El pessebre vivent de la ciutat, per Pere Ribot Joseph Canteloube, per Lluís Maria Millet Un arbre de Nadal, per J. Ros i Artigas El mestre Amadeu Vives i l'Orfeó Català, per Joan Tomàs El que vaig escriure quan morí Amadeu Vives, per Josep Subirà La mestra, per Melitó Bover Activitats per X. In memoriam per X. Secció filològica per Piguillem Noticiari
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
- 421 - JOVENÍVOLA =~=======:========= Desembre, 1957. Celebrem· el Nadai i dediquem un record al mestre Amadeu Vives, un dels fundadors de l'Orfeó Català, amb motiu del XXVè. aniversari de la seva mort. La joia i el sentiment íntim del record del qui ja no és, s'ajunten en un mateix sentit, sentit al qual donen forma un camí recorregut i el continuat retorn del Nadal. Els nostres mil·l QrS desigs als lectors en general: que la feli. ci-tat i 1 'alegria de Nadal no us sigui una forma buida i estranya, sinó ~ue respongui plenament als vostres sentiments més sincers. -----------EL PESSEBRE VIVENT DE LA CIUTAT Cada any, per les·fostos nadalenques, om plau assistir als con. -corts de 1 'Orfeó Català, n.l retorn o.nyal .del càntic ospirituc.l i do lo. bonn~ovn dols ñngcls . Es com tr~sllndo.r-nos ospirituclmont e Betlem. Deixem enrera el traüt ciutadà, les presses de cada dia, la monotonia del treball per a respirar; com un oasi inevitable, necessari, una mica de llum i de pau del Crist, sentir com un ressò, a través de les veus conegudes i sempre nolfe¡3 de ·l'Orfeó, de l'himne angèlic, aquell confo.!: tador no temeut Vinc a p·ortar-vós la bona, nova, a nosaltres, fables, ~BrÒ amb una nunta de bona voluntat per a escoltar-la i recollir-la, aquesta vou plena d'esperança al cor do la nit del món. Refrescar l csporit en l'emotivitat do l'Esperit d9 Déu, on la suavíssima simplicitat de 1 'Evo.ngcli - heus ací, a fi dc comptes, el sentit dc Nc.do.l. 7 En aquestes audicions nadalenques de l'Orfeó ens hi trobem, cada any, els mateixos rostres, els amics de sempre, formant com una comunitat de sentiments que s endevinen a 1 'instant, un aplec d'un mateix aire, sense gradacions socials. te la gran caravana que segueix el camí de lo. llum, que cerca i troba la humilitat dc Déu. L'estrada esdevé, en aquest moment, com ol pessebre do Botlcm.·El Crist.fet Infant per a nosaltres presideix, invisible, i sensible, els càntics. Tot és com una inefable Epifania. Hi són cridades amorosament totes les veus de la terra, presidides per la veu segura, adorant, joiosa o adolorida, de Catalunya. No hi manca l'esperit de llunyanes veus, com una ofrena total a la curn tendra i l'esperit ardent d'aquest Infant-Déu que, una vegada. home fet, digué que qv..i no es torno. com un petit, no pot entror 7 - 422 - en el reialm e del Pare. La simpli citat adorab le de la cançó de Nadal, la lletra humil, e8 1 'emoció íntima dels cantr~ires, 1 'adora ció ferven t del Mestre que que l majora un com gest, del desple ga en la fortal esa i la suavit at semporta la ruta que mena a Betlem ; nosalt res, els expect adors de d'ell segur i at encalm pre, fent ofrena del nostre paisat ge interi or ; mateix , on íntima adorac ió; la fressa do la ciutat que no ons axribn llar, ~ mateix la joia de sentir- nos com si tots fóssim do onsa, do la i fills del Pnro, gormnn s dol Fill quo ncnbn do néixer , i que estima ga, sent com nosQlt ros, molt més que nosalt res¿ve ritat que es desple re tot al plegat i per uns moments adorab les, com l'autè ntic pesseb espiri tual dc Bare ol ona ? PERE RIBOT, Pv7o. J OS EP H CANT E L OUBE El dia 4 del passat mes de novemb re morí a París, a l'edat de en els 78 anys, l'estim at mestre Joseph Cantel oubo, (a.C.s .) el qual Últims anys, havia mantin gut amb l'Orfe ó Català les relacio ns més CO! dials i a-fecti ves. I precisa ment: aquest a mort, tan 3entido ., ha esde-· ir, vingut quan el Mestre espera va amb u:pa il.lus ió verita ble assist obra seva la de Català ó l'Orfe per na a la nostra ciutat , a l'estre 11 A Barcel ona 11 , ol magníf ic poema per a chor i coble. sobre la poesia i de la do Marag all, q~e havia comp~st. en honor de la nostra onti to.t Mostre el qual (dol somni aquest que pcrmes nostra urbs. Deu no ha ar. parlav a encara pocs dies abans do cnure malalt ) ós pogués realitz obra ada csmont l de na l'estro quo deure el Però, l'Orfe ó Català té sigui una realit at a la millor ocasió . Josoph Cantelo ubo era un artist a quo, com di9UÓ ol nostre inoarrenco . blidab le pare i fundad or de 1 'Orfeó Català : " fa