Giovanni Papini per Antoni Sàbat Meditem una mica per Melitó Bover L’Orfeó Català i el mestre Lluís Millet vistos per un noi del chor per Francesc Fornells Una opinió per Ramon Montseny Música, Músics i intèrprets per Lluís Millet i Loras Activitats per X. Secció filològica per Piguillem Concurs d’articles. Bases per Maria Dolors Millet Noticiari
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
- 308 - JOVEN1VOL A --------------------~- ---------------- Març 1. 957 Heus ací una nova recerca, un nou prec, un nou i ntent , una n ova crida, nous horitzons en potè:11cia, tasca vella de possi bili t ats noves! ontre incomprensions , per a fugir d ' una rutina quo· pot d~ixar-no s inaQ tius o lluitadors, estesos o act~us , barreja d ' act i tuds i posici ons, d o contrastos , monotonia, interès i gu~tos diversos • . Per ò vosaltres .f ormeu tots la nostra· famÍl ia i la n os t ra p osici6 ha d ' ésser l ' eclect i ci sme , s~~patia i compr ens ió per a tot es les vostren aportacions qu e sempr e hom ag:¡.~aït amb il.lus i ó i sinceritat, d e lòs qualf:l vivim, i quo. s at i~fan l'ru1hel que ens mogué a inic iar los tasques de JOVENIVOLA i a int e ntar s upera r-l es . Ro c orc a , prec, crida , - r .epetim -, a. la quaJ. donem ocasió de correnponclro amb l a r ec ent c onv oc at òria del segon con curs d'articles . Do tots - sense pre j udi cis por l os ducs parts - esppr em. Gràcàos ! - - -. - - - - - ' Fl orència, 8 de juliol dol 1956. • • Hi havia un cel roig amb tompte..cions do plata(' 1~a.ns de vori oforinn 1 'encens de la pregària mística. Un aire fi i daurat cremava ol si l c.mci llUillinós dc la tarda toscana. Florència, la dolça ciutat do mar-bre , plorava la mort d'un dels sous fills més eminents 9 Com un càntic do joia i d'amor lliurava l'esperit al Creador, on la terrible ironia del :::ou oreull antic, el mostre i el deixeble, el creient i l'incrèdul , l ' h.Q mo fort i l'home dolgut, el sant i el renegat: Giovam1i Papi ni . La mort , en 1 'expressió més sublim do la seva gentilesa, havia estat bonitSrna, amél:!: gamcnt bm1igna. Parquè no havia volgut ésser ansiosa U.o la seva presao I així, emfàtica, volgué mostrar-se lenta i capriciosa ~ Ja feia quatre anys quo Pnpini morj_a , quo a...Yl.ava morint lentament, una mica cada d i a , una. mi ca cada in.... tant •• • - 309 11 Ja no cm puc serv-ir·dc les meves cames, ni dols meus braços ni i ja quasi bé sóc cec, qunsi bé mut. Ja no puc caminox més, ni estrenyor la mà d'un amic~ ni tan sols puc ja escri~re el meu nom. Ja no puc llegir i qu~~i bé m'és impossible conversar i dictar. Es tracta dc pÚrdues irremeiables i també dc mutilacions particular.racnt terribles por a qualsevol que ti~1és la mania dc caminar a pas v~u, llegir a tothora; dia i nit~ i escriure-ho tot: lletres, articles, pensaments i llibres, amb la propia màon • mans~ Papini, l'home fidelíssim, ens deixà el sou testament espiritual, ol seu llet;at estètic, J.a seva darrera lliçó do mentre. I aquest testament, amarat d 'humo.ni tat i de fo, por voluntat seva fou publicat 1 'onde ... mà de la seva mort en la revista dels Franciscans de Santa Croce 11 Città di Vitar.c ts el seu darrer miss&tge, el seu adéu a les coses més vol~l­ dNJ, a les persones més estimades, aJ. s amics tot s i als enemics. ts un missr1tge de joventut, ple de senzillesa i dc doctrina. :t'Última gran lliçó del sou mostratge, polemitzant fins a la dm"rcra síl.laba, com havia estat tota la seva vidG.• Papini anava consumint-sc en la seva casa de Florència, tristamont sol, només on la dolça èonpanyia dc la seva :fidelíssima esposa. Una p~~Òlisi progressiva ~nà immobilitzant el cos d'aquest gran home, lentamont$ Qt.1asi perdé del tot la vista. Només distinc;ia formes i llums. 11 Los coses i la gent m'apareixen en formes desdibuixades i dèbils, com fant~ mos vist os dc.rrera una e o:!'tina de cendra gr:Ls. i1 Quina torrj_ble angoixa per a aquell home visionari que havia passat ln seva vida, ja des do la infa.ntosu, llo~int llibres i llibres, biblioteques senceres, admirador do les obres d art i de la Naturalesa ! Però aquest os pri vaci ans no 1 'acla paraven .. n;gp.:earo. puc fruir del benestar que dóna la llum dE:ll sol, dol quo-· irradie,· bl cerclo do llum d 'una·lè.mpara~ Encara puc endevinar si s' apropen bon a la vora del meu'ull dret, los taques do color de los flors o els trets d'un rostre. 11 Era 1 'home fort. No tcmio. la ce&'Uesa d'ulls, ell que havic estat cec d'esperit. I ens ho confessa: i'I fins i tot aquests vestigis d'una vista perduda m'omplen cada vegada amb ol goig d'un mir~ cle, a mi que fa vint e..nys vivia en el terror do la foscor perpètua." Papini havia ostat·l'homo plc·d'org'ull i d0 vanitat. Autodidacte per naturalesa, havia reconegut els grans genis dc la humanitat, però no s 'h2viu estE',blert on el rigorós conformisme de cap escola, ni havia lluita:ti so·lïa 1! e::rt ondard de cap tendència. Era prou got;ant por adoctriru.1.r-sc ell ·mateix, pcn. . quò bevia en los fonts de J..a ciència pura i caminava a la lltun do l'esperit. Però el seu or&Ull l'havia fot caure en la ceguooa dc la incredulitat, do la desprcòcupnció religiosa i moral. En la fosqucd~t i en la glÒria, en 1 'ofuscació i 0n la. clarividència, Papini fou un gcgan. quo c:nlairà. la torxa de la seva ":par3llla, de la seva m~ica paraula, per domunt··ao ·!;ot sentinent i dc tota consideració . Gra:r!dios en la seva pròpia substància, grandiós dc si mateix, fou el g¡"an enemic dol catolicisme i ol g.rn.n impu¿nndor de les -vori tats catÒliques o Do lP.. seva pJ.oma brollaren vori tablcn blasfèmies contra ol cat olicismo dola nostres dies, contra la purooa c1ol Do6llla i la Doctrina dc 1 ' Esgl6siao Escrigué llibres c1 ' una cruesa esborronadora. amb 1..u1a actitud de lleó que OB[:,u.n.rda la seva prosaa Dol 1912 fins ol 19 18 escriu obres entre les quaJ.s cal recordar: 11 Parnulo i sa.ng'1 J. ltlfusculini tatH' 11 L .. altra mc~tatíl ' "Cent pàgines de poesia"' if e~ duci , l hom.en; hTestimoni 11 i " Experiència futurista11 • Una forta bravada d'anihilament , de tendenciosa polèmica caracteritza sobretot la seva obre qu co. prò:n los 11 Memòrios'1 , 11 Lc vida de"11ingV.11 i liL'Qltra meitat". Aqueucruor~ de sentiment té el seu punt culminant en ol celebèrrim llibre on n qu::O.. estilitza la seva prÒpia anàlisi: '1Un uomo finitoi 1 i que fou ol primer pas on ol camí de ro·torn a lo. vorita·tï i .a la ]'e . ElS seus amics el e~ lu.mniaren i perseguiren o Fou envejat i menystingut . Però ell, humiliant-s -~ r.; 310 tant com s 'hav-ia enlairat, els escriu: ''Si des11rés d'haver-me esc ol tat seguiu creient que sóc de veres un home acabat, caldrà que co¡~esseu almenys, , que estic a~ abat perquè -yaig voler començar masses coses, i que no soc res perque vai¡; voler esser-ho tot." La seva coní'essió ·és sincera. I entrà a 1 'Església per la porta ~~an, amb un gest sublim, heroic en la seva humiliació, i humiliat on la