiu i alhora especulatiu per reelaborar un coral de Bach amb veritable contemporaneïtat, i sense caure en la pura i estricta arqueologia musicològica. Ja en la segona part, vam aplaudir una excel·lenl versió del Quintet de H. Werner Henze, una densa i personal partitura d'aquest compositor que té en els seus dubtes estètics el principal atractiu, per l'ampli ventall de suggeriments que ofereix la seva obra. Una suite de caràcter descriptiu titulada Roaring fork quintet del nord-americà Eric Ewanzen posà punt final al concert amb una música de ritmes vitals i riques coloracions. Una petita obra per a un gran violinista Temporada OBC. Orquesta Nacional de España. Kub,a Jakowicz, violí. Dir.: Pinchas Steinberg. Lalo, Xostakovitx. L'Auditori. 25 d' abril de 2004. _Eer F. T.-B. ertament, en cas d'aïllar-me en una illa deserta, no m'enduria la Simfonia espanyola, op. 21 de Lalo per satisfer les meves possibles ganes d'escoltar música. Tanmateix, vaig escoltar-la amb interès creixent i seguint l'actuació audaç, apassionada i valenta del jove violinista polonès Kuba Jako,vicz. L'elegància de la seva dicció i el seu fraseig. la plenitud i transparència del seu so violinístic van fer aquest miracle de seduir la sensibilitat musical servint-se d'una partitura que va poc més enllà de l'artifici tècnic o bé d'un virtuosisme posat al servei del pintoresquisme descriptiu. Fins a cert punt, la musicalitat de Kuba Jakowicz va ésser prou poderosa per dignificar tol l'espanyolisme de pandereta que puHula per la partitura de Lalo i que l'Orquesta Nacional de España, dirigida per Pinchas Steinberg, va oferir en C matisada versió. En la segona part, el públic va acollir amb emocionades ovacions una notable versió de la Cinquena Simfonia de Xostakóvitx, i és que orquestra i director van manifestar haver aprofu n_dit en el contingut emotiu de l'obra i evitar el perill d'incórrer en la pura espectacularitat del dramatisme que el compositor expressa amb la seva magistral orquestració. Argerich desplega el seu talent amb el Concert de Schumann Temporada OBC. Martha Argericb, piano. Dir.: FranzPaul Decker. Schumann: Concert per a piano en La menor. Ginastera: Glosses sobre temes de Pau Casals. Piazzola: Tangazo. Schubert: Obertura Rosamunda. I:Auditori. 28 de març de 2004. _Eer LL. T. L 236 24 324 a pianista Martha Argerich ha estat una de les artistes més aclamades de les darreres generacions. És una artista en què tècnica, sensibilitat, sonoritat multicolor i aprofundiment en les obres que passen per les seves mans assoleixen, en cadascuna de les seves actuacions, una dimensió musical que sembla estar a l'abast de pocs escollits del panorama interpretatiu. Argetich retornava a Barcelona amb la interpretació del Concert per a piano de Schumann, un dels compositors que com Rakhmàninov, Chopin, Bach, Messiaen ... , assoleix una dimensió musical única i pràcticament inequívoca. Argerich té la virtut d'assolir una sonoritat diàfana, la capacitat de submergir-se en pianissimi meticulosos, d'interpretar amb vehemència i fortalesa abassegadores els passatges que així ho reclamen, tot enfocat cap a una finalitat: extreure de l'obra el més mínim detall com a base per configurar una arquitectura estructural absolutament perfecta en la seva dimensió. És així com el seu Schumann escoltat a l'Auditori posseïa aquells dos vessants tan propis del piano del compositor alemany, aquella confrontació entre els personatges de Florestan i Eusebi us que vénen a reflectir el doble ves- sant de rauxa i reflexió. I per aquest motiu la seva versió del Concert semblava, en les seves mans, un veritable diàleg auti entre dues personalitats confrontades que en tot moment mostraven els punts més evidents de la seva personalitat: força i vehemència. lirisme i poètica refinada. un Schumann en què semblaven confluir tota la dimensió que apareix en altres obres del compositor, com la manera fantàstica amb què s'ha d'iniciar la Fantasia, el virtuosisme que exigeixen els Estudis simfònics, el món turmentat de la Kreisleriana, el lirisme de Carnaval o Papillons i, en definitiva, tota l'essència musical reflectida en el decurs de les obres mestres del compositor. El seu piano va ser de nou màgic, multicolor, perfecte en l'aspecte tècnic, d'un virtuosisme aclaparador, d'un refmament exquisit, i en definitiva a l'alçada que sempre ha mostrat aquesta pianista que, com els grans noms del piano de les darreres dècades, posseeix una sonoritat i una capacitat que li permet desvelar els secrets més recòndits que s'amaguen en les partitures. L'Orquestra, dirigida per Franz-Paul Decker, va estar a l'alçada deJes circumstàncies, tot assolint un acompanyament de primer ordre per a la solista, i obtenint un gran resultat interpretatiu en les obres de Ginastera i Piazzola programades en el concert. Veritablement, la presència d' Argerich va eclipsar musicalment i interpretativament la resta d'un programa en què l'Orquestra va mostrar novament la bona línia mantinguda tot al llarg d'una temporada que tindrà en aquest concert un dels seus punts culminants. A na María Sanchez, entre l'ària i ellied - Ana María Sanchez, soprano. Enrique Pérez de Guzman, piano. Verdi, Verdi-Uszt, Strauss, Granados, Toldrà Tu. rina. Gran Teatre del Liceu. 23 de març de 2004. ' per J.C.C. ls intensos aplaudiments que van coronar l'actuació de la soprano alacantina Ana María Sanchez demostren que el públic liceista va lliurar-se satisfet a l'art d'aquesta cantant, de presència ben espessa en la programació del nostre Teatre. Jo em petmeto dissentir d'aquest clima enfcrvot·it que es va acabar conculcant, perquè, sense menystenir els mèrits de l'artista, el considero excessiu. Crec que d'antuvi hi ha un problema de concepció del que és un recital de lied i el que ho és d'àries d'òpera. I un marc tan específicament operístic com el del Liceu afavoreix una certa confusió. Es tracta de dos tipus ben delimitats que tanmateix sovint s'encavalquen, sobretot quan el o la protagonista és una can- E tant com Ana María Sanche¡ d'historial rotundament de. cantat cap a l'escenari i no l'hemicicle. O el que és el ma. teix, a actuar amb decorat¡ molt menys sense. Hom voldria destacar el considerable esforç menat per ella, tot posant els seus esplèn. dids recursos vocals -fona. mentalment una veu plena i bella- al servei d'un altre món del seu propi i de les e~gèn. cies que imposa. Esforç reti· xil només en part, i afectat per la fredor i escassa expressi~i· tat que traeix, o així ho sem. bla, unes determinades limi· tacions a l'hora d'inteHeci\Ja. litzar i interioritzar els continguts dels textos poètics que ha de servir. Cantar amb la mateixa expressió i amb la mateixa linealitat una canço de taverna que un poema amorós romàntic, exemplifia de manera concloem el que pretenc indicar. Bona música de cambra a l'OBC Cicle de Cambra de l'O BC. Walter Ebenberger, violí; Josep Fuster, clarinet; Emili Blasco, piano. Homs, Hon· neger, Saint-Saens, Khatxaturian. I:Auditori. 8 de rnllllf de 2004. perJORDI SALAZAR n any més I'OBC ha organitzat un cicle de música de cambra a càrrec de diversos professors de l'Orquestra, una iniciativa que resulta tant enriquidora per als intèrprets, en poder exercir de solistes i abandonar, momentàniament, la seva condició de músics de plantilla, com per al pú· blic, que pot adonar-se de qualitats dels instrumentistes que a vegades passen desapercebudes durant els recitals simfònics que l'Orquestra ofereix setmanalment. En aquesta ocasió vam poder assistir a un eclèctic programa que començà arn b els intimistes U Tres Rhumbs per a clarinet sol dc Joaquim Hams, obra de gran dificultat tècnica i molt exigent per a l'intèrpret, i que el clarinetistuJosep Fuster va executar amb notable precisió. La Sonatina per a clarinet i piano d' Arthur I ronneger, que tot partint de l'esquema clàssic de la sonata incorpora novetats rítmiques característiques del jazz, fou la següent pàgina interpretada; se- guida de la més tradicional StJ. nata per a clarinet i piano de C. mille Saint-Saeos, de Uenguat~ postromàntic que denota una marcada influència de la producció cambrística de Johar.ne! Brahms. En ambdues obres Josep fu¡. ter reeixí novament, si bé en aquest cas comptà amb la col·lt boració del pianista Emili BI.Js. co, que oferí un inestimable suport harmònic a l'instrument~ lis ta. La vetllada frnalitzà ambd Tercet per a viol{, clarinet i piano del compositor d'origenar· meni Aram Khatxaturian.l'oln del qual dissortadament enca11 no figura de manera habitual ell els nostres programes de con· cert. La peça, de textura con: trapunt:ística molt elaborada, 1 amb nombroses al·lusions al folklore musical. tingué una Iee· tura dels intèrprets esmentats -als quals s'afegí el violinist~ Walter Ebenberger- de gran ag¡· litat i amb una exactitud miHimètrica. característique! sense les quals hauria frac.~s~t la temptativa d'oferir-ne Iopü· ma versió que vam escoltar. ..,...••,.. _. C RÍTI El Requiem de Verdi com a comiat de temporada Temporada OBC. Orfeón Donostiarra. Ana María Sanchez soprano. Tea Demurishvili, mezzosoprano. Alejand~ Roy, te~or. Kwang~hul. Youn, baix. _Dir.: ~rne~t Martínez Izq01erdo. Verd1: Mtssa de Requtem. I.; Auditori. 2 de maig de 2004. per LL. T. rel per plèn- 'Ona. •na i món ~è~· ¡;etl· ~~ ;SIVI· sem. lirn~ CIIJa. e~ ~tic> amb Ib la aoçó lema lifica que dSo- eCa )atg.¡ 1 una pro· tr.nes con· tda,i rs al ~IN· rtats nísta 181 titud ques assat òpt~ r. a temporada 2003-04 de I'OBC va arribar al seu punt nnal amb la interpretació del Requi em de Verdi en una versió en qu~ va tenir lacoHaboració de I'Orfcón Donostiarra (reforçat per unil quinzena de membres dc I'Orre6 Català), i que va COITOborar que l'extraordinàl'ia agrupació coral continua mantenint aquella qualitat interpretativa que l'ha convertida amb el decurs dels anys en un punt de referència mundial. Considerada una de les obres més cèlebres de la història de la música, posseeix, com ja és prou sabut de tots els melòmans, uns atractius muskals que el converteixen, juntament amb el de Brahms, Brillen, Mozart o Fauré, en un dels Requiem que en paraules del director Ernest Martínez lzquierdo, "m'ha semblat més terrenal, central en una por d'allò més humana davant del trà11sit de la mort ". La força colpidora del "Dies ira e", la sensibilitat lírica del "Hostias et preces", !"'Introit us", amb els seus pianissimi tan plens de mistel'i i sensibilitat ... , el Requiem esdevé una obra mestra, una obra allunyada del sentit operistic verdi à i en què les veus del cor, els solistes i l'orquestra han de configurar una atmosfera musical que ni els sobtats canvis de dinàmiques, ni la diversitat de tempi ni els continus contrastos trunquin una línia musical que s'ha de mantenir des de l'.lntroitus'' fins al ''Libera me•. La versió no va caure en un excés de vehemència ni en un sentit que abusés d'un aspecte melodramàtic. La visió fou serena, clara en la concepció, recolzada per un quartet de v~us solistes realment excepCionals (amb Ana María Sanchez resolent a la perfecció els esculls als quals s'hn d'afrontar en el darrer apartat dc l'obra), PCI' una orquestra que va copsar a la perfecció Ja riquesa de ~1atísos que compot1a la seva mterprclació i amb un Orfeón DonostiatTa, com sempre excepcional, amb aquell L lliurament, claredat de fraseig, fortalesa i sensibilitat que expliquen el perquè han cantat aquesta obra al costat de la mítica Filharmònica de Berlín diligida per Claudio Abbado, entre desenes i desenes de recreacions que han realitzat durant la seva centenària tnjectòria. La interpretació va tenir uns moments d' una altíssima qualitat interpretativa. Ja l'entrada dels solistes, en el "Kyrie eleison", va permetre copsar la qualitat del quartet vocal, corroborada durant totes les seves intervencions. Ana María Sanchez va exhibir una veu plena de potència, sensibilitat en el timbre, refinament expressiu i idònia per endinsarse en papers verdians i per afrontar els esculls del darrer apartat del Requiem. Tea Demurishvili, la mezzo georgiana que ha cantat nombrosos rols verdians i que posseeix una veu d'una àmplia tessitura, de la qual sobresurt un centre vocal summament refinat, compta també amb una expressió de gran elegància. Aleja nd ro Roy, impecable en els esculls de les notes més altes del registre, també va dotar les seves intervencions de gran projecció sonora i un refinament expressiu de gran bellesa. I l'excepcional veu del baix coreà Kwangchul Youn, prou conegut del públic liceista. del Festival de Bayreuth, col·laborador habitual de les grans orquestres alemanyes, va oferir unes intervencions realment excepcionals. Pel que fa a l'Orquestra, va mostrar una gran qualitat interpretativa -en alguns moments fins i tot amb un cert excés de sonoritat-, però sempre atenent a la conjunció amb les veus, per recalar en el dramatisme interiorítzat i humà de l'obra. Vam gaudir, doncs. d'un Orfeón Donostiarra impecable - lògicament, ple de força i apassionament en el ''Dies irae" o en la claredat de veus en els contrapunts del "Libera me"1, en definitiva, una versió dirigida per Martinez Izquierdo que va renectir el bon moment dc I'OBC d'una brillant temporada que ara tot just acaba. CA El refinament de la veu de Cecília Lavilla, al servei de la música francesa i espanyola Els Diumenges al Palau. Cecília Lavilla Berganza, soprano. Juan Antonio Alvarez Parejo, piano. Fauré, Duparc, PouJenc, H ahn, Sor, Falla, Toldrà, Vives, Turina, Obradors. P alau de la Música Catalana. 25 d'abril de 2004. _per LL. T. mb música francesa i espanyola, Ja soprano Cecilia Lavi lla acompanyada al piano per Juan Antonio AJ. varez Parejo van actuar en el cicle Els Diumenges al Palau en un recital en el qual els dos artistes madrilenys van demostrar el millor de les seves grans qualitats interpretatives. La veu de la soprano, si bé no gaudeix d'una projecció molt àmplia, sí que posseeix una qualitat que la fa idònia per interpretar el repertori clàssic de tots els gèneres i, per sobre de tot, obres Uederístiques. De Cecília Lavilla Berganza destaca per sobre de tot el seu refinament, la seva elegància vocal, idònia per interpretar la música dels autors francesos, com Poulenc o Fauré, i per submergir-se en la deliciosa A Chloris de Hahn, amb una delicadesa expressiva que justifica plenament els èxits que ha aconseguit en els seus recitals i intervencions operístiques realitzades principalment a Espanya. El centre vocal de la seva tessitura ês de gran bellesa i la seva manera de cantar i d'a- A profundir en els textos de les cançons repercuteix en el fet que escoltar les seves recreacions suposi un gran plaer auditiu per als oients. Aquest refinament resultava idoni per endinsar-se en les obres dels autors francesos abans esmentats, però també per incidir en la música de Toldrà (llàstima de la pronunciació en obres com Abril o Maig amb paraules de Trinitat Catasús), d'Obradors o Ferran Sor. Sempre gaudint d'un acompanyament pianístic de primer ordre a càrrec d'Alvarez Parejo -un dels millors pianistes espanyols en aquesta disciplina-, la veu de Cecilia Laviii a s'endinsava una vegada i altra amb encert en cadascuna de les cançons que va oferir en el seu recital al Palau, tot corroborant que la seva veu i la seva elegant manera d'estar dalt de l'escenari resulta idònia per afrontar aquest repertori que exigeix per sobre de tot elegància i sensibilitat, tal com ens ha demostrat la llarga llista de sopranos i mezzos espanyoles que amb tant d'encert s'han endinsat en una música tan deliciosa i sensible. 