musica que Nasqué n raça." de d fortitu porta del fons de la natura , fa art que per i, .is Vivaro del a, matern línia Annonny (Ardèc he) i proced ia, per es trasll~ la patern a , de l'Alta Auvern io. i Poi~iers~ Lo. seva f~~Íliu va influir , ·n~turn lo. amb te dn de l ' Auvern ia a l'Alt Quorcy . El· contac ·on lc. i músico. scvo. ln. de en gro.n m['..nera, en el cnrèct cr predom inn.nt è. ·comEmç c.ny·s quntrc Als r. sovn vocnci 6 d'apòs tol dc lc. cançó popula de les deixeb s millor les a estudi ar música amb AmÒlin Doetzo r, una de punt, contra París a Chopin , tal com ell mateix deia. Més tard estudï à comp9 sici6 i instrum entació amb el Mestre Vincen t. d '.Indy, per al qual sent~ sempre una gran admira ció . 7 • • • • o • En celebr ar- se els vint-i - cinc anys de l'estre na, a la Gran i C>pera de París, de 11 Le Mas 11 , ·obra lírica en t~es actes· ·amb lletra de l música seva, escrig ué Caral Bórard , alesho res secret ari genera princip al la "Unió de compos itors france sos" : " la terra és, aquí, elt.que parla i 'verita ble person atge de l'obra , person atge sempre presen oegado r per totes i cada una de les seves veus - veus do pastor s,dodedecora ció de ll:::turé ldors, rumors llunya ns - que formen com un fons acció simp} sonorn i òcllug adissa , marc en ol ·qual os desen rotlla uno.de l'escen a obra altra Cap sa. tendre de i m~tis do però sempre plonn poble que "Le Mas", france sa no ha estat més netame nt inspira da pel 11 "Cante loube ·canta semcanta. que raça la. de re q-:..te prové del folklo pre d' rügunc. mo.:ncrn la pàtria fro.nce sa'', com ha dit molt bé d'ell un ltro co entari sta alemnn y . I Mcuric e Emmnnuel deia mós oncara en - 4?,3 qualificar 11 Le lr1as 11 com 11 la m.és perfecta transposició en l'escena d'un país, dels seus costums, que ja mai hagi estat realitzada i assolida" . La primera. representació do 11 Lc Mao 11 va tenir coo ..a director :a Philippc Gnubort, i Canta.loubc obtingué ol Premi Heugcl de.ccnt mil francs (concodi t entro les quaranta po.rttturos presentades i o.mb un jurat qunl.ií'ico.dor foro:.:..t pols millors c01:1posi tors francesos), i el noncn::-.mont dc nco.vallor do lr. Legió d'Honor"~ condocornció quo l 'Esto.t Francès ve o.u,g menter cnonrn on concedir-li l nny 1948 la co.tcgorio.. d' 11 officior" do lo. nat ci:>:o. ordre. • • • • • • Hom p·c .rln.t· dol 11 urodo 11 nusicr.ü de Cnntoloubo . No puc resl.stir o..rn la tonptació d'osnontnr uns paràgrafs del PrÒleg quG ol no.toix coopositor escriu on ln seva no.gnífico. 11 Anthologi.e dos chc.nts populc..ires frnnçc.in groupés et presentés pur po.ys ou provincesn. Aquostr. obro. ho. estc.t odit".do. , por lo. cc.::;o. Durnndt do .Pc..rís, on quatre ongnífics voltms . Hou-los O.CJ.: 11 ts en el sou o.nbiont quo és precís ostuclio.r lc. cEmçó popular. ts cixò ol que jo ho fet tot o.notnnt -l a i corregint -lo. por boca de postors, llm¡radors, vells i velles . A co.dc. pas trobcva noro.vollos de pocoia sioplc, natural , ir:e.tgcs exquisides de frescor i de vogades dc novetat, i admirables melodies d 'un accent profund i cornnogut que l'art dels artistes rares vegades sol igualar i únicament anb l'ajuda.poderosa del geni . Uno. ' curi o si to.t vi va, ens fa a voltes, pr.oferir tot el que ve dc l'estranger a tot el nostre; una D.dmiració ..por a certes doctrines estètiques que ofereixen el perill de corrompre lo. intol.ligència, la scnsi bili to.t i el gust francès ••• 11 (Gran actuo.litet tenen to.obé aquestes paraules aplicades on ol nostre o.ubiont nusicr~.) ., .. · Entro oJ..tros conceptes, afegeix el Mostre: "Al costat de 1 t'do vingut dol cnnp do França, les tèrboles doctrines d'origen o~tranger desapareixerien; la font pura. i fresen dols co.nts po~ulurs donaria uno. novo. vi to.lito.t o. lo. poesia fro.ncoso., a.ixí com a la musico. desvinda del seu veritable cnmí por lo. recerca de procediments ·contrnris oJ. geni del nostro país. " "Al s o.ccont s de lG veri te.ble músic o, nn.cionr:ü fr::mcosn constitul. dc. p~le co.nts tradicionals dol nostre país, la sonsibilit~t, la. intol.li- gencia i el gust do le joventut es for:nn.ran i es desenrotllarien sonso perill dc pordro 's o alocnys dc daforoar-sc." Qui ha escrit els paràgrafs que acabom de citar, fou sempre fidel als seus postulats. El treball dc recol.lecci6 i divulgació dels cants populars francesos· ha consti tuït en ell una activi tat cónt~_rru.ada. Los sc ves har~onitzacions chorals de cançons populars sumen la. respectable xi~ fra d 'unes quo.trecentes . Los destinades per a cant i piano o·bé orquestra (del maneig dc la qual Canteloubo és un aut9ntic mestre), arriben o. un ccntcno.r . Per tal do derncstro.r ol respecto i lo. perfecció amb què són tr!:'.ctadcs o.quostos conçons, direm únicament que un dia 1 'eminent crític Emile Vuillormoz doi n., en t>o.rlc.r d'uno. d'olles, que er['. 