sublimitat del gest, fort en ell mateix, com un Af'ustí d 'Hipona del segle :X:X:è. Crist havia estat la llum del seu camí. La figura de Criot fou el lema i l'estendart de la seva conversi6 . I ens deixà, com un fervent testimoni, la gran obra que per ella sola ja hauria donat oel.fi britat al seu autor . Malgrat totes les · reserves que hom pugu.i tenir per aquest llibre, la ttStoria di Crist o" immortalitza Pap ini. Deu anys més tard eacriu el -famosíssim 11 Gog11 , un dels llibres més reveladors del pensament filosòfic dels darrers temps, que ha asso lit un èxit mundial i que ha tramès la visió tlés esborronadora de l'è= poca moderna. "Gog, el príncep de Magog" ha vist .un món caòtic i m:i.oerable, emfàtic de la seva podridura i corcat .de sentiments, sense esperança~ i omb una passió de domini i de tirania que no ha pogut vèncer ni ln. mes mínima comprensió de la digni tat humana, perquè és hip;,b.crita-· i esclau de si mateixo Hru1 passat uns anys d'ençà de la seva publicació, i malgrat tot, el corrent modern, actuol, ha demostrat l'exactitud de la fimosima visió de Pap ini. (A vegades resulta més· abellidor pensar que lc. Pompadour era una dona d'exquisides qualitats~ que no pas donarnos coT.1I>te del frao_à s creixent de la nostra època ••• 1 En els seus darrers anys de sofriment i d'angoixa física, Papi- ni ef:f ·veia ell mut eix com una desferra hUlnana, com un retrat de la hu- manitat que portava dintre. Malcrat això, demostrà una valentia d'esperit · quo féu evident el seu tremp i herol.citat. "Sempre tinc la joia de poder oscoltar la veu d'un 2mjc, la lectura d'una bella poesia, o d'una bon:i.ca història, encara puc sentir la melodia d'una cançó o d'una d'aquestes simfonies·que onplen tot el meu ésser d'una caJ.or reviscoladà". El nostre món, -desfet i corromput, nafrat tot ell de cap a peus i dolorit d'una paràlisi creixent de · dia en dia, com una· imatge dels quatre Últims anys de vida de Pa:J¡ini, podria parlar d'aquest a manera T Jo croc que caldria una conversi o valents. :i decidida com ~a d'aquest [Segant de la fe. A vegades un home alliçona la humanitat. -La reacci6 demostra la hipocresia·d'aquesta humanitat: Se li fa un homenatge, se · li erigeix un mòraurrent, i ••• se li gira d'espatlles. Papini és sincer amb ell mateix . 11 Sempre he sostinot:"U.t la tesi de la super:i.oritat de 1 'esperit per damunt de la matèria". No hi ha vacil-· lació possib~e. L'esperit vivifica. La matèria- el materialtsme -mata, ofega. "Si en pogués moure, parlar, veure i escriure, però tenint l'esperit e on:fús i tancat 9 la intól.ligència adormida i est~ril, la memòria apacada o lenta, la imaginació esborrada i difosa, el cor aspre i ·indi ferent, la meva història seria infinitru1ent molt més terrible . " Quan demanem la t:;ràcia de la salut - qüe Déu ens lo. conservi ! -, comprenem ol prec ? He.via arribat 1 ' hora de la prova. Papini fou eloqüent : nostre 11 Scmpre he preferit el martiri a la imbecil . litat !" En ols seus anys de maJ..altia esdcvil'lbru.é una tràgica desferra humana. Quan ja ni pot parlar, ni molt menys escriure , revela la seva fi nor dò sentiments que en_s trallscriu per la interpretació de la seva néta - i ool.laboradora dels saus darrers tam~s - Anna Pazskowski , amb una· grandiositat quo- fa esbor:;:>onar. " A traves de les lluites de cada dia, h? pogut t;uardar dins meu la fe, la i ntel . ligència, la memòria, la. imag:Lnació, la passió de la medj_to.ció i del raonar i aquesta llumeta inter- - 311 na que anomenem intuició. 11 Reclòs en ol reduidíssim caliu familiar i ami eaJ. reero.cia aquesta mercè tan p:r·eua.da. llHe -servat l'afecte de la meva f8.l..ll:Ília, 1 'amor dels neus amics 9 he guardat el poder d'estimar fins i tot aquells que no conco personalment. 11 L'efecte que en tot el món culte produia l'eoga.rrifona enforw.Gtat dc Giovanni Pal)ini, repercuteix ben sensibJ.ement en 1 'esperit de 1 'escriptor..: í 1Concc el benestar d'ésser cstinat per tots aquells que només em coneixen por loD meves obres" e Aquesta com · penetració espiritual entre els lectors nor.1brosissims de les obres pa-pinianos i ol seu autor, infon una ouav:íssima CBJ.'itat i un goig inverss omblant ·o. la crisi que acabarà amb el darrer sospir del ra.estre . Dol tremp intel.lectuaJ. del toscà només pot esperar-se la culminació esclatant do 1a seva vitalttato Potser, en al.tros circumstàncies 9 eaJ. drà - i àdhuc fins i tot fóra inproscindible - parlar de miracle.· El mite demanaria 1 'encantament sobtat o ol c:i.gne mèravell ós do Lohengrin, a 1 'ex plicació "raonablen dei procés papinià. Però, por o. la seva fermesa de sentiments i comprensió de la vida, tota 1 'admirable r;ènesi de la força oculta es redueix a la simple confessiÓ o I rostarem en la per:J;lexitat més bella en comp1·ondre la. vivència de j ovcnt.ut ?n un cos quasi be mort. Ell sospita la·nostra admireció i tamb6 -per què no~ -la incomprensió de mrüts, J_)CrÒ és im~otent de for-sc onrerae 11 Cal' r:1esurar exactament tot el que on resta, allo que Sié,'1.Ü el I!léo important, i el quo ti11~li de millor.~ vull urri bn.r mé:J enllà del Que sembla veritat i afirmo.r aJ..lo quo no es· poJ creure". Pap ini reprèn la seva audàcia, por a m.a:.l'lifostar--se tal com ós, mal.g-rat la paradoxal realitat on què os veu sotmés. I ens dirà una do lee cosc'S més belles i sublims quo ha.gi pogut somniar la seva íntima conscièn eta. · . ' "La· j ovontut os disti:rl[3;eix per tros senyals essonc i als: la volun. :tuG d.'omor,·la curiositat intololoctuaJ. i l'osp.orït ofensiu. Tot i lumeV!l edat i a d~spit dels me;us;mals, sento fondament una necessitat irreprimible d' oEJt).mar· i d 1 éssor ostj.mat, eo fibla un desig mai satisfet por loG üu1ovac~onu en tot~ _els dominis del saber i de l'art, i tampoc eLl nego a la })oleL'lica i a l atac qurn1. es tracta do defensar vaJ.ors suprems • 11 ¿Por què no cerquem aquest mots pregons i forts·en els mites d'un Nietzsche, d'un Nijinski, d'un Van Gogh o ja d'un Kafka, d'un Buzatti, o - actualitzem-nos - d'un Jeun Paul Sartre o d'un .Albert Camus ? Hi ha una. gJ."'àcia especial dc dilucidació i dc YUlentia q_uo remorcii 1 'esforç dc la roc~rca ? Jo només m'admiro i callo o Tinc vcrgOl"zya i potser - perdoneu la paraula - 11 complc~cn... · ' "Encara que sigui c.o11dcmnat a passnr com a: vfctima él. 