236 ···················································································································· Entusiasmant-se mnb Achúcarro Temporada OBC. Joaquín Achúcarro, piano. Direcció: Ernest Martínez-Izquierdo. Falla, Ravel i Rimski-Kórsakov. L'Auditori. 14 de març de 2004. ~r F. T.-B. l rigor, l'honestedat. el sentit poètic de la seva expressió i molt especialment l'equanimitat de la seva interpretació -ben propera als ideals de Ravel que recomanen "limitar-se a tocar el que està escrit·són les qualitats que proporcionen caràcter i humanisme a les versions del pianista Joaquín Achúcarro. Certament, amb ell adquireixes el convenciment de trobar-te veritablement amb l'esperit i l'essència de la música que escoltes. És ai~1 com Las /IOChes en los jardines de Espatla de Falla i el Concert per a la mà esquerra de Ravel van mostrar tola la seva decidida coloració i poesia amb la pulsació profunda i ensems vit1uosística d' Achúcarro, en què l'Orquestra va res- E pondre amb entusiasme encomiable. malgrat un cert encorillarnent de la direcció, e.xcessivament accelerada i nerviosa d'Ernest Martínez lzquierdo. l potser per aquesta tendència a centrarse en el ritme i en el detall colorista, el bellíssim poema de Schelterezade de Rimski-Kórsakov va quedar reduït a un seguit d'imatges amb colors no sempre suggestius. D'aquesta manera, el contingut es transformà en pura anècdota que no deixava albirar el sòlid entramat d'una música en què fantasia, descripció poètica i pensament simfònic s'amalgamen en una admirable unitat. Igualment, en aquesta obra cal destacar l'exceJ.Ient intervenció d' Angel jesús Garcia, amb un violinisme que evocava admirablement el protagonisme de l'esperit femení que alena en tota l'obra. 25 325 _.wwA··-m•• CRÍTICA L'elegància del Gabrieli Consort, al servei de la Passió segons sant Mateu de Bach Fundació '1a Caixa". Gabrieli Consort & Players. Dir.: Paul McCreesh. Passió segons sant Mateu de J. S. Bach. Palau de la Música Catalana. l d'abril de 2004. Els dilemes de la contemporaneïtat Nous Repertoris-Música XXI. Alumnes de Grau Supt. rior de l'ESMUC. Guinjoan, Lalanza, Amargós ¡ Nacbo de Paz. Auditori de l'SGAE, 20 d'abril de 2004. Avuimúsica. Aguts i greus. Marta Fiol, soprano. Rafael Esteve, contrabaix. J. M. Balanyà, J. Rodríguez-Picó, A. Bofill, A. Charles, J. Rossinyol, L. Berio, J. Nuix, A. Lewin Richter, S. Fidemraizer, J. Cage. Auditori de l'SGAE. 22 d'abril de 2004. per F. _T-B·. embla que és a partir dels temps dc Wagner que el concepte de la contemporaneïtat adquireix carta de naturalesa en el camp de la creació musical. En temps anteriors s'era compositor d'èxit o de renom, des de l'època de l'autor de Parsifal ésser contemporani es convertí en una qualitat més per tenir en compte, com un valor afegit pel que significava de progrés de l'ofici creatiu. Ara ésser contemporani o bé avantguardista és una qüestió enigmàtica. Què significa: ¿posseir l'audàcia per trencar esquemes establerts o bé simplement assumir unes modes vigents?, ¿o fins i tot despreocupar-se de la història i fer música tal com raja?, o bé, al marge de conceptes i preceptes, ¿la contemporaneïtat consisteix a omplir artesanalment els pentagrames o els papers d'enginyosos grafismes? En certa manera, la dita música contemporània, planteja a l'intèrpret una especialització que a vegades no solament confon, sinó que també impedeix l'accés al contingut de l'obra. Àdhuc, els musicòlegs quan afronten superficialment l'anomenada música contemporània, semblen fer exercicis d'inútil acrobàcia litet·ària per evitar un possible error de valoració en el que no entenen i que inevitablement han de judicar. En definitiva, vam escoltar un concert en què els alumnes intèrprets estaven excessivament preocupats per la precisió i puntualitat de les seves lectures, preparades a S per LL. T._ elicadesa, sensibilitat, sobrietat, elegància, refinament. .. , amb aquests tennes podríem definir la interpretació que el Gabrieli Consort dirigit per Paul McCreesh va oferir de la Passió segons sant Mateu, que com cada any pels volts de Setmana Santa la Fundació "la Caixa·· ofereix al Palau de la Música Catalana. Una interpretació que va comptar amb especialistes en la interpretació de la música amb criteris històrics, amb un equip de solistes del qual a darrera hora la soprano Deborah York -un dels màx.ims atractius de la versió- va haver de ser substituïda a causa d'una indisposició per la soprano Mhairi Lawson, habitual col·laboradora del conjunt anglès. La versió, el cor del qual l'integraven els mateixos vuit solistes vocals, i amb les dues orquestres habituals, fonnades cadascuna per dotze instrumentistes, es va caracteritzar per la intimitat, el refinament i una elegància en el traç que permetia coJToborar que cadascun dels components, tant vocal com instrumental, posseeix unes qualitats de solista dc primeríssim ordre. Paul McCreesh, un dels directors més aclamats en el camp de la interpretació de Ja D 236 26 326 música del barroc, aposta per una lectura de la Passió que aprofundeix en la sensibilitat, en la qual cadascuna de les àries sigui interpretada amb el màxim refinament expressiu i en què instrumentistes i veus assoleixin idèntic protagonisme. Com a exemple, l'extraordinària interpretació de la viola de gamba Reiko lchise, o la dels principals solistes de corda j vent, magistrals en totes les intervencions. La veu del tenor Joseph Cornwell. un Evangelista amb un color de veu idoni per afrontar les complexitats a què s'ha de fer front, i la bellesa de timbre del baix Peter Harvey, sempre acompanyat excelsament pels violins en les seves intervencions com a Jesús, van sobresortir en la interpretació, sempre enfocada cap al vessant íntim i refinat, més que no pas l'excessivament dramàtic i vehement plantejat per McCreesh. La versió serà recordada pel seu refinament, per la qualitat de les veus dels solistes vocals, com Julia Goeding, Diana Moore, }ames Oxley, Stephen Loges, Daniel Taylor i Mhairi Lawson, i pel fet de corroborar que el conjunt Gabrielli Consort & Players continua ocupant, després de més de vint anys de trajectòria, un dels llocs preferents en el camp interpretatiu de la música del barroc. consciència, però mancades d'emoció i comunicativilat unes obres de notable virtu; sisme compositiu i, per tllnt. dignes per merèixer els premis que els havien atorgali complementant el programa amb una de les primeres composicions de Guinjoan, Trois Mouvements, per a clarinet, bateria i piano escrita el1965 i de bella estructuració, i un Trio per a flauta, com anglès i clarinet d'Amargós, datatdd 1980, de suggestius trets jazzistics, malgrat una certa parsimònia de la traducció. Una altra paradoxa, el <Xlllcett "Aguts i greus" ens va per sar en relleu que l'avantguar· da ja és rereguarda, perquè les obres avançades i d'inne· ga ble poder suggestiu que vam escoltar van ésser The wonderful widow of eighteen spríngs de Cage, Sequenz/J 111 de Berio i Six Sangs de La· win-Richter amb textos d'E. E. Cummings, datades res· pectivament ell944, 19o6i 1992. Així, exceptuant la in· quietud per a la recerca per profunditzar en un contingut vivencial de J. M. Balanyàeo la seva Radiografia de lo nit. malgrat les intervencions emo- cionades, vitals i alta· ment comunicatives de Mar· ta Fiol amb 1a brillant rèplica del contrabaixista Rafael Esteve, obres com Parella de· sapare/lada de J. Rodríguez· Picó, Cants d'A. Charles. Atentament de f. Nujx i Uno fenestra aperta de jordi Ros· sinyol, no van passar d'un C:rt caràcter epigonal de tende~· cies estètiques gairebé pen· el i tades i potser per la seva sinceritat i voluntat de no ui· trapassar el sentit del verb van resultar més interessants. 4WW§MMWWI*+ CRÍTICA La Passió segons Rufus Müller Traetta, novament a Montpeller ~bercamera. The Academy of Ancient Music. Dir.: Paul Goodwin. Passió segons sant Joan de Bach. L'Auditori. jl de març de 2004. Antigona de Tommaso Traetta (llibret de Marco Colte- per LL. T. a Passió segons sant joan o, més adient- L res· to6i a in· lper ngtn ~ell ¡nit, ¡ans alta· ~lar· plica I Es· Ide- ;ue.z· ries. Una Ros· cert tlèn· ;en· seva :¡ui· ~erh mts. ment, després del que es va escoltar a l'Auditori, la •passió segons Rufus MüIJer". El cert és que escoltar aquest tenor com a Evangelista en l'obra de Bach suposaendinsar-se en una recreació que pràcticament només ha assolit amb idèntica perfecció una veu com la del mític tenor I!ric Peter Schreier. Müller, que va cantar tots els recitatius de memòria, va ser sens dubte l'epicentre interpretatiu d'una Passió segons santJoan d'una qualitat interpretativa de primer ordre. La presència d'un dels grups més prestigiosos especialitzats en la recreació de la música barroca, com és The Academy of Ancient Music, dirigida per Paul Goodwin, i amb un conjunt de solistes de primer ordre amb les veus del baix Michael George, la soprano Nancy Argenta, el contratenor Michael Chance, el tenor Mark Wilde i el baix Andrew Foster-Williams, ja garantia un èxit poc més que absolut en la recreació d'aquesta emblemàtica obra bachiana. 1el cert és que la recreació va assolir aquelles fites interpretatives que ja a priori calia esperar. Goodwin va oferir una versió que, aprofitant l'altíssim nivell tècnic dels membres de l'orquestra i del cor, es basava en una refinada sensibilitat, tot incidint en el punt just de dramatisme, i configurant una narració dels fets sempre atenta a desglossar al màxim la perfecta musicalitat bachiana, i incidint per aquest fet en el sentit de les paraules i de la música en idèntica proporció. Va ser una versiócanegada de sentiment i sensibilitat, de dramatisme i de dolçor poètica. dc gran elegància en la seva narració i, per sob1•e de tot amb tola la càrrega emotiv; que sempre cal manifestar quan s'interpreten ob1·es de la dimensió de la Passió segons sant joan, de sant Mateu o bé la Missa en Si menor, per esmentar tres monuments bachians. Certament, reunir uns solistes, una orquestra, un cor i un director, tots màxims especialistes en la música de Bach, afavoreix que la versió no tingui cap fissura interpretativamenl, en conèixer de cada&cun que cada intervenció proporcionarà un nivell interpretatiu de primer ordre. Escollar Michel Georg, una veu idònia per a jesús, d'un color bellíssim i perfectament diàfana en tota la seva tessitura; la tantes vegades aplaudida veu de la soprano Nancy Argenta. una de les sopranos que s'ha erigit en màxima especialista en la interpretació dels oratoris barrocs; la sensibilitat del contratenor Michale Chance, extraordinari en la recreació de les àries, o les veus del tenor Mark Wilde i del baix Andrew Foster Wtlliams, absolutament perfectes en els seus diferents rols, va configurar unes intervencions vocals de primerissim ordre interpretatiu. Un cor diàfan, de sonoritat potent i alhora equilibrada, refinat i poètic en els corals, majestuós en els cors, ajudava a co1úigurar aquest marc interpretatiu idoni per a la recreació de la Passió. Però sens dubte la veu de Rufus Müller, que ha cantat en desenes d'ocasions -i que també ha enregistrat-la Passió segons sant Joan amb Gardiner, va sobresortir per damunt d'aquesta extraordinària interpretació. Tunbre vocal idoni, claredat en la línia melòdica, dramatisme en la narració dels fets, sensibilitat, elegància en cadascun dels punts de la seva tessitura, no hi ha dubte que Müller ha esdevingut eJ màxim especialista actualment en la recreació dels compleltOS rols d'Evangelista d'ambdues passions de Bach, i per això va convertir-se en la perla interpretativa d'aquesta recreació paradigmàtica de la Passió. Uini). Orquestra Les Talens Lyriques. Cor de l'Òpera de Montpeller. Direcció musical: Christopbe Rousset. Direcció escènica: Eric Vigner. Òpera de Montpeller (Tbéatre Comédie). 26 de març de 2004. per J. MALUQUER n el número 198 d'aquesta Revista ja parlàvem de la reposició d'una òpera oblidada de Tommaso Traetta, /ppolito ed Aricia, que havia rescatat l'a ny 1999 el Festival de Martina Franca. Donàvem notícia que el director, Christophe Rousset, havia fet un enregistrament d'una altra òpera de Traetta, la més famosa, Antigona. Ara l'hem poguda veure escenificada amb els mateixos director, orquestTa i dues de les protagonistes, María Bayo i Laura Polverelli. L'òpera és excel·lent. Els duos de dos personatges, Ismene i el pretendent d'Antigona, Emone, són exquisits i van ser superbament interpretats per les mezzos Marina Comparato i Laura PolvereiiL Les dues obertures són també antològiques, com també el subratllat musical en la desesperació de Creont. Un parell d'àries d'Antigona, remarcables, també contribueixen a la bona sensació global. Christophe Rousset, com és habitual, va saber dotar de vida la música. Ens va regalar el detall de dirigir tot tocant ell mateix el pianoforte, instrument idoni, atesa la data de composició de l'òpera, 1772. Sobre qui cal posar alguna reserva és la soprano que encarnava el rol protagonista, María Bayo. Exalçada en la premsa barcelonina per un respectat col·lega arran de la funció del 21 de març, no podem subscriure la seva valoració en la sessió del 26. Ja sabem que no hi ha dues funcions iguals i que la gravidesa de la soprano navarresa, que l'ha obligada a cancel·lar funcions a partir del juny, també hi pot tenir el seu paper. Maria Bayo va anar a la seva, amb un volum de veu que desequilibrava la lliçó d'estil de les dues mezzos i que no s'adeia amb la llarga tradició montpellerina d 'oferir acurades versions de Monteverdi, Cavalli. Lully, del mateix Traetta i àdhuc de Mozart. Tampoc les seves ornamentacions vo- E ca ls no van ser precises. Molt discrets els tenors Kobie van Rensburg i John McVeigh en els rols de Creont i Adraste. Traetta, que en el moment de compondre l'òpera havia substituït Galuppi com a director musical de l'Òpera de Sant Petersburg, va voler plaure Caterina n canviant el final d'Antigona. Condemnada a mort, Creont, que ha d'ésser rígid per acreditar la llei, en comptes de ser-bi inflexible es commou i es dol que l'exercici del poder li hagi fet perdre els sentiments naturals, i la perdona. La tsarina, en canvi, no va tenir el mateix bon cor i, acusat d'haver difós un libel contra ella, va fer enverinar el llibretista Marco Coltellíni, que ja duia una llarga trajectòria d'insubmissió al poder tant a la seva terra natal com a la cort de Viena. Eric Yigner, que va voler resoldre la incomoditat que als directors d'escena actuals els suposa haver de jugar, en versionar un espectacle clàssic, amb túniques i columnes, va optar per vestir les dues germanes, Antígona i lsmene, amb la moda Cacharel dels anys setanta i tots els figurants amb combinacions diverses de quadres i ratlles blancs i negres, com els decorats, intricadíssims, i que es volien inspirats en Joan Miró. A més, va voler corregir la plana al que era l'originalitat argumental d'aquesta obra, ja que malgrat que hi hagués l'escena del perdó, Antigona romania inert i se n'anava cap al món de les ombres amb els mateixos gestos que Eteocle i Polinice, els seus germans morts en un enfrontament, ben interpretats actoralment per dos bessons ben plantats, els germans Grégoire i Sébastien Camouzet. 