11 uno. obra mostro. nbsoluta.n , o.fogint quo "l'animo. d'un po.iso.tgo no havia ost<:.t mai plo.smo.dc tan feliçment ." De les haroonitzacions chorals, direm que no es poden harmonitzar amb un scntim~nt més just i adequat, oitjançant el qual l'ambíent és podc sat de relleu d'una oanora perfecta, arribant en·algunes o.. la creació 11 11 petits poemes, con roalnent ho són "Oh ·dosporteu , bella adornido.. , AJ.. pont dc Miror.boll" i 11 Dintrc la too.ba11 , entre les cantades per l'Orfeó CatnJ.à, i 111\.on pèrc un jour n'a no.riéc 11 entre los inÒdi tes. - 424 Lo. nügníficn 11 Anthologie 11 , do la qual jo. hen pnrlo.t t és preoia.dn. per 1 'Aco.dénio Fro.nço.iso 11 i 1 'Acn<lénie dc Bcnu.x-Arts 11 , 1 'any 1951. Tn:::.1bó 1 ' 11 Acndénio du disquo 11 , do Pnrís., li o.torgn per unanimitat el Gran P:r:emi per la impressió en d'isc microsu.rc ( ce~sa Ducretet-Tho mson-Selmer ) da di Yersos 11 Chants d' Auvergnc ot d' AngomoisH, gravats Bmb la col.• labora Dolène. ció do l'cxccl~lcnt cant~triu Lucia ., Entre les seves obr~s vocc.fs. i instrumcntt:.. ls ·cito.rem el 11 Póèmo 11 per o. violí i orquestra; cdi,to.t por lo. .co.so. .Durc.nd, 11 Col.loquc sontimc:mto.ltt por o. co.nt i quartet d.6 corda (1907); "Do.ns lo. montngno" suite por · ( 1910), o. violí i pio.no ( 1908); 11 Egloguc d' o.utomno 11 :¡;er o.. cemt i orquestra 11·L 'o.re.dc..l1 11 Nc.tionc..lo''. é et Soci lo. per etc. done.dos en l?rincrn audició (1922) col.lcccio do sis nclodios por ·o. cant i pinna, vorit~blcs poouos i una de les comJ?OSicions més car~cterístiquos de 1 'autor; "Vers la pr1n cosse lointaine 11 , poema simf'Ònic, i "Triptyque" P.or o. co.nt i orquestra,1912 i executats por primera vogcda on ols concerts Colonno, ols o.nys 11 orques nmb Auvorgno d' ·1 928 respecti vo.mori.t; los quatre sèrics de "Cho.nts nsso -los totes on tocats ésser trn, quo com deia. Roger Blcnchnrd, "vnn in roputnció unn cincions do concerts de París, i obtingueren ràpid~ont 11 PiÒcca 11 11 i (.1931), tornccionoJ.. Esmentem to.mbó Lo.uriers" per u orquestro. fro.nçaisos 11 per a piano i ·orquestro. ( .1936), ambdues executades repotido.· mont o. ln cnpital frnnccso., etc. ...... ,. . ... . . tt t . f. . . I entre les seves obres teatrals a més de "Le Mas": "Vercingétorix", epopeia lírica en quatre actes sobre un poema de Etien.~e Clémen-tel i J.H. Louwyck, composta entre el 1930 i el 1932 i estrenada a la11 Gran Opera" de París el juny del 1933. Tamb~ citem la seva última producci6 teatral encara inèdita "Cartacalha" ," on és de creure ·q ue el músic aboqui el millor de la seva ànima i de la seva eficiència de · compositor. En "Vercingéto rix", (obra en· la qual l 1 autor, com diu un comenta rista seu, "exalta la lluita per la llibertat dels gals i el naixement -:: · de la unitat nacional"). 0ateloube empra per primerR vegada en l•orques ta quatre aparells radioelectri cs, ones musicals Martonot, fet ·que fou. celebrat unànimament per la 9remsa . Esmenten ta.mbé els· seus treballs sobre "L es cho.nts des provinces · · françaisos" (París 1946); ."Vincont d'Indy, sc.. vic, ses oeuvros, son action11 (Po.rís, Laurons, 1949-1951), en lo. qual no os pot escri·ure o.mb més a.fecto, coneixement do-c~uso. i brillantor d'estil d'a.quell gran il.lustro mostro. I 'por Últim ol llibre dodicc..t o. Dé~dnt de Sóv6ro.c (Po.rís 1950-51). Ta.mbó so.bcm por cop:fidÒnci·a .dol ta.n notable.. m-c_stro, què tonia ol prop·Òsi t d.' escriure uns. "Souvonirs" dc lo. seva vidc, on ols quals os po~ó~ osplniar lliurament sobro tot ço· quo ' oll pons~vn on o.~t i àdhuc en ~ pol~tico.. Diguem també que Çanteloube, a més . de lès distinciono i· premis esmentats, ha obtingut, entre altres; el Premi "Frémonttt de l'Institut de França l'any 1925; el ttLasscrrc" l'any 1939 i el Gran Premi do l'Institut en 1944• Ha estat també encarregat do missions. osp.ocials per l 'Esto~li Francès; dos de1938 va formar part de la "Comissiop. National"G des Arts ot tradi tions populaires" i dts del 1946 del "Conscil Nn.tiono.l do lo. Musique populn.iro. 11 .r' . quo ha trcbo.llo.t sempre amb alts El valor d'aquesta doncs,· proclc.I:-..at i :r:oconcgut esto.t, hu · ia, mirareonts j noble indop011d.