'un dóliri ridicm.J.. , tinc 1 'audàcia d.' afirriar que avui t encara :om sento portat , en· aquest mar inrachs dc .la vida, pol· gran reflex do la JOVEiiJTUT . u !., .. Només om resta pleg8.r els braços i o ostrouro."':m, d'una augoixo. &o fàotic c¡uc m'inspira l"airc viciat quo respiro cada moT.lcnt . ·Potser hi hagin ¡Jonsrunonts dc fidelitat sota les faroles· c1ol carrer més sòrdid . Porò jo nor1és veig lo:J ales d'una ·nit fatídica , sono o 1 'esperança d'un~ nova llum, sonoo ol pressentiment dc l {A.1ba. I mentre derilaú.o por a mi m.w. joventut d'amor , do llum i de fidelitat, on la benauranca·d ' una Nit més 'benigna, tinc un pensament dc fred i ós(!;arrifançn, "' ' ror mos Potser hi hagi n ponso.uonts de fid0l.ito.t sota leo faroles dol car' ~. d • •• uoru~ A1'"T OHI S ÀB.A.T - 312 - 1 "Mira el Crist con anorós vol portar la Creu pcse.nta ••• ". Si an,g litzónsin cada paraula d'aquesta frase, més bon dit, si ens paréssim a meditar uno moments el seu sentit i el que co.c1a una d'elles represen·iia per o. nos :il. tros, bGn bÓ quedaríem meravellats do la nostra insignificànd.a i potitcsa~ davant la sublimitat dol quo olles representen i do la (;ran lliçó quo on elles s' a.LlaGa, encara que mol tes vegades, nosaltres ens resistim a esbrinar-la. l- ts cert quo, repetidament, s'ha parlat dos d'aquestes pàb~ncn, sobro lc8 fo.ltcs als assaigs, la puntual i tat i 1 'eterna xerrameca. No vull pas fer-me pesat ni vull ésser inoporJVÚ en recalcar per onzena vn(~ada aquest tema, però, lector caríssim, et :prego que corr't.ïinuio fins al ·final d'aquest humil escrit i llavors vcP.l"às si m'he entreti~c-ut a copiar, o bÓ les idees que hi puguis trobar són encertades o profitosco. En aquest cas, seré feliç. Si fos al contrari, per endavant om crec haver obtiUo"llt el teu J?Crdó. 11 Mira el Cr:ist ••• 11 • Q.le bo dóna de crurtar-les ja que tant la musica com la lletra són ve~ament cc lestials ! La hist Òrio. ons deoostra a cada moment que les gi"a.ï.W coscEJ s 'han aoonooguit per mitjà de grans sa.crificio. Només ep.]_ quo·J.a rellegim: les batalles docisi ves s 'han GUanyat amb la pèrdua de no . ¿nques vides. L'amor ma·boix no sols s'obté a base de molts sacrificis sinó que tot · n'és plo; tant Ós·així quo s'ha arribat a la concluèió que no hi ha anor sonso s8.crifici de la Ií1atcixa manera que no hi ha roses sense cs}Jinos. I ln prova palèsa que les &Tàns coses s'obtenen amb sacrificis és la Ro dCL1pci6 quo ~losrm la "Pasnió 11 que tan bé trcbalJ em tots aquests dios.- - - I ara pregunto: Volêru. nosaltres ésser una· excenció da la regla ? Volem fer una coE;a gran, corJ. é:::: l'Orfeó Català- ja que d'això no dubto quo tats n'esteu segurs -, sense sacrifici ? No sacrifici a mitgos, ja quo la cosa no ós gran a ni-tgcs, sinó sacrifici sencer i sacrifici sin.... cer. "i!Iira ol Crist com vol ••• 11 Per què no rn.cditem una mea la part do rosponsabilj_tat que tots tenim dintre d' aquonta gTan obro. que és l'Orfeó Català ? ·Repetir ol que s'ha dit tantes vogades sobre les faltes d'assi~ tència, poca puntualitat, poeu atenció, tronc3Llent de batutes, etc., ot e., neri a· parlar debades i picar en ferro fred com es diu molt cat aJ.. a nvmont, però cl·quo nG s'ha fet mai, potser, és prcconar en v0u alta oÏ mal ~ue tot això causa als cantaires i membros·quo convençuts del que por a ells representa l'obra de l'Orfeó Català, fru1 ols sacrificis noccssaris·pcr complir la seva missió. En cada omissió que lleugerrunorrt cs,comot, ·bant si 6s de pu...'1.tualitat com d'assistència; COill dc poca aten cio~ os comet una'falta greu dc caritat quo fereix l'obra de l 0rfc6 tala i ols o cus col . laboradors addictes . La car·itat ... . 11 Com amorós vol Portar la Creu Posanta.U .. .. uEll la vol portar i no pas pols seus })ecats ••• · "Ell paga ols crims de gents im:pures •• • u 1 ca Quan el :Mestre llegeix on un ar!saig, tal dia van faJ.:l:iar truyi.;s ho i tantes noies, aquectcs falt;es són totes tallades per un me.toix :pa tro, :per tots olc components que ho escolien. Ben cegur quo de tantes f al te~ n'hi haurà una. bona part que s 'han fot run.b motiu raonable, conl¡rcns~blc i fins i tot c:~cusablc ~ A le. nostra conciència, acostumada a os ser doJ icadu fins al !:!.Ós LlÍn.im, ¿ no li rcpu[.;na causar sense més ni ~ondy~ fe. too do germanor dintre aquesta família dc 1 ' Orfeó Català quo 6 ssor ben avinguda perquè sigui indvstructiblc ? u me~ - 313 Q.1.an en un ass2ig · general arriba mit, Orfeó una· hora més tard do la fixada per a començar, tots els qui arriben c otaeton la matGixa falta n.J.s ulls del Mestre i dels cantaires, havent-hi, com ós segur que n'hi ha, quo per més que facin, no :poden venir amb la puntual i t~t que cllo voldrien. ¿ A aquests els hem dc jutjar com aquella part que ho fa per costun ? Estcn1 tots convençuts ·que l'Orfeó requereix una voluntat fÒrria i quo 6o portar una crcu 9 el sacrifici que representa per a cada un; però oi hem. estat valents de imposar-nos .ac;ruost sacrifici, també ho hon d'ésuor per uoguir endavant amb l'cmpreoa. Sonso sacrifici hem dit quo no hi ho.via cosa g.can possible.. Poder col.luborm" on l'empresa d'una e osa graJ.1 ens hauria dc fer .oblidm"' el sacrifici que ens costa col olab.Q rar-hi . El general en la batalla, 1 'enamorat i ol mat oix Crist ·S' obl:td.§ ven del seu so:friment pensant en ol bé que feia el sou sofrir a aquells por alo qua.lo sofrien. Per qué no hi penserJ. també no8 2l tres do tant en tant ? Jo diria, però, mós bé meditem-hi i vcure'n quo el tal sacrifici n0 ho és per a nosaltres, ja que podem gaudir do tota la significacj.Ó d' aquolJ. "Mira el Crist con 8.i2lorós vol portar la creu pesenta •• • ". MELITÓ BOVER L'ORFEó CATALÀ I EL :MESTRE LLU1S MILLET VISTOS PER UN NOI DEL CHOR. ====================================~===========~================== ~Jo. do· temps , en ~ÓriÒdics i conferències, ·eis grans escriptors han glossat los exccl .lonct es i triomfs dc l'Orfeó i del seu gloriós !v10stro Mill et ••• 1)erò estic en la certesa quo no · s 'ha fot mai, ni s "ha dit rec referent a aquestGS ducs, diem-no po·rsonE-üitats 1 sota el punt uo vis·t;a d'un infant •• ., i eLl refereixo alo nois quo integraven el chor on ols 8.1-:lJ'G .que ja són recordança. · CorJ. aent:i.en ells 1 'Orfeó ? Quines improssicms els causava tot el que els vol·tava i veien ? I el Mestre ? Quins sentiments ols despertava ? Aquestes preguntes m'han suge·ori t d'escriure en :¡;rosa maJ.. 15irbc. da. alguna cN:w. sobro un tema quo es podriu anor.wnar: 11 1 Orfeó CatnJ..