236 27 ......... _. CRÍTI C A Concertisme de cobla, entre la tradició i la novetat No sols de companyia viu un bon espectacle de ballet Cobla, Cor i Dansa al Palau. Cobla Sant Jordi-Ciutat de Barcelona. Anna ComeUas, violoncel. Santi Molas, percussió. Dir.: Xavier Puig. E. Toldrà, E. Casals, f. Serra, X. Pagès, J. LI. Guzman, J. Homs, R. Ferrer, M. Ol· tra. Palau de la Música Catalana. 27 de març de 2004. English National Ballet. Coreografies de Christopbcr Hampson, Derek Deane i MiehaJe Corder, sobre música de Francis Poulenc, Txaikovski i diversos autors de bandes sonores radiofòniques britàniques. Gran Teatre del Liceu. 14 d'abril de 2004. per J.C.C. a presència d'una companyia tan notable com l'English National Ballet no ha pogut impedir la sensació de camí erràtic de la programació d'aquest art del nostre Teatre. l això ha estat així. no perquè la companyia anglesa no sigui un conjunt important. i un equip artístic d'una considerable -no pas excepcionalcategoria. sinó perquè a la fi del recital hom acusava un cert regust d'insatisfacció. que allò, tot i sent prou atractiu, hauria pogut ser-ho força més; que, en definitiva, un repertori més exigent i menys acomodatici hauria pogut fornir atractius més quallats. Que. en definitiva, el potencial mostrat era només una part d'allò passi- L per F.T.-B. i ens atenim a l'afluència de públic, es pot dir que el cicle Cobla, Cor i Dan· sa al Palau ja té el seu lloc inqüestionable en la temporada musical barcelonina. Amb tot. a la sèrie potser li manca una incidència més gran en el sector actiu de l'audiència, és a dír, d'aquells melòmans que no es limiten a consensuar la major o menor bondat d'unes interpretacions, sinó que exigeixen al concert no solament una funció cultw·al, i també un sentit social que l'insereixi en l'evolució històrica de la nostra època. D'alguna manera, tant en la programació com en la manera de presentar les obres, s'hi denota una cetta nostàlgia vers un passat gairebé immediat i sembla que la música per a cobla, amb una tradició que no ultrapassa les dues centúries, s'ha quedat ja tancada en un cercle de limitats recursos. Aquesta és una imatge envers la qual cal lluitar, ja que lacobla és un conjunt instrumental de grans possibilitats com a via per assolir creacions que, superant els indefugibles caràcters populistes, manifestin continguts d'autèntica transcendència estètica, ja sigui en el camp del veritable simfonisme -amb el que suposa d'assumir llegats com el beethovenià i el mahlerià-, com en el més específic de la literatura cambríslica -la qual cosa significa desenvolupar amb peculiar idiosincràsia les aporta· cians, entre d'altres, de Bartók, Stravinsky i Webem. S 28 328 En altres paraules, sempre resulta interessartt i alliçonador pouar en Ja tradició, si els compositors per escoltar són Toldrà, Enric Casals, Joaquim Serra o Rafael Ferrer, especialment si es fa amb la brillantor de la Cobla Sant Jordi-Ciutat de Barcelona i un director absolutament solvent com el jove Xavier Puig. I cal, però, insistir en la linia de la recerca com bo manifesta Oltra en la seva Marxa i fuga i l'il·lustre antecedent d'Albada, una sardana de renovador esperit de Joaquim Homs, i com també continuar plantejant nous reptes, com pot ésser la concertació de la veu del violoncel -de noble i ancestral tradició- amb la de la cobla -de tintes primitivistes i purament populars- com ho fa el jove Xavier Pagès en la seva Roda del temps, malgrat no haver resolt problemes d'equilibri sonor quan la cobla anorrea el discurs d'interessant desplegament virtuosístic del violoncel - fet, però, que no ha d'impedir lloar l'exceJ.Ient lectura de la violonceJ.Iista Anna Comellas de la seva particel·la. Ftnalment, referint-nos a l'estrena de Montserrat del meu cor, fantasia per a cobla i percussió de Josep Lluis Guzman, podem manifestar la impressió de ser davant d'un treball de profunda entitat musical, tant pel que fa al plantejament formal com en la disposició ins· trumental, malgrat possibles objeccions en la inclusió del vibràfon pel que significa de dissonància limbrica i, fins a cert punt, desestabilitzadara de la coherència discursiva de l'obra. ble. L'inicial Doub/e Concerto va oferír la nota més poc conven. cional, més oberta, en unacoreografia d'una notable con. sistència plàstica, amb el su. port escenogràJic brillant i una interpretació, com totes -aL~ò ha de quedar clar-, ajustadlssima. El segon acte d'Ell/aede/s cignes. sobre la base de laconeguda coreografia de Marius Peti pa i Lev lvanov, no l'a ofe. rir res de més notable, que -tomo a insistir-hi- el bon tre· ball de tot el conjunt i de les individualitats. Finalment. Melodv on tht Move va servir amb êlegància i refmament una coreografia tan espectacular com deJibe. radament vàcua, una vegada més interpretada amb acurada professionalitat. N aves sonoritats del vell acordió Avuimúsica. Esteban Algora, acordió. Realització tècni· ca: J. Lozano, S. Fort i P. Herrera. Bmeie, Posadas, Bermejo, Lewin-Richter, Polonio. Auditori de l'SGAE. 25 de març de 2004. per F.T.-B. embla que amb el retom -almenys en imatge- a l'acordió de botons, aquest instrument ha assolit un lloc en els or$ànics de Ja nova música. E:s així com l'acordió, després d'una llarga evolució des d'ésser un instrument diatònic, mitjançant la incorporació del teclat propi del piano i adqui· rir proporcions orquestrals quedava reclòs en les fun· cions musicals en sales i or· qucstrines de ball. Avui, amb el seu teclat de botons sem· bla reclamar l'atenció de la nova música. Si tot això és possiblement pu1·a anècdota. el que sí és cert és que la seva sonoritat, com el seu extens registre, l'han convertit en una suggestiva font sonora que a més S s'amalgama magníficamen1 amb les possibilitats dc l'e· lectrònica. Així es posà en relleu en l'interessant recital de l'acor· dionista Esteban Algara. que va posar a la consideració del públic l'elaborat i poètic Quodlibet lV de Gabriel Bmcic, tot interpretant a conti· nuació Snefru d'Aiberto Posadas i les subtileses sòniqu~ per a acordió sol de La oscu· ra l'iolencía del sol, un ex· cel·lent treball de Carlos Ber· mejo, com també la suggesri· va explanació timbrica de la Secuencia XIII d'Andrés Le· win-Richter, per acabar ~I concert amb La última p6CI· ma d'Eduardo Polonio, una partitura en què la coherèn· cia del discurs no impedeix el desplegament dels recursos coloristes dins d'una línia de lirisme imaginatiu. ........,.. C RÍTI CA Fer camí '";mporada OBC. Orfeó Català. Ewa Podies, mezzosoprano. Enric Lluna, clarinet. Dir.: Ernest Martínez Izquierdo. Torke, Guinjoan, Prokófiev. L'Auditori. 17 d'abril de 2004. _per F. T.-B. ~ co- ~us l:lfe- gue tre- : les the neta ~fia Jbe- ~ ~ r5 ~ent i l'e- l en tor· que •del ètic Brn- ~~ 1 ues SCIJ· ex- Ber· estile la Le· r el lóci·una rèn· ix el rsos ade rescindint de l'escàs interès de fave/in, partit u· ra circumstancial escrita amb ofici i ganes d'impactar per Michael Torke amb motiu dels jocs Olímpics d'Atlanta de 1994, l'interès del concert es va c-entrar en l'estrena del Concert per a clarinet i orquestra de joan Guinjoan, encàrrec de I'OBC, i l'audició d'Aleksandr Nevski de Prokófiev. Alhora que, destacant el ueball de l'Orquestra i la brillant participació de l'Orfeó Català, el públic va entusiasmar-se amb l'actuació de la P mezzo Ewa Podies i del clarinetista Enric Lluna. Aquest podria ésser el resum del concert que Ernest Martínez dirigí amb el seu tremp accelerat i una mica metronòmic quant al fraseig. Tanmateix i anant per pruis, cal manifestar la maduresa de Guinjoan per sublimar, en aquesta nova pàgina concertant, les experiències assolides en el seu ja llarg camí com a compositor (Trama, Concert per a violí, GIC, fondo ... ). S'ha de comentar també el mestratge simfònic i coral de Prokófiev per emocionar el poble amb una música de grans contrastos emocionals, en què el seu lirisme directe i dramàtic va ésser exposat amb bellíssima expressió per la veu plena i vellutada d'Ewa Podies i pel cant just, equilibrat i comunicatiu de l'Orfeó Català -<ada dia més convincent i eficaç en les seves actuacions. I cal no oblidar Enric Lluna, brillant solista d'exquisida musica Iitat per donar vida i significació a l'obra de Guinjoan. Dues joies del classicisme vienès Concerts Fòrum. Orquestra Barcelona Sinfooietta. Dir.: Francesc Llongueres. Haydn, Schubert. Auditori Winterthur. 29 de març de 2004. Eer J. SALAZAR_ C onsolidada com un dels gèneres orquestrals per excel-lència, la simfonia ba cridat l'atenció de compositors de tots els temps, des de Haydn fins a Penderecki, i s'ha sabut adaptar, en el decurs de la història, a les modes i a les tendències compositives de cada moment. Aquesta forma musical, atesa la seva importància, fou la protagonista del darrer concert del cicle Concerts Fòrum, titulat "Els clàssics de la simfonin", i que va anar a càrrec de l'OrquesI~ Barcelona Sinfonietta dirigida pel seu tituIar, Francesc Llongueres. , En prl~er lloc tinguérem 1oportumtat d'escoltar la Simfonia núm. 44 en Mi menor "Piinebre" de Franz joseph Haydn, en la qual ja s'estableix el que podliem dir-ne el patró arquetípic de la simfonia, és a dir, una estructura en quatre moviments, seguint l'esquema de la sonata, però amb l'afegitó d'un menueNo e trio, en aquest cas ocupant el segon temps de l'obra. La versió que n'oferí la Barcelona Sinfonietta estigué basada en uns criteris que intentaven reflectir la manera com es tocaven els instruments de corda fregada durant els segles XVIII i XIX -sense que l'arquet faci una total pressió sobre les cordes-, tal com va explicar Francesc Llongueres en l'assaig comentat que precedí el concert. El resultat fou una interpretació força equilibrada, plena de matisos. i en la qual es pogué copsar la bona tasca realitzada, tant pels músics com pel director, per in- Miscel·lània vetllada de lied català Nous Repertoris Música XXI. Mónica Zuzama Marta P~lo, M. Jesús de Arenzana, Maria Miró, sopra~os. Jor- di Armengol, Manuel Ruiz, forge Romero, Marc Pià. piano. Mestres, Lamote de Grignon, Comellas, Morera, Ortega, Oltra, Salvat, Vilaprinyó, Brotons. Sala Auditori de l'SGAE. 30 de març de 2004. .Per J,; SALAZAR om ja és habitual des d'edicions anteriors, el cicle Nous Repertoris Música XXI ha tornat a organitzar enguany tres concerts a càrrec d'alumnes dels principals centres de formació musical de la ciutat de Barcelona. La iniciativa té dos objectius ben clars: d'una banda, oferir l'oportunitat a aquests joves intèrprets de donar continuïtat a la seva carrera concertística; i de l'altra, pennetre que l'oiem conegui quin és l'estat de la qüestió de l'ensenyament de la música a casa nostra. En aquesta ocasió el recital va anar a càrrec d'alumnes de l'Escola Superior de Cant del Conservatori del Liceu, que oferiren un programa miscel·lani de lied català. Actuaren en primer lloc la soprano Mónica Zuzama i el pianista Jordi Armengol, que van interpretar dues cançons d'Apel-les Mestres, Rebequeria i Quin mal hi ha; una altra de Ricard Lamote de Grignon sobre un poema popular irlandès, No respiris, caseta, i fi. nalment les antillanistes Tonadas de ultramar de Joan Comellas, sobre textos del compositor. Zuzama va demostrar posseir uns excel-lents dots vocals, units a una gràcia no gens artificiosa per a la gesticulació, característiques idònies per al repertori operístic. C Vam poder escoltar a continuació la soprano Marta Polo, que té una veu molt suggeridora i plena de possibilitats expressives, i que oferí en companyia de Manuel Ruiz, al piano, dues tonades d'Apel-les Mestres, Misteri i La puntaire; una altra d'Enric Morera, L'enamorada; una cançó de Miquel Ortega, Memento, i dues més de Manuel Oltra, Niño i Jesús de Nazaret. La intèrpret següent fou la soprano M. jesús de Arenzana, acompanyada pel pianista )orge Romero, que cantà les Tres diades d'amor, sobre versos de Maragall, obra de joaquim Salvat; dos poemes de M. Montserrat Butxaca musicats per Jordi Vilaprinyó, i finalment el Romance de la Iuna, /una de Garcia Lorca, amb música de Miquel Ortega. Arenzana destacà per una veu de timbre colpidor, potser excessivament potent per al tipus de repertori que s'interpretava. I el concert fmalitzà amb la participació de la soprano Maria Miró, runb Marc Pià al piano. La cantant, tot mantenint el nivell qualitatiu demostrat per les seves companyes, oferí dues obres més d'Apel-les Mestres, Cançó trista i La generosa; seguida de La amante, sobre textos de l'anterior i amb música de Manuel Oltra, i per acabar Dos sonets d'en f. V. Foix de Salvador Brotons. ..................................................................................................................... ten tar buscar aquesta sonoritat ua l'antiga". Vingué a continuació l'esplèndida Simfonia ntím. 5 en Si bemoll major de Franz Schubert, obra que, com tantes altres del compositor. deixa entreveure una notable influència del classicisme vienès. En aquest cas, la versió fou més irregular, especialment en el primer moviment, en el qu11l Francesc Llongueres optà per una precipitació excessiva, tot ometent la repetició de l'exposició, i emprant, al nostre entendre, un tempo massa ràpid, que no permetia copsar del tot la riquesa melòdica del fragment. La resta de l'obra es desenvolupà de manera molt més òptima, especialment en el menuetto, al qual Llongueres sabé imprimir la força necessària, tot contrastant-lo adequadament amb el plàcid caràcter del trio. E! fina/e, enèrgic i desimbolt, fou objecte d'una interpretació molt apassionada, i serví com a immillorable colofó d'un concert que, atès el caràcter paradigmàtic de les obres que el configuraven, resultà molt complaent a l'o'ida. 29 329 ....._,.. _. CRÍTICA Entre Catalunya i les Amèriques Incògnita Messiaen Músiques Contemporànies. Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya. Dir.: Ernest Martínez Jz. quierdo. Des Canyons aux étoiles d'Olivier Messiaen. L'Auditori. 2 d'abril de 2004. per F. T.-B .. / s ben cert, Messiaen és un ~ompos!t~r d'acusat caracter mtsttc que ens parla de Déu i del cosmos. i és en aquesta temàtica marcada per la immensitat i la grandesa que a vegades la seva música esdevé difícil no solament d'interpretar-la, sinó també d'abastar-la. En Des canyons aux étoiles, Messiaen ens parla de Utah, la terra dels mormons, amb els seus imponents paisatges de gorgs, torrents, espadats i congostos de proporcions gegantines -tan ben descriís per Zane Grey en les seves novel·les d'amor i pistoles que llegíem en la nostra adolescència ... L'art de Messiaen és admirable en l'economia de recursos, que posa en joc per descriure de manera tan impres- E ~ ~ .... E3 el' ¡¡;¡· 236 sionant la seva contemplació d'uns entorns grandiosos i de les reflexions que li susciten prop de la divinitat i de la creació. Tanmateix, hom es qüestiona si tot aquest contingut gairebé metafísic no comporta el perill d'orientar-lo cap a un estatisme que anul·la la funció temporal del ritme, que ens deixa davant d'una imatge immòbil, sense relleus ni ombres, que solament ensordeix per la gairebé total absència de matisos i que en darrer terme fa la impressió d'una paret buida i grisa. En tot cas, i al marge de l'exceHent tasca dels instrumentistes de I'OBC, potser caldria preguntar-se si a la música de Messiaen no li hauria calgut una major accentuació en les seves dinàmiques i contrasts per agilitar el discurs sonor. Intel·ligent programa rus amb l'OSV Concerts Simròoics al Palau. Orquestra Simfònica del VaJtès. Àlex Alguacil, piano. Josep Lluís López, trompeta. Dir.: Salvador Brotons. Xostakóvitx: Simfonia per a cordes, op. 110. Concert per a piano, trompeta i orquestra de cordes núm. 1, op 35. Borodín: Simfonia núm. 1. Palau de la Música Catalana. 