Ònc 8.nrp1Ln 1ont. • • • • • • por~onalitat - 425 Les relacions artístiques de Canteloube i el Hestre Lluís Millot daten d'uns trenta anys. I aquesta amistat tan natural en dos homes que sentien idèntics amors,fou segellada amb el concert · que es donà en el Palau de la MUsica Catalana el 13 de gener del 1931, foruat exclusiva• ment per obres del compositor francès, amb la seva presència personal, i amb la col.lnboració dc la nostra massa chor.a.J... La ·devoció de Cnnteloube per l'Orfeó Català hn .esto.t sempre viva i efectiva, i així, en el mes do .juny del 1952, amb motiu dc la segona excursió nrtínticn renlit~dda per la nostra entitat a ln co.pital frnncosn, v~ domostrnr públicncent, uno. vogada mós, l'afooto qua ens professava, i on ol concert del 3 d ' ~bril dol 1954 culminà· ae · mnnorn ooplcndorosn, com tothorA molt bÓ recorde. do cor Quo ~óu tin~i.nl Cet el bon amic, ol compositor eminent, l'home bo~ generes~ gormu d'ideals dc tots nosnitrcs. LLU1S MARIA J'¡'IILLET UN ARBRE DE NADAL Aquell Nadal, l'antic convent de t1L'Anunci ata" o.lbergà·per unes hores dos prohoms de l'Ordre: fra Terenci, que venia do Roma, i fra Genís, que S 7 hi encaminava. Tots dos havi~n interromput llur viatge per poder celebrar les tres misses del Naixement dol Senyor i festivar la -. dindo. on comunítnt . · Habitualment , u l'csbo.rjós i solitari edifici dc "L'Anunciata" hi residien només cinc o sis frares, dediccts a l'estudi. Però, per tradició, els novicis fills de la contrada tenien facultat dc·trasll~ dr;r- s 'hi durant los vncancps d'estiu i qo No..do.l;, Aquells dics , doncs, s hi trobnvn ovontualmcnt un bon estol do joves, el qual ve rebre amb mostro s d' c.fcctc i sErbisfacci6· .lo. inespcrnda visi to. dels do o fr3rcs il.luntros. Joves i vells esmerçaren llurs esforços on o.tondre'ls i obsequiar-los . Fra Terenci, secretari general dc l'Ordre i ~utor de notables· tractats do teologia, ~o.vo. a presidir un important cono~ós . Fro. Genís, info.tig~blc propulsor dc los missions d'Affiòri~, i :fundr-.dor dc gran nombro d'ho sp i tals i escoles, hnvin cst::..t clovct o. lo. dignitct episcopal i ancva o. Roma per la seva cons~cr~oió. Tots dos eren ben plantats, encara joves, i d'tUl tracte exquisit. Malgrat la improvisació, po~uos vogades los funcions litúrgiques de 11 L 'Anunciata" havien assolit l _esplendor que tingueren les d'aquella diada . · Havent dinat , els novicis organitzaren uno.·vctllada íntima en honor dols clos host es . Hi va haver música i cant, i s ' o.co.bò. amb una con verso. general sobro tomes nadalencs. El · més dob~tut ve ser ol·que os re ferül a -corts aspectes profans do lo. festivitat: les estrones , l'intercanvi dc presents, cada any més valuosos; ln trnmosc dc ncdnles amb grnvc.ts o toxtos·mancats do sentit religiós; lo. subctitu.ció del tradici ono.l pessebre per 1 ' arbro· dc No.do.l ... Aquest dnrrer punt ve premo!! re dc sogp_ido. lo. unànime dofonsn dol pessebre . Mcstroc i:novicis recordn.ven i ponclerrwen ol de 12. seva minyonia. - ol dc lc. seva llnr - i os mcntavcn inoblidables reunions familirxs presidides por aquella. ingèñv~ rcprcscnt~ció dol Naixement . Convin~ercn on lo. nocossito.t de rcivindic~-lo, do propcgor- nc lo. construcció, do protegir-lo i dcfcns~r-lo con- - 42G tra altres costums exòtics, scmipagc.nso Només fra Genís i fra Terenci van deixar de manifeotc r aleshores llur opinió. Tot d'una havien restat silencios os, el sou pensament s 'hnvia evadí t de lo. tertúlia, aïllat en al tres consideru c ions" I lo. reste. do lo. comuní to.t, npnssionnd o. per lo. converso., no hi pcrà esmento . ..... ~ Fra Genís recordava la darrera diada de Nadal celebrada en companyia de la seva mare. Ella. era cantatriu d'òpera, i hnvien recorregu t junts les ciutats més important s d'Europa. Llavors ell tenia uns dotze anys i es deia simplemen t NoJ.di. No coneixia. al trc J.lc.r que els co.merinos i les cnr:1bres d'hotel -ol seu pa.re ho.vic. mort quo.n ell tonia pocs mesos - , i so.bio. com eren tedioses los llargues hores d'espera. en aquelles estances, per sumptuose s que fossino S'esqueie n ésser a uno. a.ssolelle. dn ciutat del Hcdi tcrroni. Ell o. hi ho.vio. obtingut un Òxi t romo.rce.b le, i, per retre-li homen;>.tgc, un grup d' o.rmirc.doro havia f et instoJ. .lnr, sonso que olla ho snbés, un esplèndid arbro do No.do.l a lo. sovo. o.ntecnmbro. dc l'hotel. La diversita t de· globus de vidre i llums de colors, i l'abundor d'ornamen ts aTgentats , donaYen un aspEfct e meravelJ_6 s a les branques dc l'avet, proveïdes d' obsequis - de peti tes j eguines i llamins - destinat s al f:Lll dc ·1 'exímia cantatriu . En tornar dol teatre, tots dos van tenir, realment, una gran · sorprosao Però; durant la vctlln, N2..ldi hav..ia hagut do romo.ndro tot sol al camerino i, por no onfnstidi r.