à I el mostre Lluís 'M'illot vis"'Gos por un noi deJ. chor 11 ~ I w.1b la ploma als dits... el ponsf,U!!ont s 'ho. nJ.lunyat cap al prinor any d' a~uest segle ••• 1900o •• plaço. de Sant Just ••• una gran ~o~ talada ••• una mupliu escalinata ••• obrim la' porta i ens dirigim a ma drctu, o. una cstan<ia on hi havia un escriptori en un racó, i darrera d'ell, un senyor duna seixantena d'anys, molt olt (al menys jo li veia) 9 CJ.11J barba un xic blanquinosa i molt amable, per cert: Era el senyor Grau . Va ésser ell la primera persona oob qui vaig parlar en on trar. El recordo com si el tintuós davant i ol rocordo, ta8b6, com a bon h9:.ao ctuo ora per als: nois, pots e~ degut quo no tenia L1assa intcrv9ncio r.;r::)bro nosultres, ja quo aquesta ingrata feina anava a cò.rroc d on Porat . · · I ••• ? Qui ora on Paret? La nostra víctima. Li dèiem Perct a soques~ no perquè nb os mereixés que li diguéssim senyor, car os trac- tava d una norsona de bastants anys, sinó pcrquÒ tothom 1 'a.nor2onava ~xí ••• i nosaltres, els nois, trumbé ho fÒiom . Era d'estatura petita com nosaltres i penso que per això no 01~ feiu gaire respecte ••• Li'n fèiem do tot o . - 314 Com que no ens deixaven anar a ju~ar a la plaça ••• ¿ qui aguanta la quitxalla quieta en els moments en quo esperàvem per a donar classe dc solf eig o assaig ? I quan 1 'escàndol era massa fort ••• ja es scn·lïia la veu d'un mostro ••• Porat ! •• ; Fou estor quieta aqueE!ta patuleia ••• I ja teniu on Porat empaitant-nos por les sales groga i verda, (nomcng dos· així pol color do los seves parots), entro mig dc los cadires ••• la gran pissarra pautada i ol piano; semblava talment quo ell també pronc1.tÓs part on les corregudes d "una sala a 1 'altra.,.; mes, veient quo ol bon home no en sortia, on venia un altre amb mós autoritat ••• ol MDstrc Comollao •• , que de vogades repartia algun "mastegot", o om vulgarment os diu, al qui s'esqueia do trobar-so al seu abast, i llavors .... tot ora . . quietud., •• tots suats i cansats ••• ~ab on Parot, a posar do for-lo enfadar, sempre quedàvem molt amics; i així ora, ja quo quan anàvem a cantar a Sant Felip Nori o a una altra osgl·ésia ell ens acom:¡;a.nyava, i nos altres sempre molt for•.1als aJ. · scu costat; · quan ens férem mos grans ens ti1~ou6, tar.1b6, molt d'apr.Q. ci, i, per això, el sou traspàs ocorregut quan ja era bastant vellet, fou son-Git molt per tots n'o"soltros. • :; 11 . Voldria recordar els noms dc tots els qui on S3-C!Uella. època intogràvcu · cl chor de nois, i quo fèiem amarga l'existència del bon Porot; però ¡a meva memÒria no arriba a. tant. Amb tot, recordo ols germano Mabres, on Vila, que estudiava el violoncel, ols germans Roms, un dols · quals, po~liscr ol més ·entremaliat, 1 'anomenàvem "ros de nal pÒl", a~ti · oncara chorista, però, ai las, do .cabell blanc ••• ; ols germans Solé, o~ Xifró, fill del chorista dol mateix cognom, on Miró, on Segalós, i més tard on Ba.rb~ny, ols germans Planàs, l'avui s~bdiroctor do l'Orfeó, Joan·Tom~s·, ·myBou i tants d'altres ••• però deixem el record dols companys, molts d ells traspassats i aJ.. tros allunyats do nosaJ.tros ••• i tornem a casa, o·sigui a l'Orfeó, quo por a mi era la continuació do la prÒpia, degut, potsor, quo hi foia mitja .vida, ja quo, a, nós do l'assaig diari dol migdia, tcbiom lliçó dc solfeig, assaig a la· - nit troo o quatre vegades la setmana i dosprcs, perquè tambó hi anàvem, ja foc por haver-nos citat allí amb altres nois por asstunptos dc. joea- · nora, o bé por llegir i fullejar revistos a la biblioteca. Això vol'dir? donen, quo m'hi trobava b6 ••• , més bon dit, ens hi trobàvcn bé, i ho prova ol fot quo' do tros gorLl.ans quo órom, tots tros cantàvem a l'Orfo6. Com quo ja sabia força _solfa, vaig ingressar al chor,de soguida, i roc ord o que, on entrar por primora voe:a.da a la sala d assaigs d'aquell casal. dc la plaça do Sant Just, vaig sentir una gran impressió: aquelles parots folrades do sodes groguenques, ols ~lafons i sostre aL'l.b aquolloc pintures, la il.lUL1inació, la tarima amb 1. hal~Ònium, aquelles fi.loros do cadires, aquell ast ol de noies i senyores, tants homes ••• i sobrctot ••• tantoc barbes. on· la majoria d"olls, havlen fo·[j quo cada veé!:;§J: du ostiguós distrot, i s·-omprc cm despertava del meu. onoanta.mont un te· :...· · rri . ble ••• ! no badis ! ., ·• . dol Mostro. : . J'a quo ho anomenat les barbes, (aJ. revés d'ara quo no so ' ·n porta ni una), aleshores hi havia tants. ohoristes quo en portaven quo om dona va la sensació d~una cosa molt seriosa ••• molt soriosa •••mireu si la veia seriosa, que quan el chor d'homes cantava la "Cançó do nois", do Griog, om foia 1 'efect-e quo no els c!3quoia =!;a broma,. Us podeu imaginar un hoEe a.nb aquelles barbes font aquells· "mous" ? . Maêrlfiquos barbes, la noruna d'Abel Bonet, la rossF.J. do Francos o Lleixà, lu d'on Sala, la d'on Xifré amb la seva veu de baix que cm feia gran respecto, la dols Mostres Comella i Salvat, i la més jove do totes, la dol qui fou després Mostro Pujol, i moltes més que la memò- 3i5 ~ia no m'és-fidel per , • • ' - recordal~o • ... o D aquella epoca gp.ardo recordances de fets, que en si no tenen importància, mes en conta.r-lòs demostro fins on a la quitxalla ens cridava 1 'atenció tot allÒ que o:::>servàvem. o que .ens passava. ·. Un d'ells tineué lloc durant lÒ.. visita Q1J.e ens féu l'Schola. Crm... tox-u.P, de París, amb el seu Mestre Charles Bordes. Entre els components de. !!.'1 esmentat chor abundaven els tipus nés avia·t; g"l"'assos que prins. A 1 'hostat~e de la plaça de · Sant Just, ens dedicaren una sessió. La sala estava plena de go~ a gon, i nosaltres, com que eno trobàvem en ple hivern? ~ c;audiem d'una ten:peratru. . a -agradable, però ells, que venien de París, on estaven a molts graus sota zero, s'a.Dfixiavel'i ... oTenien les ca-· res·ve:r:melles, congestionades i suaven .... fins que, no podent ~euanta.r més, obriren la balconada i es ventaren amb les particel.les co:r:1 si es trobensin en plena cw..ícula. Nosaltres, cot:l és na tural ••• coli de 1 '8lilericana· ar:.m nt .... Altra cosa bona pe.r a contar és el cas de la·:· S. on.· La son era un uartiri per als noiso Doneu-vòs-en conpteo ~an assajàvem una obra pes~ · da, avorrida, o· que no ens agradava i conençàvem a. badallar ••• el Mestre, en veure que no hi havia la det,ruda atenció •• ~~- torneH-hi ! - a tal o qual passatge ••• i la son anava en augment. Recordo que quan estudiàvem l'obra del :oest:r·e Pedrell ¡¡La Sagrada FaJ::J.Ília" la son es .feia ge:1.eral, però el Mestre, en adonar-se'n, ·digué: Oi, que no us ag:¡."o.da ? .... doncs 1 'hem de cantar ••• I, sí senyors, .la cal1tà.reiJ. ••• però què jo record~, no l'he tornada a sen:i:i?-r• •• no ens va :plaure" En sortir dels assaies de nit, moltes vegades, el meu germà anava dormint J?el carrer, .davant nostre .i . del pare o de la maJ."e ·que ens acanpanyava {un altre sacri:f~c;i. anònirrf. fet amb fe i resi&,nació per l'art i l ' ideal)~ i cosa curiosaa •• no donava una sola ensopegada durant tot el cmni; es· veu que el sab_i~. de memòria de tant de fer-lo o . " "". , Pel qu~ ~a a mi, r~cordo els assai9o_ d~~ !)oeEa.,Ae1 Mestre Nico~?-u L ..... ñmre de Deu,., Aquells ••• a •• t!>a ... ~a ••• m inc~taven a.L badall, la tos"'~­ tu'!·a tan 8.[,'Uda en .co.nsava, acabava per no poder dir bufa. Quan el chor de nois cru1ta ln darrera estrofa del poema, havia de respil"'ar a cada corJpè.s, con si hagués fet una Gran passejada. I tant que u'açrada aquesta cançó, naJ.grat tot. Als nois d'aquell tenps tanbé col apuntar-nos· alt;runa cosa. nJ.. no.§. tre fo.vorc Tinc record del tisoJ.o11 de (tLa :o ort de 1 'escolà.i 1 • El feia en Xifré , fill del chorista de la corda de baixos. Com que cantar sol li :fe i o. un xic de p()r, de vegades 1 'havien cantat dos, ell i en SagaJ.