20 de març de 2004. perLL.T. a música de Borodín i Xostakóvitx va ser la protagonista del nou programa de la sèrie Concerts Simfònics al Palau, que amb la presència de l'Orquestra Simfònica del Vallès dirigida per Salvador Brotons tenia com a solista convidat el pianista Àlex Alguacil, primer Premi del Concurs Internacional de Piano Ricard Vtñes de l'any 2002. El concert es va iniciar amb l'extraordinària Simfonia per a cordes, op. 110 de Xostakóvitx, aquell Quartet núm. 8, op. I JO arranjat per a orquestra de cordes per Barshia i que el compositor va dedicar a les víctimes del feixisme, i que en el fons també anava dedicada a totes les víctimes del règim estalinista. Una de les pàgines més colpidores de Xostakóvitx, punyent, visceral, plena L 30 330 de fortalesa i portadora d'uns temes musicals que L'han convertit en una de les composicions més aclamades de tot el segle XX. La secció de cordes de l'Orquestra en va oferir una versió que s'atenia a les característiques més transcendentals de l'obra, amb una versió marcada per l'energia i el vigor en els temps extrems, i amb una profunda i punyent serenor en la versió del celebèrrím moviment lent. Del mateix autor va poder tomar a escoltar-se al Palau el Concert per a piano, trompeta i orquestra de cordes, amb el pianista Àlex Alguacil i el trompetista Josep Lluís López com a protagonistes. La versió va tenir punts d'indubtable interès, amb una demostració tècnica del pianista més que evident i amb unes encertades intervencions del trompeta solista. En certs moments va mancar una major incisió rít- Cor Vivaldi. Òscar Boada, piano i direcció. Vila, Talta. buU, Casals, Gumí, Morera, Wood, Gershwin, Panula Asheim, Peterson. Auditori Winterthur. 18 d'abril d~ 2004. per J. SALAZAR e Catalunya al Far West" fou el significatiu titol que donà nom al primer dels concerts de la tercera edició del cicle Les Quatre Estacions del Cor Vivaldi, iniciat un mes escàs després del retorn de la formació coral infantil de la seva gira americana, que l'ha dut a recórrer el Nord-oest dels Estats Units durant dinou dies i en la qual oferi amb gran èxit més d'una quinzena de concerts. No resulta estrany, doncs, que encara sota els efectes de la ressaca d'aquesta intensa experiència, el Cor Vivaldi decidís compartir amb el públic barceloní una selecció del repertori interpretat durant la tournée, i que, com molt bé resumia el lema del recital, estava integrat a parts iguals per obres d'autors catalans i nord-americans. Tmguérem l'oportunitat d'escoltar en primer lloc un tríptic musical de Josep Vua: Cançó de la sabatera, Cançó de patinar i Cançó de finestra, peces en les quals els elements propis de la música popular s'entrelliguen amb una escriptura refinada i en certa manera complexa. Les seguí el cèlebre Madrigal de CristòforTaltabuU -en una excel·lent transcripció per a veus blanques-, i Nigra Sum de Pau Casals, dues peces caracteritzades per una important càrrega introspectiva que en dificulta considerablement la interpretació. Clogueren aquesta primera part del concert l'AveMaria de Carles Gumí, amb importants re- D miniscències del romanticisme musical, i dues peces ja clà;si. ques d'Enric Morera, El testa· ment d'Amèlia i la Sarda11o dt les monges. En radical contrast, la ~ meitat estigué consagrada ala música coral de l'altra banda dc l'Atlàntic, amb la presènciade cançons populars adaptades ~r a l'oc.asió, com Colorada Trailo l'havanera La Paloma; i d'altres obres, com les de George Gecl!· win, que malgrat ésser d'autohan tingut un èxit i una difusió dignes de qualsevol cançó tradicional. Ens referim a Summerti· me, l've got rythm i Someoneto watch over me, gràcies a les quals vam poder comprovar can el Cor Vivaldi posseeix Iambe veus solistes de gran qualitat. Completaren el concert Music. when soft voices die de Charles Wood, Are you sleeping? de Ior· man Panula - versió anglesa del Frère jaa¡ues-, l'amena &e bot. Iii/e fam de Hils Hendrick As· heirn, i l'emotiva Hymnto {rt!tdom d'Oscar Peterson. Els exceJ.IenlS resultats acooseguits pel conjunt en aquest re· cita! ratificareD una vegada més que es tt·acta d'un dels cors in· fantils més importants deca..~& nostra, si més no en la seva modalitat> com ja ho acrediten e~ nombrosos premis nacionnls i internacionals que el Cor Vl'1l· di ha obtingut en la ja seva diJa. tada trajectòria concertística.! felicitem de passada al seu fun· dador i director, Òscar Boada, per haver desem·olupat un projecte tan enriquidor per a la mú· sica coral catalana. .................................................................................................................... mica i un tempo més viu en comparació amb altres versions, fet, però, que va quedar superat per la qualitat de matisos, per la realització de les dinàmiques, pel gust pel color i, en definitiva, es va demostrar que Alguacil posseeix unes qualitats indubtables per desenvolupar una intensa carret·a com a pianista. En la segona part, l'Orquestra del Vallès es va endinsar en la meravellosa Simfonia núm. 1 de Borodín, una obra de temàtica lírica, amb un rerefons romàntic evident, amb uns te· mes musicals que flueixen sota una claredat absoluta i qut lògicament posseeix una plet'J identificació amb les obres produïdes a Rússia en la plenitud del segle XIX. La direcció de Brotons va atendre a reforçar ellitisme de la partitura, ades· envolupar amb solvència elsas· pec tes més lírics de l'obra! a configurar, en definitiva. un quadre simfònic ple d'aquell romanticisme implícit en le; obres dels primers anys de producció de Borodín. •••§•·••m.. Sala d'audició: l'element definitiu lllè ilssita- de DuRANT MOLTS ANYS LA QUALITAT DE REPRODUCCIÓ D'UN EQUIP DE MÚSICA RESIDIA EN EL NIVELL DELS APARELLS QUE EL FORMAVEN, COM TAMBÉ DE LA COMBINACIÓ I DISPOSICIÓ A LES SALES. DES DE FA UNS ANYS, PERÒ, L A I MPORTÀNCIA DE LA SALA HA ESoBVINGUT UN ELEMENT IMPORTANT EN LA M ILLORA DE QUALSEVOL EQUIP. FINS I TOT ALGÚ L'HA ESMENTAT COM EL COMPONENT MÉS CAR DEL SISTEMA. ..P.~~.J.9..~!?..~.!:1~~~~~~--ç~~~~~-- Per aquests motius els darrers anys han aparegut companyies discogràfiques dedicades a la reedició partint d'enregistraments més acurats. Això ha modificat el nivell de reproducció, a més del fet que els reproductors de CD sempre han tingut un nivell tecnològic de reproducció superior aJs enregistraments. Ja fa molts anys que els reproductors de marques audiòfiles usaven conversors de 20 i 24 bits, fet ara usual en tots els productes, però que encara no han assolit els enregistraments com a estàndard. La dinàmica que podem assignar a les sales en relació amb la qualitat de reproducció ha seguit un camí similar al dels enregistraments. arrerament els establiments posen èmfasi especial en aquest aspecte i el presenten com un valor afegit a la simple venda, especialitzada, d'aparells d'altes prestacions en la reproducció musical. El primer aspecte que cal considerar és la disposició de tots els components, especialment els altaveus, i a continuació intentar tractar la sala per poder-hi controlar tot l'àmbit de freqüències o com a mínim les més negatives per a l'audició. Per aquest motiu la diferenciació entre l'audició d'un determinat sistema a la botiga o en un lloc particular pot esdevenir considerable en funció dels tractaments acústics aplicats. Tots aquests aspectes, només apuntats en aquesta presentació de fets, no són en cap cas generaUtzables i demanen sempre aconsellarse amb un professional amb formació i experiència. En cas contrari els efectes poden ser nuls o fins i tot negatius, especialment en )·'àmbit de l'estètica. En aquesta línia d'oferir un servei més acurat als seus clients, Wemet~ establiment si- D L s te· ~ lena proitud ~~ las- da un uell les pro- a darrera fita de qualsevol equip de reproducció denominat d'audiòfil és assolir una semblança molt propera a la realitat sonora d'un concert en directe o un enregistrament. Per poder aconseguir aquest objectiu cal, d'una banda, poder reflectir al màxim tota la infonnació que hi ha en el CD i, de l'altra, que l'enregistrament tingui una qualitat elevada. Els components que afavoreixen una reproducció de molt alt nivell són: l'equip de reproducció, la sala d'audició i els enregistraments que s'utilitzen. Tradicionalment, l'equip de reproducció ha estat el centre de totes les especulacions entom de l'objectiu de millorar la reproducció musical. Era la part a què els consumidors destinaven la major part ~el seu pressupost i on els especiahstes centraven les seves opinions. Els enregistraments han seguit una línia oposada, atès que és més recent l'interès de poder disposar de cedés de qualitat. Possiblement l'esgotament en l'anàlisi dels equips de reproducció va fer adonar-se de la importància d'un bon enregistrament en l'aspecte tècnic, evidentment. La percepció objectiva que produeix un producte d'aquestes característiques no passa per alt a ningú amb uns mínims de percepció i ni tan sols a cap equip de nivell (des dels més senzills fins als més sofisticats). EL PRIMER ASPECTE QUE CAL CONSIDERAR ÉS LA DISPOSICIÓ DE TOTS ELS COMPONENTS, ESPECIALMENT ELS ALTAVEUS. 236 31 331 •••t•·•••m•• tuat al centre de la ciutat de Barcelona, ha inaugurat una sala de grans dimensions on s'ban aplicat una sèrie de tractaments per obtenir el màxim rendiment a tots els productes que comercialitzen. Alguns, però, ja havien estat provats a les sales de més reduïdes dimensions que encara mantenen, però Ja seva aplicació en una sala de més dimensions ens permet gaudir d'unes reproduccions immillorables, especialment en el cas de música simfònica. La importància de la sala és, doncs, un element que cal considerar, i com més atenció parem a les seves qualitats, millors resultats n'obtindrem. Una sala nova sense cap tipus de mobiliari ni h·actament produeix una sensació que tots hem sentit en visitar un habitatge nou o reformat. Progressivament, hi posem mobles, generalment de fusta, cortines i altres complements que modifiquen el factor d 'absorció, amb la qual cosa la música esdevé més natural i agniida d'escoltar. A tall d'exemple tècnic podem esmentar que una sala ha de tenir un mínim de 500 m/s de reverberació per tal que els canals que formen la reproducció estèreo no s'interfereixin i, com a conseqüència, el perdem, amb la notòria degradació de la reproducció. I en aquest cas, la qualitat dels aparells que configuren l'equip de reproducció poca cosa tenen a fer per millorar el resultat Aquest seria un dels casos més exemplificadors de la necessitat de disposar d' uns mínims de reproducció, amb o sense tractament acústic. a nova sala que Wemer ha instaHat ha estat dissenyada, supervisada i en part realitzada per Xavier Caselles, comercial de l'esmentat establiment que dirigeix Vicenç Viguera. Després d'una visita a la sala, juntament amb una considerable quantitat d'explicacions, podríem resumir en poques línies el tractament aplicat. La sala té unes dimensions de 77 m2 i el terra està acabat en parquet muntat sobre sorra (millor si està encolat sobre en- L 32 332 LA IMPORTÀNCIA DE LA SALA ÉS, DONCS, UN ELEMENT QUE CAL CONSIDERAR, 1 COM MÉS ATENCIÓ PAREM A LES SEVES QUALITATS, MILLORS RESULTATS N'OtJTINDREM. rajolat, perquè es millora l'aïllament). A sobre hi ha una estora d 'alga. A les parets el tractament s'ha centrat en la utilització de cortines i panells absorbents de greus a les cantonades. El sostre, però, ha monopolitzat el tractament acústic. Aquest està format per un sostre plàstic amb una capa de fibra de vidre i el denominat sostre acústic. Aquesta estructura cal situar-la a un mínim de 20-25 cm respecte del sostre original si volem tenir un mínim de resultats. Incrementar aquesta distància és sempre desitjable i convenient. L'aire condicionat està completament aïllat i els transformadors dels llums halògens estan penjats amb fils del sostre per evitar transmetre vibracions al sostre, on generalment se situen. El cablatge general ha estat realitzat utilitzant productes d'alta qualitat, com Audío Agile per a la xarxa elèctrica i Van den Hul per a la part de video. Tots aquests tractaments es poden realitzar en funció del lloc on es duguin a terme. En el cas d'una sala amb altres fmalitats, com una sala d'estar o un menjador, les modificacions que cal fer-hi poden centrar-se amb més facilitat al sostre. En el cas de poder disposar d'una sala dedicada únicament i exclusivament a escoltar música, podem fer tot el que calgui sempre que les dimensions siguin adients per po- L'EXPERIÈNCIA PERSONAL ÉS, PERÒ, INSUlJSTITUÏBLE I DEPENDRÀ EN GRAN MESURA DEL NIVELL D'EXIGÈNCIA I DE LA FAMI- LIARITAT AMB LES AUDICIONS EN DIRECTE. der treure partit de les modifica. cians. Els components que vaig poder escoltar eren els següents: la font lectora era un SACD de la rnarca Musical Fidelity; l'amplificació, el binomi Hovland-AirTight, i unsa[. taveus de la casa TM-LAB (Alto Utopia). El cablejat, de la marca Kharma, i els suports, model Pa. gode (rea lment d'un disseny i re. sultats espectaculars). La sala dis· posa d'un sistema de vídeo fonna. da per un projector Marantz i una pantalla Steward muntada sobre guies mòbils. e les diverses audicions que vaig fer, m'agrada. tia destacar la versió del Requiem de Mozart a càrrec de P. Herreweghe. A l'absèn· cia de cansament després d'una bona estona d'audició, cal afegir-hi les qualitats de l'esmentat enregistra· ment: una textura amb un nivell de detall molt superior a l'estàndard, com també un control de totes les freqüències que es tradueix en una nuJ.la reverberació i una situació espacial dels instruments moll re· al. La timbri ca també era molt pro· pera a la realitat i la dinàmica, re· produïda amb tota precisió, tot des· tacant-hi la calidesa de les veus (tant solistes com cors). Tots aquests elements provoquen una reproducció musical molt propera als concerts en directe, nom~ assolible amb la utilització Je corn· ponents de primeríssima qualitat en un entorn amb el corresponent tractament acústic. L'experiència per· sonat és, però, insubstituïble i de· pendrà en gran mesura del nivell d 'exigència i de la familiaritat amb les audicions en directe. Aquest darrer aspecte és possiblement el més important per poder valorar objectivament qualsevol sistema de reproducció musical. Una visitaa unes instal·lacions d'aquestes ca· racterístiques amb els nostres en· registraments preferits és del tol re· comana ble i ens pot fer escoltar no· ves versions de les mateixes obres gràcies a l'aparició de detalls i una claredat general que segurament està absent en audicions anteriors. D der cnt .rea • el al. I dto rea Assoc iACIÓ o' ARTISTES INTÈRPRETS o ExECUTANTS 8· re. lÍS· na. Jna ~te ons ~~¡ t i!: Ide lm, l: ció re· :: 1es· eus ~en lro- nés )ffi· ~ en :<lC· ~r· de· reu mb est tel rar Ide !88 ca· en· re· no· .res Jna eni )fS. En defensa dels drets de l'intèrpret a dinàmica de l'evolució social, en la complexitat dels seus aspectes, provoca