-so, havin passnt . l'ostonn mirant i remirant unes revistos il.lustrtid os. Por damunt do tot, li ho.vio. cridat l'atcnci6 u_~ gro.vo.t acolorit·q ue rcprosonto .vn l'Infant Jesús jugo~t o.mb uns noiets pobres. El dibuix anav~ a.comp~myut d'uns comont~ris on els quols s'cxhort~va a. ujudcr els inf~nts desvalgut s, en unn diada tan nsscnyalo.élo.. com ho 6s la do Nooal . Esoontc.vo n asils i hospi tcüs mnnco.ts de recursos, on els infants acollits po.snon frcturn.. I, en c..rribar a l'hotel i trob~,r-so d::.vant do 1 'inespera t present, u N8ldi va. semblar- li quo l'csccno. del ernvnt prenia. vida. entre ols llunats do l'o.rbrc i que hi unc.vcn o.po~,oixcnt, com on un ròto¡ lluninós, les frases quo hc.vin lleel manifestà . a lo. git, Do aobto vo. prendre u..11. determini , i tot. seguit . scvc.. marc: - Per què no fem portar aquest arbre a un asil dc nens pobres ? Així celebrari en millor aquestes Pasqües. Jo sóc sol, mamà, i ja saps· quo de bombons i de coses, per, jugo.r on "tinc de sobres. Ells, en cc.nvi, ~ no deuen tenir ros dc tot o.ixo. El P.e..rc Rector dc 1 'asil on 1 'arbro dc NndcJ.. vo.. ser tro.mòs - i , consti quo~ abc.ns dc fer- ho, sol . licitcron lo. vènia del grup·dc musicomans que 1 havia costejat -volgué o.nnr ell mctcix o. l'hotel, o. dono.r-nc los grÒ.cios . Aqucllo.. horr:., la. mnro dc Na.ldi oro. nl too.tro, i ol rcltgi6s vo. convorso.r només c~mb ell una bono. estanc.. Li contà 1 'cücgrin quo ho.vicn tingut cls·asila ts, li f6u sabor com havien dannat i cantat al vol~ tant de 1•arbro, i com després havien pregat al Bon Jnsús per tots aquells que, d ' uno. manera o ultra, els feien arribar a.lgun consol . Tots cron orfes o doscmpo.ro.ts . Naldi va experimen tar un goig ~nofo.ble . Va pressenti r qu0 mai res no el satisfari a tnnt com ol so.bor· que ho.virfct unc.. obra dc co.rito.to El Pere Rector, en acomiad~r -so de Naldi, li donà un llibret que p~....l:-:.v~. ò.c la j.nfo.ntcr:lo. dc Jesús., i li féu anotar el sou nom i adreço. 'perquè li escrivís do tant en tant . D' aquí va néixer la. scvo. vocació r~ li ' osa . . • • • • • • • - 427 - Montrestc.nt, fra Terenci revivia ol record d'una fest2. nndnlenca do quc.n ell tonia. també uns dotze anys, do qun.n ningÚ no ol coneixia por al tro nom quo el d'Andreu. Ell era dels mós espj_gats entro els seus companys d'asil, i més d'un cop havia sentit dir als seus superiors que ora molt entenimentat per l'edat quo tenia. Volia. sor metge, però el Parc Rector li deia que seguir una carrera costava molts diners, que vaJ.drio. més quo estudiÓs comptabilitat. Aquest consell l'entristia. I va ser per aquelles festes de N~dal quan, d'improvís, va destriar ben clarament la ruta que havia de seguir. Havien portat a 1 'asil un magnífic avet, guarnit com pocs se'n veuen. Foia bo de contemplar ! Col.locat aJ. centre de 1 'aula gran, i on- · cesos t'ats ·. ols llumets, ols nois .pe-tits ol voltaven, . ag~at-~ de les. mo.ns, mentre els gro.ns cantaven i foi~n sonar panderetes. Ell es va quedo.r en· un racó de l'aula, per contemplar -l~espectacle en conjunt. Estava trist, no compartia. le. joia dels Dl tros. Només li abollin unn. :-estrella que lluï o. molt, posc.dn c. do.l t de tot dè l '.arbre. Aquella. estrollÓ. sí ·que li tenia. el cor robnt. Era com un joioll molt ben fet; semblnvo. unc. flor, una-mona de crisantem fulgent, al centre del qual s'hi destacava l'anagrama del sant Nom de Jesús. Va suposer que, passades les fest~s, ol Pare Rector els repartiria-totes aquelles coses bones i llampants que l'arbre ostenta va. Quina sort si els doixés·triar, i oll pogués arreplegar l'estrella !De totes les altres coses, no en voldria co.p ni una; ja ho deix~ria tot per ols c.ltros, ni voldria testar cep llamí, mentre li deixessin l'estrella per o. ell. L~ guardaria molt bé ~ només ~a contemplaria els dies de festa, per ••• senzillamen~.' per fer mes festa. I no es va equivocar. Abans de desguarnir l'avet, el Pare Rector fé~ saber quo.ols que havien tin~t més bone~ notos podr~en anar esco~ ll~nt, per torn, el penjoll de l arbro que mes els plagues . El cor dc l'Andreu va fer un selt dc joia. Ara sí quo