és. En liLes ca.r.1p:,;1.nes de NadoJ.", de Canes, a1 chor solista de nois, ja hi prenia part j.o que era dels que tenien J.a veu fina,. No he sentit cante..l' mai ~és uquestn obro. del o~npositor valencià, tot i que ens aploudien tlol t . On hi ha coses per a contar és en 1 'excursió al Lligdia de FrD..11. , . çn ••• Mm1tpollel;', Ni ça i Per11inyà" ta nova va énser causa de molta nleg.L"'ia ·entre nos"ü tres, que des d'aquell :r.1oraent ·fins a veure' ns dins del 'tren donò.rerl cies a la nost1·a f'antasiao Llavors no teníem son. Va 6sser un gran GSdeveniment en saber-se que ens feien un vestit. de vellut ••• cap a oa.n " P.antaleoni 11 a prendre'ns la mida •• oc-ra bonic de veure'ns un;h formP..ts amb aquell vestit' do·vellut, color 1:1arró ola.r •• • guerrera i :pontul6 curt i la barretina ve1":':ella.. Com que el velJ.ut és de durada, el vni~ nrto.r qui sap quru1 de ·[;emps: de lo. plaça de Sant Just a la dels Peixos fins a l'eot~tge actual, traient-me'l quan~ ja gunè~in, m'arribav a el pantaló a mitjn cuixa, i la camisa. en sortia de la manega de la - 316 ... guerrern; mes, tots els te~ps tornen pel que veien durant l'estiu. Ara es port a molt entre la joventut estrangera que ens visita i tasbé en molts esto.m.ents de casa. Fer-nos aquests vestits va ésser un gran encert, ja que amb els nostres, sec,urar.:1ent haurÍeLl passat :fred i a t1és unif ornats sec.pre es veia que érem conponents de l'Orfeó, i per si per cas se'n perdia algun •• oi aquest vaig ésser jo~ a Montpellero S 'havia de celebrar una processó cívica, i ens indicaren 1 'hora· de reunir-nos en un 11 oc det erninat, però jo, tafaner, em vaig separar del c;r·up por anar a visi·tar una església que ·eEI trobava :prop de 1 'hostatge. No sé con vaig perdre el contacte ar.1b la colla ••• i vinga donar vcü·lïes oenpre pels nat eixos carrers, fins que d'una fa:rr.wàcia on hi havia el fa.rnacèutic al p0rtal em digué en català: Ai 9 que t'has perdut.; •! En sentir-ho, en vaig avergol~rir, i en cor.lptes de êl.enanar-li orientació, encara corro •. o fins que· Y8.i{; trobar quasi allí mateix la processó que s'enc~jinava n lo. casa on nasqué el Rei En Jaume el Conqueridor . Con. que la sortida de Bru."celona fou al raatí, en arribar a Port Bou eno· donPren una capsa al!lb el dinar ••• en deien un itpanier;'. I com que tenia gana, tot va anar Dolt bé ••• però tru.bé tenia set i per desgràcia dins del panier hi havia una botelleta aob aigua picant ••• En va agrD.dar i ;::n. olts que no la vol[,'U.eren me la varen donar ••• \~nga boure ••• però ja vaig tenir bona aigua ••• En arribar a Cette ens · posa:ren tot s ols nois dins d'un ve..,gó del tren especial, i, precisament. on uquell vagó, em :féu efecte l'aigua picants•• que feia que em rocnrgoléo dc dolor ••• Per desgràcia aquell vagó no conunicava amb els altres i algu."Yl.s dels nois es reien de mi quan em veien anar d'un cup de vagó o. l'a.ltroe•• i jo :fet una fúria tot era repartir co~s de puny a tort i a dretp.penso que se'n recordarà el qui en rebia mes ••• Es deia Roms, el noi ros, quo era el t1és burleta ••• Per fi arribàrem a Montpeller ••• després do tres quarts d'hora de tornant . Altre feta d'aquesta excursió, succeí en anar a sopar a un ~os­ to.ure.nt (crec que era a MontpcJ.ler) , en el quo.l ens serviren a cada un dos pardcls rostits, (la gana era per a un pollastre), i tan bonic con feia veure tot al llarg de les taules, els dos pardalets asseguts damunt dol plat . No cal dir que ningÚ no en menjà. Denprés de li'Iontpèller 7 Marsella. Es féu el viatge de nit, i uns socis agre¿ats , em proposaren quo si els deixava el meu seient em llogarien un coixí i una manta·perquÒ pogués dormir a terra del vagó. M'hi vaig avenir i ja em teniu doruint sota les seves cames, i dic dormint, parquè ho vaig fer a pesar del soroll de les rodost ~ue semblava talnent un terratrèmol a les noves orelles, però pel que es veu, on aquella edat lo. s on podia més. No parlar :frances no era cap· obstacle. Prop de 1 'hotel· 0n ens hos'tatjò.vem, es trobava un magatzem, on vtdg discutir o.l1:1enys un quart d'hora amb ol dependent, per comprnr-li una pist oleta do joguina, J.a qual volia un franc cinquuntn., i tot el meu capital era de noronto. còn til1s; no vaig fer fira~ però durant ol nostre col.loqui ens entenguó-rGm molt bé. Crec que deuria ésser un wli gastador, perquè en anar per prinG ra vocada l'Orfeó a València, vaig gastar--me les dou pessetes que em do ~on a casa, en viatge~ on un tobogan que hi havia a l'Exposició; cadñ v:Lo.tgo costava quinze centims~ conpteu les voltes que vuig donar . (seguirà) FRANCESC FOID:rELLS 317 UNA OPINió . ---------- ------------ En nuraéros anteriors es van publicar uns articles per tal do trobar una solució al problema do fumar, al d ' alTiba~ tard als assai gs , ctco :ts cosa Iïlolt difícil do r esoldre , especialment el prioor, quo segons la mevu modesta manera d'entendr e és por falta dc voluntat . Desitjari a quo ninooú no s ' of engués ~ Un fumador por arrelat quo tingui ol vi ci , s i no pot es-Gar- so una hora i mitja sense fer una ci garreta, demostra quo el vici el doni na. Aru. voldri a fer un al tro comentari que estic so[;u:c quo serà mós discu tit quo ol do la cigarreta o En ols concerts do 1 ' Orfeó hi ha un pot~ï.t detall que ha estat i és molt c onentat pel públic i que no ens afavoreix gaire·. · ~ En 8o1•tir a 1 ' hemicicl e l os senyores i senyorete s os veu molt a variac i ó en ols vesti ts . Unes, mànega llarga , altres , curta i d ' altr es quas i o onsc. No s ' hi podria trobar -una solució? ~s un problema no gair e difícil do resoldr e . Entre unes quantes senyorete s , junt anb l es pro::·ess or es, podr ien escolli r u n model apropi at . Les s eny or etes tonen l a paraul a . . Qu-in t o nés solcnno donaria que on la propera audició de l a Pas·sió", de J oan Sobustià Bach , totes los seny0res i senyorete s - v estissin i &,u nl ! ' 1 RAlVION 'MONTSENY .. Mt!SICA, M.tlSICS I . INT~RPRET S --------·-- -------·-- --- . ---------------------- --- -. . Activitat s di versos quo sel eccion en .. sonso negar l'interès o l a qualit a t al~Í st ica, d' aquel les qu e p er manc a de tempo , d 'espai o per oferir poques possibil:Lt ats, eotrict m:wnt en el c or.J.cnturi, e ns abstindrcrJ. dc parla r. OLIVIER IV1ESSIAEN.- Una co:nforènc ia do Gu nnar Borg, o.mb il.lustrac j_ons r..:us:i.cl:ÜB a cm--roc d o la pi ani ot a Boa·tric o Bor g , a l'I nstitut Francès, ens pérnwt6 ose oltar, aJ. c 0stat d 'una fantas i a de Mozart, obres d'·Andró Jolivot, Ant 0n Wcbe rn, el pr opi Gunna.r Ber g i Olivi cr Mossiaon. D'aquest t'u tio s' interpr e t :1rcn 11 Neume s Rytmiqu es 11 , 1íllo do f cull nurlért"S 1 i 2, i 11 Modes de val eurs ot d' intensitc s 11 • Sorprèn, on Messiaon, el contrast entre la sensP.. alitat dc la tjova músico. i el seu esperit religiós~ (recordi' s ~·Ics siaon com a orga.nisto. do la Trinitót d e París, i taabc els s ou s f e.oosos 11 Cinc rcg ards our 1 'Enfant Josus 11 J. En efecte, Messiaon està obsession at bàrbarame nt - USOl'!l el terme en bon sentit - pels rit:oos orionti:llo ., La sovu "Turt=mgo.ljla. Siuphonie " ~ de prop do ducs hores de duració, és 1 'obra de: m6s vnvergadü ra d'aquesta tendència o La dita Simf 0nia, escrita per encàrrec do Koussevit zky, fou estrenada als Estats Units, executada amb ~ortos discussio ns a França, i, segons sooblu, fracàsoh en la seva o~ trona a AloJ.'lo.nya. Tal vogada J.n seva oxccssiva duració Si [;lli un defe.Q ... 