noves situacions a les quals cal donar també noves respostes. En el terreny de la música això es manifesta de manera particular amb la incorporació a l'ús social generalitzat de les noves tecnologies, que comporten maneres de manifestar públicament aquest art, les quals trenquen, en alguns casos fins i tot radicalment, antigues normalitats plenament assumides. En aquest context se situa el moll argumental del Tema que proposem. O sigui la defensa dels interessos d'una part actora del fet musical fins ara molt marginada malgrat ser com és de decisiva: els intèrprets. Una tipologia d'interessos que encara resta lluny de l'assumpció nom1alitzada en la nostra societat. Mentre ningú discuteix la licitud dels drets dels autors -musicals o de qualsevol altra especiali- tat artística-, la dels que fan possible que unes obres dete1minades puguin arribar al seu destinatari no han entrat, de moment, en l'acceptació social o en la culturització social. I tanmateix ningú no en pot negar ni discutir la seva legitimitat. Quan els avenços de la tecnologia i de les formes de vida social comporten que el fet musical, considerat de manera integt·al, sigui objecte de negoci obert en molts àmbits, fins i tot en el límit de la legal, transgt·essió sembla clar que d'aquest negoci no en poden restar al marge els qui de manera tan irrenunciable han contribuït a fer-Io possible. Això és el que pretenem mostrar per mitjà de veus autoritzades que en situen l'abast en tots els seus aspectes i que alhora il·luminen i posen en coneixement de manera completa la validesa i la força dels seus arguments. : ¡¡¡¡- ~ a !!:;' ;r 236 33 333 Societat d'Artistes Intèrprets o Executants, quinze anys en defensa dels drets dels intèrprets DE LA MATEIXA MANERA QUE L'SGAE ÉS L'ENTITAT QUE S'ENCARREGA DE GESTIONAR ELS DRETS DELS AUTORS I EDITORS ESPANYOLS, L'AIE, MENYS CONEGUDA, ÉS L'ASSOCIACIÓ QUE ELS DARRERS QUINZE ANYS HA ESTAT DEFENSANT ELS DRETS DE PROPffiTAT INTEL·LECTUAL DELS INTÈRPRETS I EXECUTANTS. L'AIE REPRESENTA ACTUALMENT MÉS D'ONZE MIL SOCIS DE TOT ESPANYA, UNS DOS MIL VUIT-CENTS DELS QUALS SÓN CATALANS. plica Cubedo, "i un disc copiat és Ull disc no venut", matisa. L'AIE funciona per mitjà d'un consell d'administració, es. collit democràticament, que és l'encarregat de controlar que l'usuari de la música pagui el cànon corresponent. Mentre que a molts països europeus les mateixes emissores de ràdio i tele. visió faciliten a les societats de gestió, tant d' intèrprets com d'autors, uns llistats en els quals consten quantes vegades s'ha pass~1t per antena una peça determinada, aquest no és el cases. panyol. La Societat d'Artistes Intèrprets o Executants ha de fer. per tant, tot un seguit d'enquestes per conèixer de manera apro. ximada quantes vegades s'ofereix públicament una obra concreta. El problema principal que es pot donar és que una empr~a es negui a pagar aquesta taxa, moment en què l'AIE ha d'encetar un procés legal. "Quan algú no vol pagar el cànon, llOsaltres fem la demanda co"esponent", diu Xavier Cubedo, ~però fins que aquesta no ha arribat al Tribunal Suprem, poden passar de deu a dotze anys, i mentrestant aquesta empresa COll· tinua sense contribuir". l vicepresident de l'organisme. Xavier Cubedo, explica que. en el moment de la seva creació, "a la major part de països europeus ja existien entitats com aquesta des de feia més de trenta anys, però que a casa nostra no hi havia manera que els músics poguessin tenir un ens de gestió dels seus drets". Cubedo afegeix que "quan Espanya ingressà a la CEE, va haver d'actualitzar la seva Llei de la proI 70% de la quantitat recaptada es distribueix entre els pietat intel·lectual perquè quedés equiparada amb la resta d'esartistes associats. D'aquests diners, el 60% és peral5 tats membres, i aleshores es va possibilitar que al nostre país intèrprets, que són aquells músics que tenen un pes eses creés una societat com l'AIE". pecífic dins la gravació -com ara els solistes o els di· La finalitat bàsica de la Societat d'Artistes Intèrprets o Exe- rectors d'orquestra-. i el40% que resta per als executants, que cutants és lluitar contra la possible competència deslleial que són els components d'un conjunt insttumental o vocal més amla música enregistrada pot fer a la música en directe. D'aques- pli. ta manera, es petmet l'associació de tots aquells músics que haD'all1·a banda, el 30% dels guanys obtinguts per la còpia prigin intervingut en almenys una actuació fixada, ja sigui sono- vada o la comunicació pública dels enregistraments va destí· ra o audiovisual, tot partint de la base que l'artista té dret a au- nat a una sèrie d'activitats assistencials, educatives i culturals toritzar tant l'enregistrament de les seves actuacions com la que també són una part important dels serveis que l'ArEofe· reproducció i comunicació pública d'aquestes. D'altra banda, reix als seus afiliats. En el vessant assistencial, hi destaca la JlÒ' la Llei també estableix com a obligatori que l'artista rebi una Iissa gratuïta d'assegurança que l'entitat té subscrita des del remuneració compensatòria per la còpia privada de les seves 1990, i que cobreix els accidents que puguin tenir els seus SQgravacions, i també per la difusió pública o el lloguer d'aquells cis tant en la vida professional com en la privada. enregistraments publicats amb objectius comercials. Pel que fa a la part educativa, l'AIE convoca un total decent TaJ com explica Xavier Cubedo, "en el moment en què es va Beques de Formació o Ampliació d'Estudis Musicals. i cat.vr· inventar el fonògraf es possibilitava que hi hagués música sen- ze Beques d'Alta Especialització. "Nosaltres dediquem un ta~t se presència física de músics, i el disc ha esdevingut amb el pas per cent important de la nostra recaptació a beques que om· dels anys un veritable substitut de l'intèrpret". El vicepresident ben fins a 6.000 euros per a estudiants de música. siguin ono de l' AJE remarca que "quan es fa un ús abusiu o indegut de la socis de l'AIE", diu Xavier Cubedo, que qualifica com a deti· música gravada, qui en surt perdent és el músic, ja que aquest siu aquest aspecte per a la bona formació dels intèrprets. "El enregistra el disc per vendre'I, no perquè se'n faci un ús se- nostre objectiu és anar augmentant el nombre de beques.els cundari, i tot i que és impossible prohibir aquesta utilització propers anys, com també la dotació econòmica, perquè ae~em dels enregistraments, la Llei obliga a pagar un cànon per a l'ús que l'aportació més important que pot fer aquesta societat és públic de la música que nosaltres gravem". promoure la música en directe i fer que tinguem bons músics·, En el cas de la comunicació pública dels fonogrames -ja si- afegeix. gui en mitjans de comunicació, en locals o en companyies de En un altre ordre de coses, també cal dir que l'AIE du a ter· transport-, el cànon s'aplica sobre Ja publicitat facturada per me una important activitat en l'àmbit intemacional, factor que l'empresa que utilitza Ja gravació, que pot osciJ.Jar entre un resulta clau perquè els drets dels músics espanyols siguin igual· I ,4% i un I ,8%, segons la proporció de múment reconeguts a l'estranger. S'intenta, doncs, sica que es faci servir. D'altra banda, i en que les lleis dels diversos països, pel que ~a concepte de còpia privada, l'AIE, juntament a aquest tema, siguin al màxim possible deh1· amb l'SGAE, aplica un impost sobre els disEL GRAN OBJECmilars, i que vagin en coordinació. "En cos compactes regravables, arran de la proaquests moments tenim trenta-dos confractes TIU, EVITAR LA COMliferació creixent a les llars d'equips inde reciprocitat amb diversos països, la qual PETÈNCIA DE LA MÚformàtics que en permeten Ja duplicació, cosa ens permet saber quantes vegades .lla es· SICA ENREGISTRADA com també la descàrrega de música des d'Intat difós públicament a cada lloc un d1sc.e1l· ternet i la seva ulterior fixació en suport diA LA MÚSICA EN registrat a Espanya, i viceversa", diu el vtC~ gital. "El disc més comunicat és el que més DIRECTE. president de l'AIE. Cubedo remarca tam es copia, i també el que més s'emet", exque "ara ens interessa molt potenciar els cou· E E 34 334 I'Í al Sl n¡ ni qt d ir. I! q, el dl ci m Ot ·, m ci 1 ri flj IE q¡ nt la S( er l'I Ci CI p epresentants dc tipus de música diferents formen part de la Societat d'Artistes Intèrprets o Executants d'Espanya. Un ampli ventall de personalitats del panorama artístic intervenen activament dins dels paràmetres organitzatius de la societat. Olvido Gara - Aiaska- , la cantant Núria Feliu o José Antonio La bordeta, entre d'altres, figuren coma consellers en l'organigrama de l'AIE. Després de la tasca desplegada els darrers anys, l'AIE s'ha convertit en un focus aglutinador dels interessos de gran nombre d'artistes d'arreu de l'Estat. La seva implicació, com també Ja feina feta a favor dels drets de la propietat intel·lectual, l'han convertida en un espai comú de reivindicació. "El suport de l'AfE és de gran importància per als artistes", explica el baríton Manuel Ausensi, que fa ja gairebé vint-i-cinc anys que es va retirar dels escenaris i pertany a l'Associació des de fa uns anys. '·Des que en formo part he rebut un tracte molt positiu, i compta amb un gran equip que lluita pels drets dels intèrprets". Manuel Ausensi compta amb un nombre molt elevat d'enregistraments i afirma que pertànyer a l'AIE el beneficia econòmicament. "1ínc seixanta-nou gravacions completes, a més omés he gravat òperes... Ai:d que cada cert temps cobro una quantitat important de diners", diu el cantant, que alhora in- R isa. es. ~ue Que ele:om :;'ha :es. fer. )f'Oo wmis amb el mercat musical sud-americà, perquè òbviament allà s'escolta molt la música espanyola, igual com aquí des de sempre s'han venut molt els discos enregistrats a l'Amèrica Llafilla". pri- 'lÍ· rals ofe· JlÒ' del so- Xavier Cubedo ha fet palès també quins són els dos problemes principals als quals l'AIE s'ha proposat fer front de manera prioritària. D'una banda, Ja pirateria, que és el fenomen queafecta de manera més directa Ja indústria del disc a hores d'ara: "La pirateria no perjudica únicament compositors o intèrprets -explica-, sinó també totes aquelles persones que intervenen en el procés que va des que un disc s'enregistra fins que l'usuari el compra." Els darrers anys, i per tal de pal·liar els efectes que la piratetia pot produir sobre les vendes d'un disc determinat, les mateixes cases discogràfiques en fan menys còpies del que fins ara era habitual, tot preveient que se'n comercialitzaran moltes d'iHegals. Aquest fet repercuteix de manera negativa en l'AIE, ja que, en paraules de Xavier Cubedo, ·commenys còpies es distribueixin dels discos, menys es con~unicaran o difondran públicament, i per tant menys beneficrspoden obtenir els músics adscrits a la nostra societat". na altra qüestió que també representa un notable inconvenient per al seguiment de la difusió de la música gravada és lnternet, pel fet que és un mitjà molt dificil de controlar: "A diferència de les emissores de . . radto, en les quals pots escoltar una cançó concreta a una horo.detemtinada -<li u Xavier Cubedo-, per lntemet aquesta materxa cançó pot escoltar-se des d'on es vulgui, en el moment que es vulgui i les vegades que es vulgui. " Avui dia elcisteixen nombr~sos programes informàtics que permeten descarregar lamús1ca que circula per la xarxa de manera gratuïta, a fi d'ésserescoltada posteriorment al mateix ordinador o bé copiar-la en.un CD. "Un dels objectius principals de l'AIE és que el server de música a través d'lntemet deixi d'ésser gratuït~, expücaCubed.o, que destaca també que "a través de la xarxa les ~mpanyres telefòniques estan oferint una cosa que en principr Ilo és de la seva competè11cia ". A banda d'aquests dos problemes, hi ha una altra música ~ue també s'escapa del control de l'AIE, i de la qual encara es més dificil regular la difusió. Ens referim a aquells enregis~cnts fets quan encara no elcistia una legislació que preveiés esdrets dels intèrprets, i quan, per tant, ningú no va preocu- U cideix en el gran treball que es du a terme des de l' Associació. D'altra banda, cal destacar la tasca que es promou des de l'AIE en el panorama internacional. Forma part d'organitzacions internacionals com la Federació lberoLatino-Americana d'Artistes (FLA!E), el Grup Europeu d'Artistes i les seves Societats de Gestió (ART!S), i el Fons de Desenvolupament de Societats d'Artistes (FONDESA), per tal de defensar d'una manera activa els drets dels artistes intèrprets o executants en l'àmbit mundial. Aquesta tasca, juntament amb la de promoció, facilita la continuïtat del col·lectiu en el mercat musical, un sector que està resultant poc rendible, fet que intensifica les dificultats del músic individualment. lzaskum Argentí par-sc de registrar les gravacions. Aixi ho explica l'excontrabaixista de l'OBC Pere Charles, afiliat a l'AIE pràcticament des de la seva creació: "Abans es feien moltíssims enregistraments, però aleshores els músics no tenien previsió de futur, i ningú no va seguir un control estricte de les gravacions que es duien a terme", comenta. "Parlo de fa quaranta o cinquanta anys, en u11a època en què es gravava des de música de ball fins a sarsueles. Conec músics que havien participat en aquests enregistraments, però que ara no recorden ni la data, ni ell/oc, ni amb qui els van fer". afegeix. Respecte del nombre d'associats a l'AIE, i gràcies a una sèrie de campanyes informatives impulsades per l'ens, aquesta xifra va creixent progressivament, i cada dos mesos es produeixen al voltant de 150 altes. La major part dels socis provenen del món del pop-rock, ja que la música clàssica, dissortadament, té una presència escassa en els mitjans de comunicació: les dades aportades per l'entitat revelen que únicament un 5% de la música que es difon públicament pertany al registre culte. Tot i que l'AIE és una societat ja del tot consolidada, i en expansió, també és cert que encara són molts els músics que la desconeixen, i que tampoc no saben quins són els seus drets com a intèrprets. Això és aixi. segons Xavier Cubedo, perquè el mateix tarannà del músic el fa ésser més propens a l'individualisme que no pas al corporativisme: "La major part de l'activitat musical es fa normalment en solitari, ja que l'intèrpret es passa hores senceres estudiant, i això marca aquest aïllament." Aquesta opinió és corroborada per Pere Charles: "La naturalesa de la nostra professió ens separa molt -afirma- i no hi !ta hagut mai una unió forta entre la gent que es dedica a aquest ofici. n Amb tot, i gràcies a una iniciativa com la que representa l'AIE. s'ha aconseguit fer un pas de gegant en el reconeixement dels drets dels intèrprets al nostre país. Malgrat les dificultats contra les quals ha de Uuitar l'entitat per veure assolits els seus objectius, l'elcistència d'un organisme com aquest ja és un fet d'importància cabdal per a un gremi que sovint s'ha vist desprotegit, en favor d'altres interessos. I no hem d'oblidar que, en qualsevol cas, la funció del músic és d'una gran responsabilitat: fer de mitjancer entre el compositor i l'oient. 35 335 OPERES Boris Godunov dt• \J o1ft-~t ' htSMII'¡!Ski Cléopatre m ;;¡.¡.11 d!' Jull·-. \ln~•l'tll'l d!• Juun C.uinjunn Le villi · Edgar CiffiiiHb. ,l Higoletto dt• (;¡ll,l'JIJW \'t•rdi so ~ • Pm·sifal dt• Hic·hnrd Odubre 2004 dies 131 16 Moque Ortl!ga Montse<rat l::ab?J\. Cario Alv.lleT. M.