podia estar segur que l'es· trella seria per· a oll ! . Mentre el Parc Rector es foia portar les llistes por cridar els nois més aplicats, quasi tots ho aprofitaren per manifestar en veu baixa llur preferència. Llavors l'Andreu va sentir que l'Ignasi Pons, el coixet? que havia estat atacat de paràlisi, ..confiava a· un· amic la seva desil.lu ., Sl.O. - -Jo hauria triat l'estrella- exclamà. -Ja veig que no serà per a mi. M'agrada tant ! L'hauria tinguda sempre al capçal del llit, perquè em fes comp~nyia le~ nits que tinc go.neB de plorar . L'Ignasi Pons, que sempre havia d'anar amb crosses, no podia córrer ni jugar com els Gltros. I sovint volia que el deixessin sol i plorava • . ·E~ Parc .Rr-ctor jo. .. to:r:iin les lli~tcs i es disposnvn o. nnunoiur els noms. L Andreu va fixar l'esgunrd ~ l estrella- la cobejada estrellai va descobrir-hi una ruta a segUir, ·una via més clo.ra, més llilmihoF>a i a·tractivo. que la mat eixa estrella. El seu nom va ser el primer que ol Pare Rector vn pronunciar . I el ini'nyó s'acostà e. 1 'o.rbre amb el rostre rndirmt. Però, en ser-hi apro;p,,s'n~~eçò. al superior i digué:: - Pare Rector, voldria que la cosn que em toca escollir me la deixés donar després a l'Ignnsi Pons, perquè •••• por~uè só que ••• el faríem molt content. , El religiós va comprondrq ol que passava per l'ànim del minyó i accedí amb un somriure, complagut . Aleshores el futur fra Terenci,· amb uno. sn. isf!"l.cció quo no hnvin experimentat mai, va començar a dospenjo.r - 428 - do l'arbro l'estrella quo ja no li. pert~nyia. • • • • • • • v Arribà el moment de posar fi a 1 'agradable vetlla.da de "L' Anunata" • .AJ.. cap do poc, els dos hostes havien de reprendre llur viatge, i tots els frares passaren, d'un a un, a saludar-los amb respectuós afecte. Fra Genís i fra Terenci os van donar tambó l'abraçada do comiat. No s'havien de tornar a veure més. ! ni l~un ni l'altre no van sabor ·mai quo,. mc~:tro presidi Gn aquella reunió, llur pensament els havia abstret de la conversa i els havia dut a rGcordar, amb amor, un matoïx arbre do NndoJ.. ~. ROS i ARTIGA& cj EL MESTRE AMADEU VIVES I L'ORFEÓ CATALÀ "Al gran Orfeó -Català que va obrir els ulls de la meva joventut i que voldria que-:. tanqués els de la movn vida." A<J.ucstes parnules va escriure ol mostro Amndou Vives on l'àlbum de l'Orfeó C~tulà, l'any 1928, al pou d'un fr.agmont do la seva ca.riç.-6: "La Bdcnt;;uorn". Li va anar de ben poc que aquest. seu decig s'acomplís. Si bé no va cloure els ulls al redós de la nostra entitat, ella rob6 amorosament los seves despulles i la snla_d'nssnig del nostre-Orfeó ve .6sscr ol seu darrer sojorn on nquestn :torre. , l'vln.lgrr.t els vint-:i..-cinc anys transc9rroguts, encere. o~ recordo d ~uolla nit momornblo quo tots ols que crom al c~snl dò l Orfeó Cntnln esperàvem l'arribada do los rostos mortals dol plorat mestre , amb ol rostre compungit. Hom ncabnvn do disposar ln nostra sala d'assaigs quo fou transformada en cepelln ardent, i s'hi anaven col .locnnt los corones quo arribaven amb los quo vingueren do Madrid . La So~ora ondolndn fou posndn al capçal dol lloc quo havia d'ocupar ol fèretre, els llums os veren cobrir amb crespons negres i ln gent dc onsa i dc fora anava venint a testim9niar ol seu condol. Cap a la matinada vxribaron les despulles i os col.locnrcn ol lloc que s'havia destinat, i tot seguit començà la dcsfilndc dc barcelonins quo no parà fins a l'hora do l'enterrament quo s'efectuà aquell mateix matí, que era diumonge, i o.ix6 f.óu quo fos més concorregut. ·· Deixem ara, però, aquests records luctuosos que amb tot detall la nostra enyorada REVISTA MUSICAL CATALANA va explicar en el seu número del mes qo Desembre de 1932, i diguem com va ésser que Gl mostre Vives fos co-fundador dc l'Orfeó Catal~. r Valdrà més, però, quo sigui ol mateix me.s·trc Lluís Millot qui Us ho expliqui. Copiem, doncs, lo.s seves· paraules: · . · Les primeres vegades que jo el vaig tractar fou en un magatzem de música, on jo venia solfes. En Vives compareixia sovint a mirar obro~, encara quo no on comprava pus gaires. Anava sempre amb un gros llibre a sota el braç. Més endavant, quan intimàrem, jo li vaig demanar quin era aquell llibre quo mo.i no dciX!l.va, i ell cm digué: "Eren les sonates dc Beethoven que en tot moment llegia, pel carrer, entrant en una escalo.; ero. el mou brovio.ri. 11 I voritnblomont en aquell seu breviari va aprendre En Vives el secret de la forma i una vivacitat tota clàssica que es troba en les seves millors pàgines de conjunt vocal i orquestral. 