318 to me..nsa e;rou; és molt aventurat fer un judici orí tic segur de l'obra, però, 6s evident ol gran pas quo dóna en la recerca do noves sonoritats i do nous nitjano pe:r.aproduir-los. Dins la mateixa tendència podr:i.on colocur-so les obres pianístiques quo hom esmentat; de poti tos proporcions, d'una dificultat considerable, intcrossantíssimos, anb sorprenents contrapunts i superposicions purament rítmiques i onccrtadíssirls contrast os d'al tur a do s onu . POOSIDILI~'ATS DEL DODECAFOHIS~1E.- En la mateixa sessió u 'interpretarm1 los va.r·iaci ons de Webern, vari ac i rm.s en forma do nonr-ta clàssica, per ò escrites di¡Ytro do la més tancada estètica dodccri.fÒnicu. Ens pregunto~, dçsprós dè la seva audició, si s'ha do considerar ol dodecafonisno únicament com un intent d'escriure una música completancnt nova (en els seus prinors temps, naturalncnt), i si actuaJ.r:1ont està ja comp~.oto.mcnt esgotat. Ot to Mayer escrivia en 1935: •· No discutiren pas , ara, si Schonberg ha sA.but demostrar d'uno. r~cno:r."'a concloent a. truvós do les seves obres la solidesa. dol seu sistema (només un sol deixeble sou ha pogut fer-ho fins avui: Albun Borg) . Però l-a cosa més importo.nt ós quo ha.b"i demostrat als seus contm:tporanis, almenys; la possibilita.t do trobar nous camins i no· . ves bascs per a. la producció nusicaJ. ". Evidontnont ol con~cert de violí i cl·Wozzeck d'Alban Ecrg, deno.Q. tron la no inutilitat del sistema en 1 'ordre :purament artístic, por rJ.6s quo això , on Úl tiia terme, depèn dol coupositor . El dodcca:f onisme ha COiilP"" tat i e o1;1pt a amb una sèrie de seguidors i obres medi ocres i grises, però, trun.b6 ha donat obres :posi ti vru:wnt interessants, :poroonto.tgc disninuit, o OJ · ·· en tot i on totes los èpoques . Quo.nt n les :possibiJ.itats dol sistóma en el futur, sense prendre cap 11a.rtit - en-el nostre BÓll musical ens arriben poques ocasions dc com:provo..r-ho dirccta.nont - cite..ró duos opinions, unà. d'un coL.:positor alc!':n~r conteu:pornni - tal vegada He.:ns Werncr-Honzo - quo poso. do manifest les possibilita.to dol sistema "avui", amb les figures dc Dallapiccola i Luigi Nono, i·l'o.ltro ·~ molt típicat"1ent runcricana- dol crític i director VirgiJ. Thonson, que troba que el sistena en general està mancat do la força del ritno, i os prorru.ncia on favor de les conbinacions do percussionisuc i dodcco.foniorw dc l'esmentat Luigi Nono . En tot manent , no cal dir-ho, do-. neu preferència a l'artista, sense prejudicis, prescindint noseltros d'og cnlvs i oxclusivismesG Voldríem , encara, citar alguno aspectes do la·TEMPORADA D'HIVERN DE L 'ORQUESTTIA MUNICIPAL. Entro ols artistes do forn actuà Daniel Wrzycn-· bcrg con a s olistn dol suggestiu "Concert per a. ln mà esquerra" do Havcl, dor.ostro.nt-nos a nós de'la seva scnsibjJ.ito.t , eloqüència. i fo~ça; qualitato indispensables· a. tot intèrpret i nés romorcablos encara en aquesta oc~sió, dono.da la dificultat i característiques do l'obra ·quo interpretà. TmJbÓ actuà com a Director invitat, AJ..berto Erodc, conductor frnn~ • . ~,d~rectc! c1ue dirig:l eat:re ¿;ütrcs coses el ' 1Mathis 11 , de Hindomith, oora sol:~da i definitiva, quo escolten. molt rarru:Icnt aqUÍo JU.berto Ercder senso cGser un Director extraordiLari, ens ofer:L. unes vernions clúros ~ sen- - 319 sc vacil.lacions, quo ~ustifiqucn ol prestigi que ha mcrèscut on diversos contres musicals d Europa-i Amèrica i ospcc~almcnt con a director do l'Orquestra dc la RAI a Torino~ -----------A . C ~ T IV . ~~ ATS • ===============~===== ' VISITA A L'EXPOSICIÓ GRANADOS. El diwJ.ongo, dÍa 17 de febrer, JOVEN!VO LA organitzà una visita col.lcctiva a l'Exposició Granados , instal.lada al Palau dc la Virreina., Una quarantena dc cantaires junt anb ol Mestre I:üllet pogué ad.I!lirar ols records do la vida do 1 'insigne ·coopositor lleidatà, que amb tant d'encert i bón gust exposaren els seus familiars amb la col.laboració dols anics dc 1 'artista, entro "ols quaJ.s figura 1 'Orfeó Català. Tots els assistents restaren compla.guà:Íssms dc la visito.. UN .ASSAIG DEDICAT AL HEVEREND1SSIM PARE ABA~ DE MONTSERRAT ~ Ja de temps esperada, la visita del Reverendíssim Paro Abat do Montserrat es convcr tí on realit at ol passat dia 19 dc febrer. Ac0t1panyat pel Prosidont , Mostro Director, aJ.tros membres dc la Junta Directiva i por Don Pau maria Pizè. i Dor.1 Mn:ur Maria Boix féu la seva entrada al fogar dol nostre troballé Els onntairos, a pou dret, li dedicaren una forta ovació. Tot soguit; les notos vi bronts do r.El cant dc la Senyora" foren la nostra sv.J.u tació. · · El Sr• Fèlix M:i.llot i Maristany 8Ilb escaients par.aules li donà la bonvil16uda, i acabà dient: " així com la regla de Sant Bonet diu .que a l'hoste sc li ha de donar ol nillor quo un té, avui noSaltres us oforin ol millor quo tenim, ols nostres cents~. S 'interpretaren, després, i 1La filadora'1 i "El na.rincr" 'I ·do Sn.ncho MCJ:Tacó, "f!Josús està escoltant" i 11 Maria tenia ·un Infa.nt 11 , dc Vlillion J.J. Dawson, ":tAu 1\'Ioisès, vés tot so1 7 ~., do Gail Kubik, "Si tu volstt, do Canteloubc, "Lc. túnican, do Lluís Millot~ ":Qiado. dols morts", de P •· Donostia_ i nseJ.ve 1~ontsorratina:t, de P. CnsoJ.s o . • • Con quo ol Paro Abat as.sistia ·a un ass3ig 1 assajàrem el primor número do la "Passióf! 9 sego11.S Sant Muteu, de Joan Sobnstià Bach. i digué: Tot seguit, El Revorondíssin PBro Abat s'adreçà a tots nosaltres . · ""Y~nc a rctorno.ï'-vos la visi to. quo ~antes vogades hEm fot a Moní sorrat, 1 ul tiran sobrot ot, m.onorn.ble, que f oreu 8mb tot s ols Orfeons do Cntnlunyn:~ Vi11oouérou a dir a la r.inro do Déu do Montserrat quo ós la vostra. Ma.ro, lo. Mo.ro do tots els èantairoso Crist i la Pàtria, que vol dir família, torra, tradició, històrio.., •• Venio. a t'otorna.r-vos la visita con un homonntgo i on prova d'agroiLlont~ Però, us haig d'agrair encara noltes més coses, perquè n'hou rebut no con un hoste sinó com un fill do la onsa o Tenia quinze anys quan veniu a escoltar ols vostres concerts. El Mostro allet on seublnva genial, porquÒ es Llovio. tant i donava expressi al seu gest; senblcva que ols co.nta:i..ros nirossin ol. ]~estre enlloc do la. - 320 - . partitura, perquè la vcritabl'c partitura era el Mestre. Tenia qui nze anyso Arn he vingut a la vDstra intinitat, en aquest assaig que ha estat un ve:::::-itnble concert. Heu cnntat. coses belles i en Vfl se~tres espontúnies, que representen l'esperit de -la nostra terra i del Cristianisoe. Heu cantat cançons dels negres, però, en