>ol\erral M•1t1 Joan Martin Royo, Novembre 2004 dies 3, 6, 7, 9, 11, 13, 15, 18 122 Josep Pon~ Manuv H.. AB Ull Dat.. Jo •"'> Abu Joan Teo•idó Gran Teatre del lo Robert Bari< I Da•>d Attman-Jenníngs, Vlcenl•l Ombuena I Albert Monlserra~ El•sabele Malos. F1anosco V. I Joan C:tbe<O. Stafano Patatcht Gaudí d r Giuc·o rnu Ptu·c:ini Setembre 2004 dia 29. Octubre 2004 dies 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 14, 15117 Sebaslian Weigle Wllly Oeci<P.r ·John Macfatlan~ · D.wid F1nn • De Nederland>c Operu Matli Salm•nen I Gleb N1kolsky. Srlan Astiwa I Jo<d1 Oomènech, Mane Ame!. Erte Halfvarson I Aruljun Kolch,nliUI. Ph~'P lnngtldiJO I Amold Bezuyen, Anntofo Kob<Nga I Vladím•r '-"aforin, José M.!nU"! Zapala, Raquel F'le1oll,, NbNt Schagldulhn I Mafkus Eíehe, ltxaro Ment<aka FranCJsco Va> I Nex Gngorov. David PlllmM·Jenníngs, J~p Ferret. Wngn~r Novembre 2004 di1 4 M!QueiAngt'l Gomez M .rtincz Aoa Maria S·ochez. Ja,.,•< Franco, Gustavo ~te.leyla Marlolllltc~ Em1llo ~-anov, Marussa Xyni. leandta ObeimHnn, M¡quel Ramón. lalcll<••ar Lua10V Orquestra de Valencil1 Escolania dc Nucstra Se"ora do los Oesamparados. Cor de la Generautat Vnlenc an.'\. Desembre 2004 d ies 11, 12, 14, 1s, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 27, 29 i 30 Gener 2005 dlea 2, 4 lli Paul 81uwa, Mil.~ Roch01dson • G1an Teatre del Licell'l Te;. Ito Reill I Ma¡¡g•o Mus1CIIle florQnt•no I Tea tro Massimo (Pa!E!imo). Carlos Aivarezl Valeri Aléxoèv I Anthony Moehaoi$·Moo•c. Ma< reto Alva1~11 G1US<!ppe Fihaooh I Jo~'ll Gt! lieja. lnva Mula I Mano José Moreno I Elisobelh Full a~ Julian Konstanbnov I Stofano P.tatchl, Nióo Surglllt!dzc I _,)ane Dutlon, S!Aillslav Shvols, Joan Martln·Royo. David Aleg•e\ David Rublfl:l. Mere•~ ~bTòr, S'Anilra GAI<ano. ..___ ,.¡e$Üiò Lo~z CilbOs • Graham V.Cl< Gener 2005 dia 28. Febrer 2001 d s 1, 4, 7, 8, 10, 11, 131 14 Sebashan Weiglc ·Ntkolauç L.,hnholf • a•mund Baut>t · Andlea Schmldt·Futterer · Duane Schule • lyric Ope1a of ChlcWJ I San 9r\CISCO 0pem I Engltsh NaiJonal Opera (lond<os) Phlcldo Domingo I Chrtslaphor Ven s, Violeta Urm.1na I J¡¡yne Cas~elman, Ma!b Salm.nen I Knsbnn Si!jmljn<lsson, Skovhus I Greer G11msley, S1egfned Vogetl B¡ami Thor KrlsMsson. SfrgN Lelfer us I D.m,el Sumeg~ Franclsco Vas, R~quela Sheeran, Heidt Vanderforf, Oll'lld rel. Vic~nç EsiMI Madnd. Maria Rodríguez. Sandra Pastrana. Assumr:• Ma tou, ancJsca Boaumonl BenHeppDesembre 200~ dllil Angefa Den-. Gener 2005 Cioa 3 Ofèlia Sala 12 v!olontel$'de 11 Filharmònica de 111 Gener 2006 dll30 eer EwaPodlta Febrer 20Ó6 dia G NatlllleO...., M1chae1 Hof~1pttar Maig 2005 di~ 1 Alnhoa Arteta Maig 2005 cia 23 GI Bj D Tl ----------------------------~ --~-------------------Gener 2005 dll 31. Febrer 2001 cttos 3 f 6 1· Marco Guldanni José Cura Manna MeW":,1akova. Su ~n NCIIes. Carto Goe! I~ Josep Mq¡el R•bol ell' C:iu'!'JlJH' 'c.-rdi ~•éM~Zapa~ \ 11 <'ors aro em :.u Roberto Devereux I;elisir d~runore dt• Cnt•hmo lloniz('tt i Febter 2005 dleS 24127. Març 2001 dl• 2, v,~sA"" s. a, 11 1 14 - - - - - - - -- Ana Ma• a S..·~z. Doba Za,.d<. Jcmp SrC$. Robert oSeMle Cclcsllno Varela. Josep Fado. Març2005 dies 18, 20, 22, 23. 29, 30J31,Abrll 2005 diM 1, 2, 21,23,27121 Maig 2005 dies 22, 25, 21 131. Juny 2001 d,_ 3. 4 f 7 Dalllele Cafègan I~~~· Mano Gu · ~ Grande ·Joaqutn G~Uénez • Gtnn Tealle del Lloeu Manella D~Ma I ElllaEieth FWat/ MariOla Cantarero I Mana Bayo I AngeJa Gheorghiu. Snnone AlatnlO I Alessand•o CoibèH1/Looano do Pasquale I $im6n d'riola I Car10s Chausson, Ra.;l Gtmél'.ez I StefiiRQ SecÇ9/ Joseph CalloJa I Rola(ldo Vittaron I G10seppe FJtianob. IActorJQIJas.LMgef Odena I Chri5topher Scnlllde brllnd I Jean· Luc Chaogn•ud. CrisliOa Obreg•'"· =i A l'VIidsummer Night's Dream 11'/xrmmi rllum nif d'n;fiu dt• ll(•njumin ll riHcn .Jen u fa dt• Lr o, .lumíl·t•k dt• <.. iont'ltino Jto,•ini Juny 2005 dl• 2~, 21, 22, 25, 26, 27, 28, 29 1 30, Juliol 2005 dies 1 13 J Maun<o Barbacorv· Dano Fo Francl'-.:o C~lcag• 1n Pa<lla Ml!rlarn F•ancof,larri Ross"'' Opera Festital (Pesa~o) ~ Stelania BoofadeJi Molagros Pt:lblador. 8runo Pla!Jcb I Kevln Gla<M, Plelto noi• I Oavl<l Me<Jéndez. Workrnann I Riccardo Botia. Agata Bienkewsl<a I illa Rodríguez-CUSI, Malta Mar!lns I MaiaMa A.uola!o\Smon 0\flla. Orquéslra S.'llfònoca i1• IAc .,, n'a o G• m Teatr~ ""' Uèeu. Turandot Juliol 2005 dlea 21, 22, 24, 25, 27, 28, 29 I 30 La gazzetia VENDA DE NOUS ABONAMENTS d t• Gim·omo Put·t•ini Per internet. fax o correu del 7 al 23 de juny A fes taquilles del Liceu del 28 de ~ny al 2 de fUIIOI Informació. modalitats d'abonament 1p1eus o www.Hceuba1celona.com VENDA DE LOCALITATS A partir dol 19 do juliol, a llis 9 h Q ServiCnl•n 902 53 33 M1ig 2005 dlel17, 20, 21, 24, 26, 27130. Juny 2001 dies 2 f 5 Peter Schneider· p¡,,;~.,. Tambosi Frank Phil1pp Schl~smann Hans Toelstede · Hamburgische S~tsoper N•na Stemme I ¡ nda Roocroft, Ev~ Marton I Aoj11S.l¡a, Jouna Sll·,asu I Mtrpslav Ovorsky, Par Londs ogh I Pl:lel Slraka. Vtoríca Cortei Roll Haunstein. Ennc_S§rra. Segona Allx•rd•. C sbane 8oc;,g<!f, MlrCIJ P1ntó, Séndra Galoano, Claudla ::iCII'nelder. ~¡¡g§;~~fr"!€: ~ --·l·. Josep Ruíz. ~D~A~N~$A~------------------------------------~-------BafiC( Cullberg mam Setembre 2004 dies z, 31 4, s, 8 I 7 Home a nd Home Core'1>91afla: Johan fr•ger. Mu>k'a: J¡ann Se bas han Tobtn, André fetl$111 Boj¡dan R!!t:zonsk¡ Fluke Coreografia· Mats Ek. Mú&ICU. FIA<khartl'lhm A fes taqullles del Llc;eu INFORMACIÓ Telèfon 93 465 99 13 www.liceubarcelorn~.com rach, Amon --------------------------------~---------+-~----~---Novembre 2004 dies to, 12, 14, 16, 11, 19, ~o 1 21 El Loco Coreogr.1fjw EMra Andr6&. Mú~IC>l: Mot'UCI do popular Bnll(•t . , Nacional d e 1•.spnñu ~3 soiVicaixu com i Compnñíu Andaluza dc Dunza Agost 2005 dies 3, 4, , 6 I 7 Programa per d"lormontr Ot·qu(•sC.·a Simfònica i Cor deJ Crnu Teah·(• dt•l Lit·t•u e Gran Teatre del Liceu CINEMA 11 vl1ggfo • Relms H1mtet en a;""" La petita guineu es~~A~• Aidi en CJIIel!ll lady Mac:t>eth citMIII*• qt dé fo qt /r( lli to és m MARIA GULEGH INA MARIA GULEGHINA ÉS UNA FORÇA DE LA NATURALESA. UN PRODIGI DE VEU I D'ENERGIA INTERPRETATIVA DEL QUAL EL PÚBLIC BARCELONÍ VA PODER GAUDIR EN EL Macbeth D'AQUESTA TEMPORADA DEL LICEU. L A SEVA TRAJECTÒRIA LA VA PORTAR DES DE LA Rús- SIA NATAL FINS ALS ESTATS UNITS I EL JAPÓ, PASSANT PER TOT EUROPA DESP RÉS DE LA SE- VA CONSAGRACIÓ A L A SCALA DE M ILÀ, ON HA INTERPRETAT GAIREBÉ TOTA L'OBRA DE VERDI. És UNA VEU EN PLENITUD, AMB LA MADURESA JUSTA DE LA JOVENTUT EXPERI~!ENTADA, AMB EL CONTROL SUFICIENT D'UN TEMPERAMENT QUE TROBA LA SEVA FORÇA EN EL DRAMA HUMÀ MÉS PROFUND. La gran dama de Verdi per MÒNICA PAGÈS i SANTACANA -······--------······················--·--······- .........-......................_.. ..__..................... - -Es pot interpretar un personatge tan ~olent com el de Lady Macbeth sense identificar-se gens amb el seu comporlatnent moral? -No és gens fàcil. I-faig de reconèixer que m'ha fet patir molt. Durant el cor dels refugiats sempre m'asseia com si fos Ull tigre que pren consciència del que Ira fet després d'haver atacat. No hem d'oblidar que Lady Macbeth és Ulla dona ... Tan aviat els l'Ol matar a 1?18• COlli ta111bé se sent w1a do11a, un esser que vol ser estimar. ·Com es prepara un personatge com Lady Macbeth? ·Quan fa 11aig haver de cantar la primera vegada, em despertava de cop i volta a mitjanit i feia les escenes. Només a la nit sentia aquesta atmosfera. Però m'ha passat sempre, els pensaments més inspirats per aprofundir en un personatge em Pénen a la nit. En aquesta producció. en la versió de Barcelona, al final, quan jo faig aquell Re bemoll, ef faig amb una altra tensió, diferent de com ho feia a Londres i a París. A París, sortia de l'escena; a Londres em portaven af flit, però jo mateixa feia com si topés contra la paret. Però aquf se sobreentén una altra cosa, perquè abans de treure'm la vida. faig un gest de molt d'espant, com si descobrís Déu. Per això mostro aquest gran e11surr i després em vénen a aga- far i el personatge decideix suïcidar-se. Aquesta és l'única cosa que va fer bé, llàstima que no ho hagués fet abans! -Aquest rebuig de la seva manera de fer, ¿afecta inevitablement la manera de cantar aquest personatge? -jo pateixo, per aquesta maldat tan forta. Abans de sortir a escena, no deixo entrar ningú al meu camerino, perquè si parlés normalment no podria concentrar-me. De vegades surto, perquè no puc ser així de dolenta. No en sóc. Em moro!... A mi m·'agraden molt les do11es fortes. però amb dolcesa, amb am01: Fi11s i tot Lady Macbeth no puc dir que sempre sigui forta. perquè quan està amb efs nens, com si fos el somni de Macbetf1. Ilo interpreto com si fos jo mateixa, en aquest cas, com si ho 37 337 -4d•··-···· R E T cantés al meu fill. Quan jo volia tenir un fill, mirava tots els nens que passaven pel carrer. Li deia al meu marit: "Mira! Aquest podria ser com el nostre." Em sento molt identificada amb el somni de Macbetfl, perquè jo vaig estar molts anys desitjant tenir un fill. I somiava que paria un fill, i un altre. I després ha estat així, com en el somni. -Quants fills té? -Dos. M'agradaria tenir-ne cinc, sis, set, però ja està bé així, perquè penso que amb tres ja n'lli ha prou. Perquè més seria massa. -Com viu vostè el fet de tenir una família i fer una carrera internacional tan intensa com la seva? -És dificíl. Molt. Algú diu que després de tenir un fill necessites un any per recuperar-te. Però jo, quatre setmanes després d'haver nascut, ja estava cantant a La Scala i vaig gravar aquell DVD amb Muti. La veritat és que estava bastant grassa, com una matrona. plena de llet. Era terrible, perquè adoro treballar a La Scala, amb Muti, perquè exigeix tant que sempre millores, avances. Però en aquell moment no existia res més que el meu fill, i jo només pensava a donar-li el pit i calcular la llet que necessitava. Gràcíes al meu marit, me'n vaig sortir. fo sóc molt marassa, com una gata. Durant aquell mes vaig ser la dona més feliç del món. El meu fill anava sempre amb mi. Només cantava i alimentava el meu fill. Com una gata! La meva mare deia que no ho podia fer, així, que havia de seguir uns horaris més estrictes, i jo li responia que si preguntéssim a una gata com s'ho fa, seria d'aquesta manera i no tenen mai cap problema. Després d'aquesta Tosca, vaig fer Norma a Sevilla, que va ser un èxit. Després vam anar a Huston per Nabucco; i després al Brasil... Va ser una sort que aquell any el Covent Garden encara no estigués acabat i em van pagar igualment, però per estar-me a casa. Em van dir: "Però, senyora, no podrà acceptar cap compromís. n I jo els vaig dir: "Ni de broma!n -Vostè ha cantat totes les grans dones de Verdi. -fo he cantat disset òperes de Verdi. -A quines conclusions ha arribat de la psicologia femenina que plasma Verdi en les seves obres? -Totes són diferents. Només una cosa és comuna, que són sinceres, fortes i sensibles. Per a mi és el compositor número u, perquè jo canto gairebé tota la seva obra. També perquè, fins i tot el personatge pervers de Lady Macbeth és bell, fins i tot en el brindis és R A T Sempre m'he dit que haig de cantar deu vegades per sobre de la meva exigència. Es una llei, per a mi. No he de cantar per sota del meu nivell, sinó molt més enllà. / bonic. És fals fins al fons, però bell. Canta molt agut, encara més amunt que Rigoletto. -Diuen que Verdi va escriure una carta explicant que volia una cantant amb una veu fosca, per al personatge de Lady Macbeth... -No, no és cert. T'ho explico. Verdi era un cavaller, sobretot amb les senyores. El que sé és que ell no estava content amb la cantant que ho havia d'interpretar, i per no ser maleducat i ofendre-la -com fan ara-, va dir que tenia una veu bonica, però que no era la que necessitava. Sempre s'ha pensat que va ser així, perquè interpretarLady Macbeth amb una veu fosca no es podria escoltar ni dos minuts. Sí, és clar que de vegades s'ha de cantar amb una expressió potser greu, amenaçant, com un tigre. Però també ha de ser una dona bonica, perquè Macbeth està boig per ella; ella el té als seus peus, dominat. Però Verdi era un bon home i no volia destruir la carrera d'una cantant. Avui dia, no els compositors, sinó els directors, si senten una nota que no és, ja fan fora la cantant. Avui dia la majoria són massa durs, no tenen paciència. -Això també passava quan vostè va començar la seva carrera? -Però jo sempre aprenia les lliçons. Sempre m'he dit que haig de comar deu vegades per sobre de la meva exigèn. cia. És una llei, pera mi. Nohedecan. tar per sota del meu nivell, sinó molt més enllà. Però jo també he passat 1110. les experiències. Una vegctda, un director va voler cancel·lar la meva ac. tuació només perquè no havia audi. cionat per a ell. En el món musical tothom sap qui és. 1 quan jo ja 1•aig ser coneguda, no vaig acceptar que ell em dirigís, i així vam quedar empatats. -L'inici d'una carrera sembla molt fràgil, sembla que depengui de moltes coses alienes a Ja mateixa veu i que la poden fer estroncar. -Els cantants, avui dia, estan molt maltractats. Sembla que els cantants hagin perdut la seva veu. fo sempre dic el que penso, per això de vegades diuen que sóc dolenta. El món s'ha tomat massa fals. Tot és màrqueting. Fan uno estrella d'òpera en dos mesos. Per no res diuen que canta millor que la Q¡. llas. Poden fer creure que una cabra és la millor cantant del món. I si la cabra té algun atractiu sexual, molt millor. Em fa fàstic. Per això faig la meva carrera lluny d'aquestes estupideses. Els que de veritat estimen la lírica, respec· ten els cantants. No només buscar l'escàndol. Si hi ha una producció que no m 'agrada, no l'accepto. -Qui té més poder, els directors oels escenògrafs? -No ho sabria dir. Hi ha gram di· rectors que tenen molt poder i gràcies a Déu que el tenen, perquè amb la se· va autoritat posen límits a aquest abús de l'espectacle. Però quan un escenò· graf sense formacíó, sense haver 1/e~t res, sense haver entès res, comença a canviar-ho tot, el temps, els personat· ges ... N'hi ha tants! I es far. autèntí· ques animalades; sempre amb sexe o violència. No són gent que els agradí la lírica, només pensen que l'òpera és un lloc on una cantant grassa fa crits. Avui dia no es respecta ni el pes d'una cantant. Si és massa grassa, ja no la~~ Ien. Hi ha hagut moltes grans cantants que no eren boniques. L'important és la veu, evidentment. -En quin moment va descobrir Ver· di? -De seguida. Al conservatori. Quan vaig canviar de mezzo a soprano, ja ho· via cantant Trovatore. Com a soprano. vaig cantar de seguida Aida i Leonora. -Vostè s'ha definit com una soprano dramàtica con aggilita. -S(. No es pot fer tot alhora. Si es canta a un nivell, després s'ha de ~es· cansar. Per això ara prefereixo evrtor cantar Tosca amb Norma, perquè Puc- cil Pr. sit no a¡ all m' de bc m1 Pr. a¡ im trc ta ml trt Ui UI Ve pr es. Vil to¡ en t/11 ca Oe Rt hi er, "'hi' to se gt¡ R E T 1deu fgèn. Clln- ¡nolt !llU/. di- i ac. zudi· •ica/, ~SS! tem r,olt Ites r,: una ¡r no R A T MARIA GULEGHINA TÉ LES FACCIONS EXUBERANTS, SENSUALS, MOLT FEMENINES, PERÒ NO GENS FRÀGILS. BEN AL CONTR.ARl, LA SEVA BELLESA ÉS FORTA COM LA SEVA VEU. RIU I PARLA AMB LA INTENSITAT DELS FENÒMENS NATURALS, EMBOLCALLANT QUI L' ESCOLTA AMB L'ENERGIA DE LA