11 - 429 IIMés endavant, quan la nostra amistat florí, fou en 1 'art racial que somniava ell ••• i jo, que portava un~ quants o.nys'·d 'avantatge de vida i d'aficions oL?-te.lnilis:tes. ., ·· . .. . ~ ~ "Aquella· er'à l·~hon;J. ·de I.a: prime;enca floride del sentiment pctriÒ tic f del reconeixe.rnent· de ·tot' el tJa.ractrístic de la nostr'à terra. Escol tar una cançó de vi va veu del .poble -e.ra per nqsal tres un goig inefable.Visitar un monument antic de la nostra Catalunya era un esplai del nostre enamorament; i tocàvem aquelles parets venerables com si volguéssim encomenar-nos la força de les edats pretèrites que les feren glorioses. I aquests sentiment s ·d ~ a:rt i dc pàtria es barre ~e.ven amb les idees filos.Q ··fiques m6s cl;cvndes i amb les veneracions por 1 ideal religiós més pur i tro.nscendGilt, i en aquella efervescència sontimontE>.l jovenívola. fou quan conccbór.cm l'obra d'un chor quo cantés tot ollÒ quo nosaltres sentíem; i quo ho cantés d 'ul}a manera perfecta., d' P.qucllo. · mnnera quo nosa..!, tres sentíem l'ideal per l'art, per la. Pàtria., per Déu, infinita bellesa. Però era ell, En Vivest qui fecundava. la idea, qui l'estenia pels horitzons més amploso Pcrquo ell tot ho volia gran i transcendent. Fou llavors quo nasqu6 l'Orfeó Català, i, si aquesta Qbra ha viscut i s'ha fet forta i ha servit d'exemple i ha fet bé a Catalunya i al nostro art, ho. ost~t perquè port~vc a dins aquell sentiment primari do la seva concepció gcnQ rose, qu0 com llcv4t dc bonn mona h~ donat un po. gustós por al cos i 0~ ma dol nostre poble. Porò En Vivos·no podia persistir en l'obrn aquella, que rcclo.mo.va un temperament que ell no tenia. Ell necessitava crear, escriure, i era d'aquesta única manera que pod~a satisfer la pruïja del seu esperit i al mateix temps guanyar-sc el pa do cada. dia. I per aquest treball aquí on la sevn torro. no. hi he.via. possibilitats do reeixir. En música, en 1 'art de compondre no hi havia res a fer fora de 1 'art líric dol teatre castellà~ I allí nnn l'amic, a Cestella, per obtenir grans Òxits, però sonso oblidar mai ln seva terra, ni l'ideal que en la seva joventut li donà ales i ambic.ions o.rtístiquòs i patriòtiques. 11 11 Dc com estimava l'Orfeó Catnlà, n'és testimoni ln correspondÜnoia freqüontissi-;¡1o, quo os tenien amb ol me~tré Millot, i les visi te·s que foia· a la nostra ~ntitat sempre quo venia a Bnrcclonn. Quan traslladà la seva residència dos de Mndrid a la nostra ciutat, totes les tardes venia a la tertÚlia que uns quants socis feien al ~~è petit, ol voltant do la tctüa rodona. Era de vettre la gràcia amb q~c p~ lava i com er~ dc cnptivP~ora la seva conversa. Li agTadavu molt de conversar i sempre en tenia una por dir . Explicava anècdotes i fots viscuts per ell, i nçpnscllava, filosofava i deia do vogades pensaments ben pro- ·· funds, quo hom escoltava amb delectança, i algun cop amb un sooriuro a.ls llavis. Diguem do passndo. que en aquelles tertúlies dol cnfè petit al· . vol t1.nt dc lc. taula rodona., hi concorrien ols. mostres dc Casa, Mill et, ·: Pujol, Salvat, Comella, (algunes tardes hi h3víem vist el mestre Nico~ lau) i els antics socis, Vollst Creus, Boix, Tomàs Millot, i algun altre que se m'hn esborrat de ln memorin. . . Torncmt al mostro ·Vi ves,. recordo quo uno. tnrde es dirigí ol mostre (ell s 'alçava sempre a tros quarts do quo.tro do lo. tarda i sc n ano.va cap a l'Escola do n~sic~ o. donar la sovn classe), i li digué mós o.monys amb aquella ~ovo. veu mig nnssnl i atiplada i ~mb certa sorncguor~u: " - Tu ets massa co.mplidor, do tant on ·tant ho.uriès do fer o.lgul4'1. c~m~o.na, home. ¿ Quü on trn.urò.s do complir to.nt ? 11 El nostre Millot se'l m~ra amb la rialla als"llavis i tustant-li amicalment l'espatlla, sense respondre se n'anà com cada dia. M~llo·b, Però l'afecte del mestre Vives per l'Orfeó Català, es traslluí en fets més positius: les seves obres chorals. - 430 Ja des dels començos, en el mes de juliol de 1892, la secció d'ho mos estrenà 11 La complanta d'en Guillem", aobre una balada dc Milà i Eoñ tanals escrita por a chor d'hemos amb acompanyament dc piano i harmò-nium. Seguiren los harmonitzacions do los cançons populars catalanes por c. vous d'home 11 Lo. filndorn 11 , "Els tres tambors", "L[l. filla del mo.r xnnt" i "Lo. pnstoroto..'1 , que es mo..ntingucren llnrf$ tGmps on· ols progro.:: mos dels ·concerts do l 0rfoó C~toJ.