un llenguatge no do negres, sinó de blancs~ de català , Les heu ccntndes tal com sou vosnltrcsl no en sentit pejoratiu, sinó nillorant-les. Aquell diàleg gnl~nt,· bell~ssim i elegant cou tot el que és francès. Aquella música religiosa, prnfunda, nelÒdicn., tan bella del Mestre .. Us en dono gràciess i us en dono gràcies cou u cosa representativa que sou. Mentre canteu, tindrem essències del n ostre esperit. Ara, quo ja fa tres hores que els nostres monj os dormen 9 vosaltres vetlleu per e~ tar, per e onservnr un esperit de la terra . . i '!lll eSI)Ori t cristià. El oeu consell i benedicció, una sola cosa: Prego per a vosaltres, perquè ·continucu tenint aquest esperit i aquest ideal dol bell cantar. Si{,JU.OU bons cristians i bons cnt alans. Que els vostres fills cantin e o..D vosaltres ja quo vosaltres canteu com els vostres poxes. Felicito ol Mestre Millot, ols seus col .. labore-dors i tots vosc~ ­ tres g_ue canteu tan meravellosm1ent; continueu cantant i sacrificant-vos · perquè s'ha de fer obra positiva, treballar a més -del treball de cada din, no dornir totes les hores, no solo..i!Wnt guanyar diners sinÓ tanbé guanyar l'essència do la nostra terra i del Crístia1rismo. La Mare de Déu us beneeixi, la Mare de Déu de Montserrat sigui sempre la vostra. Pctr0na • ... ... A'~x~" s i o., " No oal dir e on les po.raulòs del Reverendís·sin Pare Abc.t f oren ncQ llides onb una entusiàstica ovnci ó. Després, a ln Sala·de Juntes, li foren presentats els menbres del Consell Directiu, solistes, ol degà dels cantaires i tcr1bé la Reducció de JOVEN:CVOLA~ la qual li féu ofreno. d'una col .. lecció conpleta, que fou ngr~. da molt cordialment. a~ Es ben segur que ninooú ·no .oblidnrà mai o.quest assaig que tingué- ren el goig do dedicar al Reverendíssim Pare Abat de Montserrat. FURGANT PER SECRETARIA. Aquests Últins dies, ha·rebut el nostre Orfeó una ~inpatíquíssima ltetra del se1zyor Josep Rius , de Terrassa. Con sig~i que es de força interes, ens heo pres la llibertat do publicnr- la. Diu així:-· : "Distin.gi ts Senyors: Voldria que atenguéssiu una donandn una mien rnra, però no dubto què la vostrn gentilesa farà tots ols p0ssiblos por conplaure'n. Abans que t0t, ~lll dir- vas que sento la vos~:~ obra i sóc un od mirador entusiasta dc la sevn alta qualitat artistica . Valgui aixÒ per a just~ficar una mica lü neva pretensió do prendre-us una estona. de la dedicada. als v0stres múltiples quoferso I anen a la neva petició. !f o De petit , degut a una do1Òncia 7 vaig ésser internat a l'Asil Hos pitnl dc Sant Joan dc Déu . AixÒ fou de l'any 1923 ol 1930 . Crec que del- .... 321 - 27 o.l 30, 1'0rf e6 hi féu un concert~ Al front hi hcvia el plora t Mestr e rt1illo t ~ L 'Hosp itnl, o.grai t n. la genti l csc. que senpr o h...·wia i ha tingu t 1 'Orfo6 po.:- o. ells, li rognl à una batut a de plata aub seu est otx. L'enc arreg at de fer-l i 1 'ofren a vcig ésser jo& Recor do el que li vaig llo gir unes lletre s en nco de tots fent- li l'ofer ioent i donan t-li los oies, -i oll coJJD.ogut, m'aixe cà. onlai::::-o ar:tb els seus braço s i en feu gr~ pótÓo La, per a ni, tan innob lidabl e escen a quedà regis trada en una unfntogra fia que publi cà un diari gràfic d'ag~ell tenps . A nida quo n'he a~~t fent gran, hi ho pens~t nolto s vegad es i per fi no he pogut resis tir la tcnptc ..ció dc doiJun cr-vos que féssiu els possi bles per a oirar si en ol vostr e arxiu trobe u J.o. data i om podeu dir quin dia i any s'esca igué, quin diari ho publi cà i si vosol tres te-· niu lc.. fotogr mio.., No cal dir nnb quina iñpac iència espero le vostr respo sta i con n'agr adari a poder -vos agrai r tota la vida l'avin entes a doa veure ~bels mous ulls ol quo la oev~ ment roc ordao . . , Esper ant que en iodro u atend re us regra cia per endav ant, ol vostro adlJ.ir ador quo fervor osDDo nt us salud a." ·· L~ seva petic io fou atese amb força· inter es por de la Junta Direc tiva, que si bé no li ·pogué envia r la -fotog rafia jo.part que aques ta no es troba en el nostr é arxiu , li trDne té un.: exenp lar do la REVIST A MUSICAL CATALA1r.A dol no.ig del 19 28, en el quaJ. ·es trobe n tots els detal ls lla menor ablo sessió i, a nós, els not_ÇJ ·quo en non de tots els sousd'aqu ocom.p~s va adreç ar el Mestr e Lluís Millo t, l'esno ntat Sr. Rius. , I "\ .. EL·MESTRE LLORGUERES, DIRECTOR D'ORQUESTRA. Sinpa tiquís sio fou ol cort quo ol dia 24 del passa t nos, ens oferí ol Mestr e Llongu e_res Con-aJ. f'ront do l'Orq uestr a SinfÒ nicn. Tres obres , tot os olles intcro .ssan tíssin es, figura .ven en ol prograna . L~ VIII Sinfonia~ de Beeth oven, ol Conce rt K.V~ 488 on ro na.jor , de Mozar t i el Conce rt númer o 2 en la menor , do Ra.ch nanino ff; aques ts dos .Í1tins por a piano i o::-qu estra. · Do la. VIII Sinton ia. de Beoth ovens ens donñ Josep Jordi Llong ueros una versió nolt·a curnd a. i pulcr a¡ i donos trà quo con e. condu ctor d'orqu estra pot i ha d'obt enir èxits scnya ladíss ims. Anb ol Conce rt do Mozc. rt, actuà por prioor a. vegada . on la. nostr a SE>.lc. dc Conce rts, la. j ovoní ssinn piani sta Anna Maria l.fionfo rt . Possc idorn. d'una nolt notab le tècni ca pianí stica oferí una intor pretc ció nolt osoaicn~ de l'obr a Eozar tiann. Manó Bonet , ja coneg uda dol nostr e públi c, int.or nagní ficcncnt ol Conce rt millor o 2. de Ro.cht:lanin,..ff . Obrr... ooople~a protà i do grans dificulta ts quo 1 'exco l.lont : picnis te. resolg ué d-'una. D.c.n"ora brilla .ntíss i an. Los dues cònco rtisto s, el Mostr o Llong uercs i uestra obtin~ gnoro n Ul} sel)YO .lat triom f, i osc ol taren cà.lidG s ovacio"l'Orq ns que ols dedic à el norabros publi c que or.1plonavo. tot clnen t 12. sala c. Felic iten cordia lrrrent el nostr e osti:o. at Subdi roctor por 1 'èxit obtin gut, i ospere m poder contin uar font - ho en succe ssives audic ions • ..x. - 322 - SECCIÓ FILOLbGICA ----------------- Els dos oJ.ur:mes nonino.tius d'aquest o. Secció hE~..n -tromès l es següents excuses: nnisponsi 'n quo avui no vi~ i o. lo. clo.sse, perquè ols neus :)n.res volen r...no.r al cinono. i jo "també tinc que anor-hi" .- El scluda, t+RI - S1'LDA . " • HAvui no puc assi stir 2.. la sevo. lliçó, perquè vc.i g a un fostivP.J., ·•quin" fontivn..l es colobra un cop ondo. o.ny. - Seu n.f1:1 .. _IIIQUELU" En ru:;tbduos conunicncions hi ho. nnteric. a co~r·~gir • .. Grisoldn, di u: i1 jo to..:.1bó tinc gue ano.r-·hi u . En prinor lloc j lc. frase subratllada, en lr:. parle. corrent, sona o.ixí: ';Jo tcnbé tinc .QQ- nQ:;.ri", lo. qun.J. coso. no expresDn pns el veri table sentit que ha volgut don['.r- l i Griselda.. Lc.. construcci ó ïïtinc ue'i és fr::nc2Llent cnstcl1nno.. En aqueixa. llongue hoñ fo. un ús .froqú.ont ssim dc lo. conjunció í' que 11 on el t emps d' oblig[l.ci ó: " Tcmgo que ir" , YtTonen0n que de cir••, i'Tonío. que he.bor v onido" ; i t::tr!lbÓ 1 'usa e:n1;: i 1 Hay que hncer", "Hc.bí e .quo ver", et c. I nol ts cato.lo.ns diuen ( i escri uen ) : "Ti n c quo nno.r~1 , u Tenim que dir" , " Teni:n que hav er vingut ~' ; i 11 Hi ha que forll, "Hi ha vi a. quo veure" ) ote . Lo. puresa. del nostre i diona demano. que , on aquests c?soi:>", empr em el verb o.uxil io.r " Ho.v er¡¡ , i di guen (i escriguen ) : 11 lg tOJ.