SEVA PERSONALITAT. VA NÉIXER PER A L'ESCENA I PER AIXÒ L'ESPAI DE LA REALITAT ES FA PETIT AL SEU COSTAT. E L SEU TO ÉS SEGUR I TENDRE ALHORA. No IMPOSA, CONVENÇ. CoM ELS GRANS PERSONATGES VERDIANS QUE INTERPRETA, QUE TENEN UNA CÀRREGA EMOTIVA I RACIONAL EQUIPARABLE, FONDA. BAIXA PASSEIG DE GRÀCIA AVALL AGAFADA DE LA MÀ DEL SEU MARIT, ALT I FORT COM ELLA, TOTS DOS SORTITS D'UNA LLEGENDA PLENA DE NEU. zCa- oets s di· !cies se· bús renò- f/egii ~~; ent1· • eo ~radi aés rts. ' Ulla ri} ants 1és Ver· tuan ~ha· ~no, ¡ora. rano f i tar Puc· rini és molt difícil, hi ha molts salts. Pren molta veu. -Per què va fer aquest canvi de tessitu ra? -Vaig començar molt jove, i encara 110 havia canviat la veu. Després, a poc apoc, quan va néixer la meva filla, ben a1•iat la veu em va anar canviant i la me~•a mestra em va dir que tenia veu de mezzo. Però com que també tenia bons aguts, em va dir que si treballava molt, podria cantar papers de soprano. Primer vaig començar a fer gran la veu, oprojectar al màxim. Això és el més important per a una veu lírica. Ha de traspassar sempre l'orquestra. Aquesta és la nostra professió. No tenim micròfon. Si l'utilitzem, ja no és la nosIra professió. Això d'una banda. Les f!Ons veus no criden, sinó que com més f!ans són, més brillen, com els brillants. Vaig acabar el conservatori amb una professora que t'imposaven. No podíem ~collir el mestre. No estava gens ben VISI canviar de professor, al conservatori. Per això, quan em vaig diplomar, em vaig sentir lliure, i ell em va acceplar i estudiava amb ell de tant en tant, cantant al mateix temps. -~n aquest repertori verdià, ¿s'ha reOectu en alguna cantant històrica? ·No he volgut repetir res. fo adoro R~nat~ Tebaldi. No puc dir que només Iuhav1a la Ca/las. La Tebaldi potser no era tan actriu com la Callas, però tenia molta classe. En la nostra vida sempre ~~ha ~ma balança, no es pot tenir mai 01 • s, tens una veu excepcional, no serds una gran actriu, i a l'inrevés. Alguna tindrà més veu, una altra més temperament, l'altra més bellesa... Jo vaig conèixer personalment la Tebaldi i la trobava una persona adorable. -Aquests cantants van crear una manera d'interpretar Verdi. -No es tracta d'imitar cap model. Jo més aviat m'inspiro en alguna persona dolenta per interpretar Lady Macbeth. Però quan hi ha amor, no cal que busqui cap model, em surt amb natura/itat. -¿Però en l'aspecte vocal, tampoc? -Cadascú té la seva tècnica específica. Potser algú ha de cantar més obert, d'altres més tancat... El meu professor em va ensenyar l'antiga tècnica i taliana: les vocals sempre en un punt, per exemple. Ara és diferent, ara es canta més pla, com si parlessin. En el bel canto, s'ha de pronunciar com si faltés l'última síl·laba: amor-e, dolor-e... /o conec la meva manera de treballar. Si de vegades m'equivoco, ve el meu marit i em diu: "què fas?" -Així, doncs, ¿també és cantant? -Sí, ens vam conèixer al conservatori. Era el meu fevgueni Onieguin. -1 no li sap greu haver deixat la seva carrera? (Li ho pregunto directament al seu marit, present a l'entrevista.) -No, en absolut ~iu eU, de seguida-. Amb la veu de la Maria és més que sufi cient. -¿Els cantants només poden tenir una parella que també ho sigui, perquè les entengui? -Sí, absolutament. Ningú que no comprengui aquesta vocació podria viure al costat d'un cantant d'òpera. Una condició imprescindible és compartir aquesta passió. Així et sents comprès i amb suport i pots formar una família. -Després van venir els premis, el Giovanni Zanatello de Verona, i el debut a La ScaJa: Ja porta cap a l'èxit. -La primera cosa que vaig fer va ser una audició per al director de La Scala. EL meu debut va ser Un ballo in maschera, amb Pavarotti. Cossotto i Leo Nucci... ni més ni menys. A La Scala he arribat a fer onze produccions diferents, i dos recitals amb dos programes diferents i seriosos: Rakhmàninov i Txaikovski. Era cap al1990. Vaig fer un concert que era com un pont entre Rússia i Itàlia. La primera part Glinka, que va estudiar a Itàlia, amic de Donizetti. i la segona part, cançons de Be/fini, Donizetti i Rossini. Aquest pont entre música russa i italiana és històrica, perquè Glinka no només va estudiar composició a Itàlia, sinó també cant i de retor, a Rússia va crear una escola operística de La qual jo em considero la sisena generació. Per això vofia demostrar que els russos admirem la música italiana, i que Glinka va ser el nostre primer compositor professiona/. -Sembla que el temperament d'aquests dos pobles, italians i russos, sigui contraposat. -Hi ha una gran diferència entre el poble italià i el japonès. Perquè els japonesos són tancats i tímids. Però els russos són molt expressius, com els i tafia ns. La petita diferència que hi ha és que potser els russos aguanten molt, fins que esclaten, i quan esclaten. ho fan del tot. 39 339 ] 'l' li la ID re \l ENS EMOCIONEN LES GRANS OBRES M d' in el a Ie Bo et li: pi IJ', aJ il di le gi ni a¡ pi u pt m ~I lli fo le ru e! gl I\ PI di di 6 V( ri1 d¡ l'¡ re IUNI>ACIO Membre d'Honor de la ORI Lú CA TALA . l'AlAU DE LA MUSICA - PI ~é···-···· PRECRÍTICA Palau 100 clou temporada amb la Filharmònica de Munic i James Levine Palau 100. Orquestra Filharmònica de Munic. Marlin Spangenberg, clarinet Dir.: fames Levine. Wourinen: Grand Bamboula for String Orchestra. Schonberg: Nit transfigurada. Copland: Concert per a clarinet í orquestra. Bartók: El mandarl meravellós. Ptilau de la Música Catalana. 21 de juny de 2004 (21 h). l cicle Palau I 00 arriba al seu final dc temporada amb un dels concerts més esperats pels melòmans i quepennetrà escoltar a l'escenari del Palau una de les millors orquestres del món, la Filhannònica de Munic, dirigida per WJ3 de les batutes més cèlebres de les darreres dècades, el seu director james Letine, una de les figures més vinculades al Metropolitan de Nova York i que gaudeix d'un gran reconeixement mediàtic d'abast internacional. Orquestra i director acompanyaran el clarinetista Marrin Spangenberg en el Concert per a clarinet de Copland, una de les obres que bé sigui en la direcció dc Bersntein o la del mateix Copland amb el celebèrrim Benny Goodman com a solista gaudeix de més popularitat en el repertori concertístic per a aquest instrument. Però el programa, a més, comptarà ambobres de Wuorinen, i de Schonberg i Bartók: la Níi transfigurada i El mandarímerallellós, respectivament, dues de les obres més emblemàtiques de tot el segle xx. Referir-nos a la Filharmònica de Municsuposa parlar d'una de les orquestres amb una trajectòria més brillant que es pot trobar arreu del món. Fundada l'any 1893, des dels seus inicis va tenir una es~~ preocupació per la divulgació de la miiSlca contemporània. Compositors com Mahler van dirigir l'orquestra per esh·enar?bres tan emblemàtiques com les Simfomes núm. 4 i núm. 8, i també el celebèrrim Bruna Walter va dirigir l'estrena de la Cançó de la terra del compositor esmentat. Després d'una etapa que ringu~ com a directors, entre d'altres, Hans Wmderstein, Herman Zumpe o Hans Pfitzner, l'orquestra va dedicar bona part de les seves interpretacions u la música d~ Bruckner, Ics Sim[o11ies núm. 5, núm. 61mím. 9 del qual va cst n.lnar en la seva v.ersió original. Aq ucs111 faceta bruckncnana va tenir. dc la mà de Scrgiu Cclibi~ache, director de la formació a partir de Iany 1976, un dels aspectes que amb més rellevància ha destacat del vessnnt interPretatiu de la Filhat111ònica. E Després de Ja Segona Guerra Mundial el primer concert que va oferir l'orquestra va ser dirigit per Eugen Jochum, i concretament va estar dedicat al Somni d'una nit d'estiu de Mendelssohn, un dels autors que per la seva ascendència havia estat prohibit (com tants d'altres) pel règim totalitari. Amb u na etapa regida pel gran director Fritz Rieger ( 1949-66), seguida per la de Rudolf Kempe (1967-76), Sergiu Celibjdache va fer-se càrrec de la formació a partir de 1979, període que coincideix amb nombroses gires internacionals per Europa, Àsia i Amèrica i amb la creació d'una sala pròpia de concerts a Ja capital bavaresa l'any 1985. Des de la temporada 1999-2000 el seu titular és James Levine, càrrec que ocu· parà fins enguany. Levine ha esdevingut un dels principals directors d'orquestra de les darreres dècades. Nascut l'any 1943 a Cincinnati. amb només deu anys ja va fer el seu debut com a pianista. Després de ser deixeble de Rudolf Serkin va estudiar a la Juilliard Scbool. Amb només vinti-un anys esdevé el director més jove de la història de la prestigiosa Orquestra de Cleveland i a partir d'aquest moment fa un ascens constant que l'ha mantingut lligat als més grans noms de les orquestres, intèrprets instrumentals, teatres, festivals, solistes vocals... i de més reconeixement mundial. Després de debutar al Metropolitan l'any 1971, dos anys després n'esdevingué el director titular. r tres anys després va rebre el càrrec de director musical. Des del 1986 ocupa el càrrec de director artistic. Amb més de 2.000 representacions al prestigiós centre líric novaiorquès, amb la direcció de 75 títols diferents, el nom de Levine resulta indivisible del Metropolitan. Amb l'Orquestra del Metropolitan ha fet des de l'any 1991 nombroses gires internacionals, gires que han estat complementades amb sèries de televisió dedicades al Met i a prcr grames per potenciar les noves promeses del panorama interpreratiu. Enguany dirigirà al Met un total de 73 representacions de vuit títols diferents: Elektra, Ariadne auf Naxos. Les Troyens, Andrea Chénier, Nabucco, Els mestres Cantaires, El rapte al Serrall i The Rake's Progress. Director habitual de les filharmòniques de Viena i Berlín, va ser l'encarregat de dirigir a Bayreutb Parsifal en el centenari de l'estrena del festival sagrat wagnerià, essent un habitual no només en aquest certamen sinó també en els de més gran prestigi mundial. Ara amb I'OrquestTa de Munic oferirà mostres del seu talent amb un programa de gran complexitat interpretativa i que conté dues de les obres més transcendents de la música del segle xx. 236 41 341 -4}1····-···· per Eduard V Patsi Música encreua a 5 236 11 Horitzontals 1. L'escenari musical més emblemàtic de Catalunya, que baixa per l'on. ze vertical i fins i tot s'íntrodueixa l'onze horitzontal. 2. Jacques, compositor francès.Ins· truments de percussió que no tenen res a veure amb el Pare Noel. 3. Tots amunt o tots avall a la secció de corda de l'orquestra. Una oda desordenada. A mig to de Do. 4. La sardana obligada de flabiol nis famosa s'inspira vora aquest. L'Ut modem. Música sense fronteres. 5. El tocaven Einstein, Charles Chaplin i Sherlock Holmes, però del revés. Posa límits del revés. 6. Les costes del Garraf. Les extre· mitats d'en Nielsen (Karl). Si el cantant està així, malament. 7. Inici sonor de festa major. Cinc mil minidiscs girin. La sardana catalana cal cantar-la amb salsa. La major. 8. Lira vocàlica. La sorpresa que provoca l'atonalitat retallada pel mig. 9. En més d' una òpera el protagonista mor a causa d'un d ' aquests. Cançó amorosa escrita per en Lleonard, compositor català resident als Estats Units. 10. Associació Espanyola d'Arpistes. Final a la partitura. Entre Sol i Si, del revés. Il. Mitja negra. El palindròmic nom de l'esposa de Bach. Verticals 1. Pròpia del gran instrument de tecles. 2. Rosa d'aquest mes, morena de la serra. Crear de forma desordenada. 3. Compositor cubà, Ernesto de nom. Les tecles blanques del piano. 4. Art antiga. Institut Català de la Música (si ex.istís potser es diria així). Ravel, Ruera o Rimski-Kórsakov. Música encreuada de maig 2004 (núm. 235) 5. La nota més antiga. 505. Brodat al llençol de l' Arturo Toscanini.IlO. 6. Re major. Tonalitat de la Simfonia de Bizet. La major. L'instrument que dóna el La a l'orquestra. 7. Repetició natural. Temperada. 8. Podria ser un llaüt gros, però si te'l veuen és que t'han descobert. En Babà, el dels 40 lladres, fent la vertical. 9. Ara cal dansar amb l'Amanda, amb la Cada, amb la Sandra, amb la Magda, amb ... Forma musica1 de gran prestigi al classicisme. La major. 10. "Els músics", prestigiós grup de cambra italià. El pecador company d'Eva (en castellà). 11 . Vegeu l' 1 hoitzontal. 42 342 Solucions en el número següent Col L nina 236 afav de 1 grar. vers mol ded ella evit: É ene ben pro: nie! un can! i dir ran• Raè mol lab Ànl per ffill! E fon traj tam la p cun hun ~ de sen és 1 l'ol sió bili sev 44 344 arti J);.(-c-wu.a.rio es<ncul dc- h notación musical JAUME RADIGALES Victòria dels Angels. Una vida per al cant. Un cant pern la vida Col-lecció "Dones del XX". Editorial Pòrtic. ' avinentesa del vuitantè aniversari de la soprano barcelonina Victòria dels Àngels ha afavorit una sèrie d'accions de recordança d'aquesta gran figura de la lírica universal, les quals malgrat moure's en un cert context de discreció imposada per ella mateixa, no han pogut evitar un inevitable ressò. És el cas d'aquest volum, en el qual l'autor, un actiu i ben conegut membre de la professió bibliòfila i comunicativa musical, ha retut un digne homenatge a la cantant. Amb escriptura àgil idirecta, sense caure en paranys pretesament retòrics, Radigales fa un recorregut molt documentat i fidel per la biografia de Victòria dels Àngels, i de manera especial per la biografia estrictament musical. El llibre conté molta informació i molt detall de la trajectòria de l'artista i també un gran respecte per la persona i per la seva circumstància i contingència humanes. Hi ha una clara voluntat de mostrar el tot més essencial de la cantant i això és ben reeixit, tot assolint l'objectiu de donar una visi·ó· honesta i de gran crcdihliJtat del personatge i de la seva tan important carrera artística. J.C.C. L TOMGEROUi LINDA LUSK Diccionario esencial de la notación musical. Barcelona: Robinbook, 2004 (coJ.Iecció "Ma non troppo"); 203 pàg. n l'actual panorama editorial espanyol, hi ha escassos llibres com el que ara presentem, potser perquè la temàtica de què tracta ja es dóna habitualment per sabuda, malgrat que els dubtes que hi sorgeixen, tant d'afeccionats com professionals de la música, són més habituals del que pugui semblar en principi. El compositor i pianista Tom Gerou, amb la col·laboració de Linda Lusk, acara en aquest diccionari la no gens fàcil tasca de sintetitzar en poques pàgines les normes ortogràfiques primordials de la notació musical. Amb total claredat d'idees i sense incórrer en ambigüitats, l'autor ens ofereix un volum fàcil de consultar que pot ajudar a resoldre amb eficàcia els problemes més habituals. Les entrades, ordenades alfabèticament, inclouen exemples directament relacionats amb cadascun dels temes de què tracten. Uns exemples gràcies als quals el lector pot, d'una banda, comprovat' l'aplicació pràctica del tem1e consultat; i de l'altra, tenir la seguretat que la iJ.Iustració respon a les actuals normes internacionals de notació, tot evitant, així, que es produeixin els dilemes teòrics que acostu- E men a sovintejar a l'hora d'escriure música. El llibre constitueix, per tant, un instrument de gran utilitat, no únicament com a obra de referència ràpida i precisa sobre els conceptes que pertoquen a la notació, sinó també com a mitjà d'aprenentatge d'un dels fonaments de la ciència musical en general. Jordi Salazar Materials de l'Obra del Cançoner Popular de Catalunya. Vol. XIII Memòries de missions de recerca, per Joan Amades; Baltasar