-:rbé h29- g ( o he ) d ' n.no.r- hi H . " Hen ( o hnvcn ) d o dÍr" 1 i Hr..vin d ' hc.ver ~ngu.t", etcèter -a. I , on lloc do nHi h a quo ,...tï, nHi havic. que • .-ot1 tonin el mngníiic verb 11 Ccldro", que queda. nol t elegant en fr ases c on : it Col :for bondn.t<t (o " S 'ha dc f er b ondat") "Cel d rio. voure- ho 11 ( o ''S 'hnurif'. d o v ouroi1 ''Cn.l n.." lnr ( o cn.l que an em ) nnb__9 0:111to~ l'i Cnlia venir n ós :-.vi at i' lfCD.J..drÒ. que tots ens so.crífigucm-ri, etcètera En ll oo d e dir ttno tonin ros quo fer'r, é s preferible un0 ton;b~ :res n. :f er'' • Tr:ll:lpoc no ós correcte: ttTé d'ésser ••• u, "T6 (o tonia, etc.) d'es t~oe . Cn.J. dir: "Ho. d'ésser.~.", HHn (o hc.vi n , ot ~L<l.:e_?_t c.r-se". ~s n d1.r, que cel onprnr ol vorb c.uxilio.r "Hn.v or 11 • ·- 323 -· El verb ~'Tonir-:t donota possessió d 'unn eosn.Y d'un sontir:~ont P ot e,: ;·TinU.ré duos emws 11 (Es un exeD!Üe!); "1~1_ol tQ:....]2.@.:", •;Tinc- bastants Llaldc ... _eñi)siï-CJC. no é~ s.ols un exe11.ple ! ) , oteetorç¡.. ·: · En la segona eonunie~ció·que hem posat al començament d'aquest o.rticlo, o sigui on la de miquel, hi ha. la. frase 11 .9..u,i.E,~ 1 fos~iva1 11 , en ln quc.l ol rJ.ot uquinn és inadmissiblo 9 on aquest co.s, perquè tre.duo~x sorvilment. el "cuyo'i castellà., tan. prodigat en 1 'esmentada llengua: ''El torròno cuyo. propiodad so discuto"', v1No gana po.re. su sustento, por cuyo m.Q ti vo" o • 11 Tots sabem do cor con co:oença el fonosíssin llibre i 1Don Quijoton de Cervc.ntcs: 11 En un luga.r do ¡p. Manc ho., do cuyo nor1bro no qui oro acord~mo o .. ., ·• · Sota. lo. influència d'aquestes construcciono, nolts catalañS diuen: i"iElllib;ro. !1quin11 autor n'a.grc.do. nós'• .,rt, 11 Lr!. cq.sn r1quinu,t: porto. (o ïtquoJ.ti porto. dÓl~'). al jal"·di';, ;;Els purçw ',' ·q uins" fills .. ( o."g,uals·1 fills )'t, etc. El nat rqu:hn, DJ:lb ·l GS s evés . di vers es f orum~ ,auina, g.:a.ins i g,g_inos' 6s solill:lent interrogatiu, i 6s correcte on ..exemples com ols segÜents:-11 Qllins. }~~¡;'?:QCis fas ? ;t, '';Q,e_g_ui!!_s honos et f te~ ? ''~nos j oj:cs nós valuoscs?'..L. Ja s.,gl2.[_ guinos :Q,otos són ? 1~ .. Oimit - al mot ''.9.ll.Q:l'1 son¡:>re s'ho. d'eoprar procedit do l'article, i 1 'oquivnlent dol 11 cuyol• cast olla, és 11 ol-, del 9 quoJ. 11 • Així: . . ";El llibre 9_1 'uut or dol qual m' ngra.dn nós ••.~ 11 1 1Ja casa, lP: p·ortc. do la qual dóno. o.l ja.rdí., • 11 '~ls pares, ols fills dels g,uo.lso. • 11 cal~i No creien que quants Per acabar .insistir més; avui, sobre nquost punt. ~a pre~ont barbarismes~ lliç9, donant-li més vo.riotat, l±ur · correocio corresponent: . po~ürcu ·. t'Ama dc cnsa,i! nEn rcstiDides- cuentes" li A ple. terrerzyn "A c.ap2. co.ído.11 A fi ftc coflptosa j\._t errJill.Y.-IL~fu.....P~a_J?_eu pla. Do mal b orrò.s o tiPc.go.r ol pat o" 11 Q.Uns fucros ! r; "A cceucn 11 guins fnns ! j\. ulls clucso uns - 324"Ous estrellats li OuB ferrnts. "Picc.t de verola" Gravat. "El segon d'a bord11 ~ . "Soldnt d'a cavaJ.l" segon de bord~ Soldat do cavall. "For-so el suec" For l'orni. "Sortir-se de casilles 11 ~ortir de polleguera. I, no havent-hi ~és niers n tractar (o sigui més espai, por avui), s'aixeca ln sessió. P. ·. .. e o Ne uRs D ' A R T I C L E S. =====================================· BA S E S 1.- Poden concursar tots ols cantaires i solfistes de l'Orfe6 Català. S 'ha ~acollit el tema: ·LA MISSIÓ DELS ORFEOHS A CATALUNYA, i tanbé un a lliuro elccciÓe Cada concursant pot optar als dos tomes fixats. El termini d~adBissió finirà el dia 18 de maig del 1957. Els-treballs aniran sense signar i on sobre tancat amb ol corresponent lema, indicant "Concurs de JOVE"NlVOLA" adreçats a Marie. Dolors Millot. 6.- Por a recollir el prcni caldrà presentex les quatre o cinc primeres ratlles del treball. 7.- Tots ols articles presentats quoda.ràn propietat de JOVEN1VOLA. 8.- Es crea un priner premi i un accèssit pel tema fixat, i un pr! · ner preui i un accèssit pel dc lliure elccci6. El veredicte serà inapel.lablo 1 os farà pÚblic en el priDor assaig de conjunt quo os celebri dospr6s de fallat ol Concurs. 10.- El repartiment de premis s'efectuarà. on ol sopar do germanor. do JOVEN!VOLA. 11.- El jurat estarà fornat pol Rvd. Mossèn Porc Ribot i els Srs. Miquel Saperas i Joan Maria Ruiz, i actuarà de secretari la Srta. María Dolors rrtlllet. Barcelona, 3 de març dol 1957. EL SECRETARI ?daria Dolors Millot. 325 N OT I C I AR I • ~================== Aquests dies hq ~ingut efecte un nou.ingr9 s do cantaires , olu qur;I.s han passat a fornar part do la nostra &occia choroJ. en la forma Begüent~ Dol ors Bohigas~ Soprano I, Antoni TorrL1Clla.~ Jonep Sorraoalcrn'* Tenors II; Josep Garrigós i · Joan Bln.nquor, Baritons.. Una noto. ben sinpàtica i quo fon constar a.nb :òol t do goig ós quo~ Antoni Torrv.elJ.o ., J os on Sorratl.DJ. ora i J os op Gart·ig6s ~ no fa pas nol t tm:1ps Quo cantaven en la Secció do nois" Por a tots, la nostra onhorubo!l 8. i nés e o:r:dial bonVJ.TI..gu.da. · · Els gcrnans Robert i Joan J ofre, d.e la a·ord r;. dc Tenors II s s'uconind cn tcDporaln ent de nosaltres por haver-los arribat l'edat d'entro..r a files. No cal dir COI:l ols desitgem nolta sort on la vidn nilitor on lo. seguretat que, al seu retorn, tindrem el t;oig do rovouro'ls entre nosaltres~ • • 4 Per oJ. dia1~4d'abril vinent està prevista la VI Sossi6 Culturql de f: Jovenívol a';. No poden encara t?.nunciar en Què consistir à por no tenir ultL~Gdos los gestions que ho han dc docidiro To~in 9 però, la seguretat quo desvotlla: t'à ol vostre interès, i per cndavn.nt us agraïm 1 'assistè;n cin qu.e fins aro. hou vi11o0Ut prodigcint -nos ·i que ens anima -G. prossegui r aob nós err~usiasnc ondo. dia la continuit ut do los nostres Sessions Cult~rrnlse Aeb veritable goig recorden l'èxit del nostre ·I Conctu~s d'Articles quo convoc'Èirem l"w.y passat o.nb notiu dol I Anivcrsv. ri do "Jo.:. venivol~ 1 c Tot i ~ue ol onrge de tenps quo hi havio.·por enviar els vos tres nrticlos quedo.vn. vlsíblomo nt osc.às' fou nol t nor!lbrosa la concurron cia dc trebnlls i distingid a per la qual i tat. . \ Avui, on. réc order"·vos 1 ~escaient .cE'.l:'t~ll que o.nuncia el II Con curs convocat por· aquest uny,·aob un norge dc tenps molt més assequi-ble, us progucn·a nb tota la-força do la nostrn il:.lusió, quo vulgueu prendre-h i part; oblidarrG tota mona do prejudici s o excessive s nodestics, la·quv~ cosa podriu privar-no s dc valuoses aportacio ns que, h0noro.nt-nos, vindrien u confirmar ol perQuè d'un continuat esforç quo ens ha dc portar· o. l ' Òxi t, nentro siguen sincers i fidels o. nosnl tres nuteixos., ....-·----oO o------..