Samper. A cura de Josep Massot i Muntaner. Publicacions de l'Abadia de Montserrat. Barcelona MMIII. mb el volum XIII de Materials de l'Obra el Cançoner Popular de Catalunya, Josep Massot i Muntaner ens ofereix les memòries de les missions de recerca realitzades a les "comarques lleidatanes" per Joan Tomàs i Joan Amades, i la tinguda a Mallorca per Baltasar Samper juntament amb Ramon Morey. Una i altra ens ofereixen la possibilitat de conèixer quantitat de versions i variants de melodies i de lletres de cançons tradicionals de les quals, per avesats que estiguem o hàgim estat en el cant, en el seu conreu o ensenyament, ens seran noves respecte de les tractades fins ara. És aixi com de La Dama d'Aragó, d'El comte Arnau, de La presó de Lleida (de Nàpols, a Mallorca), de L'Hostal de la Peira, d'El rei Mariner, de La Cea1ia (el romanç de L'hereu Riera), o Les transformacions, per dir-ne algunes, ens n'arriben moltes versions i de diverses maneres entre el conjunt dels 232 exemples musicals que ens presenten ambdues missions. La p1imera memòria la signa J. Amades. Nogensmenys, J. Massot ens fa l'advertiment que tant l'explicació dels dies de la recerca com els textos de les cançons van ser mecanografiats descuradament, co- sa que a voltes els fa esdevenir inintel·ligibles. Altrament, a les notacions musicals realitzades per J. Tomàs, sembla que d'antuvi s'hi pot atorgar tota confiança, però en alguna creiem endevinar-hi l'apunt de correcció de qui fou el director de I'OCPC, el mestre F. Pujol (vegeu el núm. 7, pàg. 57. Els seus canvis de compàs en són un exemple). La documentació que se'ns fa a mans procedent de Mallorca és d'un interès extra, perquè aporta un gran nombre de tonades de treballada relacionades amb els sectors primaris: cançons de batre, llaurar, segar, tondre, veremar, "des verderol", curiosa tradició d'orgarutzar una cantada durant la treballada de collir olives o garrofes, etc. Samper, amb la cura i el saber fer que el van caracteritzar en totes les seves feines, també en Ja d'unes transcripcions musicals per a les seves notacions etnomusicològiques, intenta, amb signes i explicacions apropar-nos a la complexitat d'aquelles entonacions que ell va recollir. Així, al damunt d'algunes notes ens escriu un doble accidental per donar a entendre la imprecisió d'una afinació no temperada, i remarcant encara en una: "Tonada de Batre. Cantaire: Llorenç Golmés Garcies, <<Xuri>>, 23 anys, Ses Salines. Recollida a l'era, mentre el cantaire hi treballa11a... Cal tenir en compte que l'entonació no era sempre justa, segons les nostres convencions. Sovint em sorprenien intervals subtilíssims, que no és possible anotar. Tots els cantaires mallorquins, altrament, tenen el mateix «estil», i només el fonògraf pot proporcionar, en la reproducció d'aquestes tonades, documents inatacables." És un volum de 352 pàgines que amb els seus índexs de termes onomàstics i toponímics ens presenta una documentació pertinent a un repertori de cançó tradicional catalana i balear rellevant i considerable. Josep Massot i Montaner, amb l'ajut de Núria Mañé, ens fa arribar curosament aquest llibre editat per Publicacions de l'Abadia de Montserrat amb Ja col·laboració del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Josep Crivillé i BargaUó 236 45 345 d: 21 h Palau Orquestra) Cors l'Òpera ~e Noruega. Marita Kvarving Solbe~, soprano.. Itz1ar Martínez Galdos, soprano. Lise Fjeldstad, actriu. rond Halstem Moe, baríton. Toralv Maurstad, actor. Dir. titular: Olaf Henzold. Peer Gynt de Grieg. (Palau 100). 21,15 h Ateneu Barcelonès Quartet de saxòfons Afrodisax. Gonziílez de la Rubia, Humet, Xenakis, Cbarles, Garcia Demestres. (XIX Cicle de Música del Segle XX-XXI). 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21h Palau 25è aniversari del grup d'havaneres Mar Endins. 19 h Palau OSV. Orfeó de Sabadell. Tetylana Me~cbenko (Leonora). Albert Montserrat (Fiorestan). Naroa lntxausti ( arzelline). Ivan Garcia (Rocco). Eliel Carvalbo (Don Pizarro). Jordi Casanovas (Ja~uino). Guiovanni Tarasconi (Don Fernando). Dir.: Edmon Colomer. ldelio (versió de concert) de Beethoven. (Concerts Simfònics al Palau). 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliano Carei la. 21 h Auditori OBC. Canigó de Vic. Coral Canti~a. Cantoria de Girona. Cor Ciutat de Tarragona. Ginesta de Cervera. sabel Monar, soprano. Anca Violetta Parascbiv, mezzosoprano. Joan Cabero, tenor. J.A. López Garcia, bariton. Enric Serra, baix. El Pessebre de Pau Casals. (Fòrum 2004). 18 h Palau Orquestra de Cambra de Granollers. Elena Mik:bai1ova, violí. Dir.: F rancesc Guillén. Beethoven, Mozart. (Els Diumenges al Palau). 18 h Liceu GOtterdammerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21 ,30 h Auditori Norab Jones. (Fòrum 2004). 19h Palau Big Band Jazz Terrassa. Dir.: John Dubuclet. Miller, Goodman, Ellington, Basie. (Concert de Tarda al Palau). 21 h Auditori Lluís Claret, violoncel. Bach, Charles. (Fòrum 2004). 21,15 h Ateneu Barcelonès Trio Lom. Gonziílez de la Rubia, Gerhard, Montsalvatge, Brotons.(XIX Cicle de Música del Segle XX-XXI). 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21,15 h Ateneu Barcelonès Gru~ Instrumental Sitges 94. Dir.:¡.oan Pere Gil. Soler, Sardà, Guinjo- an, ves, lJerg, Carter. (XIX Cicle e Música del Segle XX-XXI) 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliano CareUa. 19,.3 0 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21 h Auditori Natalia Gutman, violoncel. Bach, Britten. (Fòrum 2004). 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliaoo CareUa. 21 h Petit Palau Larry Co~eU, guitarra. Badi Assad, guitarra, percussions i veu. John Abercrom ie, guitarra. (XVè Festival de Guitarra de Barcelona). 12,30 h Auditori Conjunt instrumental i vocal. Dir.: Jordi Vallespí. Ecos del Silenci. (Fòrum2004). 19,30 h Liceu GOtterdammerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 22 h Auditori Tomatito Quinteto. OBC. Dir.: Joan Albert Amargós. (XVè Festival de Guitarra de Barcelona). 21 h Auditori Truls Mork, violoncel. Bach, Nordheim. (Fòrum 2004). 19,30 h Liceu GOtterdiimmerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21 h Palau Mikis Theodorakis. Percussions de Barcelona. Ensemble Barcelona Ad Libitum. Cor Lieder Càmera. Maria Farandouri. Petros Pandis. {Fòrum 2004). 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliano Corella. 21 h Palau Jessye Norman, soprano. Concert commemoratiu del vintè aniversari d'Ibercamera. 19,30 h Liceu GOtterdiimmerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. ;;¡ ¡¡o = ~ ..., =' = il. 236 ..... ""' =· ;;;o ""' ...= ""' ii" s¡;;:;- ... ¡;; 47 347 21 h Auditori Quartet Casals. Ravel, Lauba, Debussy. (Fòrum 2004). 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliano Carella. 21 b Auditori OBC. Dir.: Ernest Martínez Izquierdo. Inauguració Sònar. (Fòrum 2004). 18JUNY 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 19JUNY 12 h Palau Concert de fi de curs de l' Escola Coral de l'Orfeó Català (amb el mett. natge de Fundación Santander Central Hisbno). Petits, Cor Ioiantíl Cor de Noies i Cor Jove de l' Orfeó Català. ir.: M. Josep Besson Elí: senda Carrasco, Lluís Vilamajó i Esteve Nabona. ' 20JUNY 17 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Gíuliano Corella. 18,30 h Ateneu Barcelonès Ser~ Giménez, tenor. Griselda Ramon, soprano. David Graooto pia. no. erdi, Massiò, Mompou, Gluck, Puccini, Massenet, Fauré Bizet (Associació Mnssià-Carbonell). ' · 20,30 h Liceu Tosca de Puccini. Dir.: Giuliano Corella. 21 h Palau Münchncr Philharmoniker. Martin Spangenberg, clarinet. Dir. titular: James Levine. Wuorinen, Schonberg, Copland, Bartók. (Palau 100}. 19,30 h Liceu GOtterdiimmerung dc Wagner. Dir.: Bertrand de BU!y. 21 h Palau Rufus MiiUcr, tenor. Maria Joao Pires, piano. Winte"eise de Schubert. (Temporada de Cambra d'lbercamera). 26JUNY 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand dc Billy. 27JUNY 21 h Palau Orques ta Poblo Sa rasa te. Cor de Cambra del Palau de la Música Ca. talana (patrocinat per Fundació Caixa Catalunya). Maria Espada, soprano. Marck Tucker, tenor. Garry Magee, baix. Dir.: Ernest Martínez lzquierdo. Les estacions de Haydn. (Fòrum 2004). 17JUNY 21JUNY 22JUNY 13, lS, 11 18 23 24 25 26 -== ~ 28JUNY 20,30 h Liceu Leipziger BaUet. Die Grosse Messe. g¡· ¡¡::;' 29JUNY 20,30 h Liceu Leipziger BaUet. Die Grosse Messe. 236 .... = 30JUNY 19,30 h Liceu Siegfried de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 21 h Auditori OBC. Ginesa Orte~a, veu. Mip¡el Poveda, cante. Juan Gómez Chicue· Jo,e1tarra. Isa rel alvan, bai . Dir.: Joan Albert Amargós. El amor bru· jo e FaJia. (Fòrum 2004). 3J 20,30 b Liceu Leipziger Ballet. Die Grosse Messe. SJ 21 h Auditori Enscmble Kaboul. La Capella Reial dc Catalunya. Hespèrion XXI. Dir.: Jordi Savall. Part, Alfons X el Savi. Músiques per la Pau. (Fòrum 2004). 6J 2JUUOL 20,30 h Liceu Leipzigcr Ballet. Die Grosse Messe. 3JUUOL 19,30 h Liceu GOtterdiimmerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 4JUUOL 21 b Auditori Grub de percussió Amores. Co~anyïa de dansa contemporània Patas Arri a. Sazed U1 Alam, solista. naJas. (Fòrum 2004). SJUUOL 21 h Auditori Prazak Quartet. Dvorak. (Fòrum 2004). 7JUUOL 19,30 h Liceu GOtterdiimmerung de Wagner. Dir.: Bertrand de Billy. 8JUUOL 21 h Auditori OBC. Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana (patrocinat ~r Fundació Caixa Catalunya). Cor de la Comunidad de Madrid. M.anl Bayo, so¡ftrano. Dir.: Ernest Martínez lzquicrdo. El Libro del Desllerro de Saoc ez Verdú. (Fòrum 2004). 21,30 h Liceu Ballet de I'Opéra de París.Joyaux. 20,30 h Liceu Ballet dc I'Opéra de París. Joyaux. 21 h Auditori Herold String Quartet. Rakhmàninov, Xostakóvitx, Txaikovsk:i. (Fòrum 2004). 15 h Palau Jornades Internacionals de Cant Coral. (Federació Catalana d'Entitats Corals). 17 h Liceu Ballet de I'Opéra dc París./oyaux. 21,30 h Liceu Ballet de I'Opéra de París.Joyaux. 11JUUOL 17 h Liceu Ballet de I'Opéra dc París.Joyaux. 12JUUOL 21 h Auditori Brodsky Quartet. Alvarcz, Gershwin, Barber, Brubeck, La vista, Crumb. (Fòrum 2004). t: -= ::5 . ¡;;;;- ..... -= ::s. Si 1JUUOL ~ i 9JUUOL 10JUUOL 48 348 21 29 2J 4J 7J 14 IJ 2] (! 17 (! 7] e 15 04). r.ar: 21 h Palau Keith Jarrett, Gary Peacock & Jack de Johnette. (Fòrum 2004). 21 h Auditori Brodsky Quartet. Mozart, Zemlinsky, Haydn. (Fòrum 2004). 20 h Palau Karl Jenkins. (Fòrum 2004). 21 h Auditori Orquestra i Cor King's Consort. Kirstein Blaze, son,rano. Rebecca Outram, soprano. Robin Blaze, contratenor. James Ga christ, tenor. Peter Harvey, baix. Dir.: Robert King. Missa en Si menor de Bach. (Fòrum 2004). 17JUUOL 21 h Auditori Jove: ~rques tra Nacio~al d'Espanya. Cor d~ l' Orquestra Simfònica de Gahcta. Susana Cordon, soprano. Anna Hasler, mezzosoprano. Alain Damas, tenor. Mendelssohn, Stravinsky. (Fòrum 2004). tsJUUOL 19 h Auditori Winterthur Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. O~uestra de Cambra del Maresme. Dir.: Jordi Colomer i Òscar Boada. aydn, Mozart. 21 h Auditori Jove Orquestra Nacional de Catalunya. Cor Madrigal. Lieder Càmera. Solistes vocals. Dir.: Lutz Kohler. Un Requiem alemizny de Brahms. (Fòrum 2004). 23JUUOL 20,30 h Liceu Giulio Cesare de Handel. Dir.: Michael Hofstetter. 24JUUOL 21 h Auditori Companyia de dansa An~eles Gabaldón. Orquestra Chekkara de Tetuiin. Conjunt instrumental. Ja lai Chekkara i Manuel Lombo, cante. Juan José TéUez, lletra. Femando Glez-CabaUos, guió i direcció. Inmigraci6n. (Fòrum 2004). 25JUUOL 17 h Liceu Giulio Cesare de Handel. Dir.: Michael Hofstetter. 26JUUOL 20,30 h Liceu Giulio Cesare de Handel. Dir.: Michael Hofstetter. 27JUUOL 20,30 h Liceu Giulio Cesare de Handel. Dir.: Michael Hofstetter. ¡¡ 29JUUOL 20,30 h Liceu Giulio Cesare de Handel. Dir.: Michael Hofstetter. !E .§ 2AGOST 20,30 h Liceu Compañía Nacional de Danza. e;' 21 h Auditori West-Easter Divan Orchestra. Daniel Barenboim, piano i direcció. Beethoven, Txaikovski. (Fòrum 2004). 20,30 h Liceu Compañía Nacional de Danza. tsJUUOL ert. ~~r lfl8 3AGOST UGOST 20,30 h Lic~u Compañía Nacional de Danza. SAGOST 20,30 h Liceu Compañía Nacional de Danza. 6AGOST 20,30 h Liceu Compañía Nacional de Danza. 7AGOST 17 h Liceu Compañía Nacional de Danza. 21,30 h Liceu Compañía Nacional de Danza. 21 h Auditori Orquestra Simfònica d' Anzoategui (Veneçuela). Dir.: Yuri Hung. VillaLobos. (Fòrum 2004). U SETEMBRE ...a ¡;¡· 236 ;;;! ::J • ...... sa e; ¡¡;¡· ¡;;¡ s- 5 L'AMETLLA DEL VAI.Lb (VALLÏiS OIUI!NTAL) 2]UUOL 21 h Església Orfeó Català (patrocinat per Fundació Caixa Penedès). Mercè Sanchís, pi~o. _Dir.: Josep Vila i Casañas. Música per a cor a cappella i per a cor 1 paano. Església Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. Ofjuestra de Cambra del Maresme. Dir.: Jordi Colomer i Òscar Boada. ozart, Haydn. ~"o CABRU.S {MARESME) 17JUUOL 22 h 1'UOI tatS CALELlA. DE PALAFRUGELL (BAIX EMPORDÀ) 7JUUOL 22,30 h Església Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. Dir.: Òscar Boada. (Festival Internacional de Música). Carpa Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. Dir.: Òscar Boada. (Festival Intemacional de Música). !:...- r I. CAN'roNIGB.ÒS (OSONA) lS.JUUot 19 h 49 349 CAPELLADES (ANOIA) 19JUNY 21 h Paper de Música Trio Salmoè. Carles Riera, Emili Ferrando i Albert Gumí, clarinets Mo. zart, Garupner, Triebensee, Takécs, Gumí, Stadler. · 10JUUOL 22 h Font Cuitora Orquestra de Cambra de Vila-seca. Dir.: EveHo Tietes. Vivaldi, Mlllllt. 17JUUOL 21 h Paper de Música Concert d'alumnes del V Curs de Lied de Capellades. 24JUUOL 22 h Font Cuitora Or<Jues!ra Ensemble XXI. M. Eugènia Boix, soprano. Dir.: Josep Alltorn Chic. 7 AGOST 22 h Font Cuitora José Enrique Bagaría, piano. Beethoven, Liszt, Bartók. 28AGOST 22 h Font Cuitora Big Mama, veu i guitarra. Joan Pau Cumellas, harmòniques. Jobnsoa, Fuller, Blake, Terry & McGhee. 18 SI!TBMBRE 21 h Paper de Música Quintet Moebius. Debussy, Arnold, Janacek, Barber, Palomar. St. Domènec Lee Konitz Trio. Jazz. GIRONA (GIRONèS) 17JUNY 22 h EL MASNOU (MAllESME) 29JUNY 11 h Església St. Pere MOLLERUSSA (SEG.R.IÀ) U JUNY 236 22 h Teatre Amistat Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. Òscar Boada, piano i De Catalunya al Far West. PERALADA (ALT EMPORDÀ) 10JUUOL 22,30 h Jardins Castell Cobla Principal de la Bisbal. Cobla Principal de Llobregat. talà (patrocinat per Fundació Caixa Penedès). Francesc Cassú i Vtla i Casañas, directors. Obres per a cor a cappella, cor i cobla i per cobla sola. (Festival Internacional de Música de Peralada). RIPOLLET (VALLèS OCCIDENTAL) 18JUNY 22h Mercat VeU Orquestra Simfònica de Vic. Dir.: Jordi Mora. Dvorak. SANT ANDREU DE LLAVANERES (MAllESME) 18JUNY 22 h Església Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya. Orquestra de Cambra del Mlresme. Dir.: Jordi Colomer i Òscar Boada. Benejam, Borgunyó, H.,.a SANT FRUITÓS DE BAGES (BAGES) 8JUUOL 22 h Mas St. Iscle Josep Bros tenor. Marco Evangelisti, piano. 15JUUOL 22 h Mas St. Iscle Trio Beethoven. Claudi Arimany, flauta. 22JUUOL 22 h Mas St. Iscle Vladislav Bronevetz~ piano. Ala Voronkova, violí. Gueràssim kov, viola. Cristoforo estalozzi, violoncel. 29JUUOL 22 h Mas St. Iscle Vtrtuosi de Praga. Mireia Pintó, mezzosoprano. Claudi Arimany, SANT VICENÇ DELS HORTS (BAIX LLOBREGAT) 6JUNY 50 350 20h Església Orfeó Català (patrocinat per Fundació Caixa Penedès). Mercè piano. Dir.: Josep Vila i Casañas.