Ò.. Le. oo.nçó "L Emigrc.nt 11 , fou ostronndn por l'esment nda secció d'homes l'any 1894. Aquesta cançó ós bellis sima com una obra clàssica dol repertori vocal. Ln pc.rtitura d'aquostacomposiciÓ. es publicà on lo. revista "Lo. tradició catclc.no.", en ol número del 15 d'o.~ost de 1893, por tc.nt nbnns ·d'ésser estreno.da i o.mb los inicinls de 1 nutor impresos o.l rovós. ~ 7 .. cc.nç~ · Féu to.mbó ol mestre Vives una harmoDitzo.ció do lo. populo.r "Els scgnÇ.orstt, quo l'Orfeó cantà. on ol seu primor concert oficial. En aquesta primera època va escriure: "Les fade8 del CanigÓ", tres cançons plenes de caràcter, que la Sra. Emerenciana Wehrle donà a conèixer en ol Teatre Novetats, amb motiu de l'homenat ge que· l'empresa del TGatre dedicà- al mostre Vives, on una do los darreres representacions dc la seva Òpera 11 Arthus 11 • L 'òxi t d'aquesta obra fou ol quo ol .d.e:!;arminà n dedicar-se ol toc.tre, i veient quo a Barcelona no tonia possibilitnts, os traslladà a Madrid on l'cmbicnt en què ell volin viure tenia mós ample horitzó. Allí visqué molts anys dedicat de pl~ . al teqtr~ iiric, escrivint los obres que tants , d' Òxi ts li donaren fins·.. .a consïdero.r-lo el.. més impor tant compositor d aquest genero. . , - '\ Vegeu ara un fet relacionat amb l'èxit assolit a Barcelona (més gran que el que tingué a Madrid), de ·la seva obra "Don Lucas del Cigarra1 1•• Se li dedicà un homenatge al vell. Teatre Tívoli. L'Orfeó Català acordà adherir-s'hi, cantant 1~ secció d'homes diversos composicions on un dols entreactes, dirïgits pol Subdirector Mostre Comella, (ol Mostre Millot ora e. Alemanya, per tal d'assistir als festivals·· ·de Bayreuth) ~ L 'Orfe6 assolí l'èxit de consuetud. En acabar el concert, el públic demanà a grans crits, quo es cantés una determinada cançó, que no fou possible executar per mancar-hi les veus blanques. El mateix moGtrc Vives s'abnn~à a los 11 candile~as" i digué amb aquella flcmn sovf~ ten cc.ra..cteríst.ïcc.: 1 - ~ Que ols sora i~c.l quo co.ntin ol 11 Sant dilluns" ? No· podem dir si ol public ho entonguo amb ol brogit dols seus propis crits, però on atacar ols homes los primeres notes do l'alegre cançó·d'Otto, esclatà una formidable xiulada quo ofegà completament ~es veus. L'Or.foó va ésser xiulat.... , Durc.nt nquost interregne do llnrgs anys, no escrigué ol mestre cap obra chorc.l. Com és dit ja, sojornà a Madrid. Més tc.rd anà a for una 11 tournée" por Amèrica, c.rrnn do l'estrona do "Doñc. Frr..ncisqu.ita". Fou do retorn do les torres amcric2nos quc.n os quedà a viure a Bc.~célona (foie. forço. nnys quo ols estius ols po.ssr..va a Sant Pol dc 'Mox), i revivint rocords antics i més en contacte amb l'Orfeó Català tornà a escriure per a chor. ·,,-Composà primer els idil.lis tan encisadors: 11 J esús ·i Sant J oa.n", "La lluna i la ro sa" i "Canta i vola que fa sol 11 , els quals junt amb "Lc;. Bo.lo.nguera11 , entonà 1 'Orfeó el 29 de maig de 1926. Dc.rrera.ment vingu~ lc. "Suite" que titola: "Follies i paisc.tges", que cscrigü.Ó l'any 1927. Són unes magnífiques evocacions do la. natura i dols nostres costums. Heus o.cí ols títols dc los composicions que integren aquesta. ••Suite 11 : "PÒrtic" - "comiat" - 11 Lc. firc11 - "Processó o. mul} " - 431 t['l.nyo." - 11 0dc. o. lo. mur llurzyo.na11 i nA la plaça hi ho. bnllndes 11 • Aquest retorn a la música catalana, no es concretà en aquestes composicions chorals; escrigué també quatre sardanes: 11 Goigs i planys", "Matinada S&.ntpolenca 11 , 11 Eixele.brD.da" i 11 Monscrro.tina11 ( cxccute.des on mol tes b8.llc..dcs i audicions. i avui potser massa oblidP.dos) i també co.ndo çons por a · ccnt i piano del gust més exquisit. Heus-los ací: "Cançó 11 11 11 11 po.Q sobro Margeridó'', El co.vnllcr , "Joc d'infant" i Oro net os d' c.bril sies d'Apol.los Mostres i Tomàs Ga.rcós. El mostro Joan literaris. Seves són hi ha ba.llc..dos", quo nix6 qu~ so'n diu un Llongucros havia. estut un dels sous·col .laborndors los poesies do "La lluno i la ros~', i 11 A la plaço. ol poeto. hnguó d'escriure després de la música, monstre. Com es :pot desprendre del que portem anotat , el mestre Vives tin- gué tothora ol pensament en el seu estimat Orfeó Català que oll havia ajudat a crear, i l'Orfeó li correspongué sempre fins els darrers momontf dc lc. seva vida i en la seva mort , venerant lo. seva memòria. Deixo altra volta quo el mostre Millot posi ~unt on aquests pobrets mots meus, amb ... els sous tc.n lluminosos. Diu aix~ ol mostro: '·· u I després d'haver cantat així els seus amors a 1 'art de la terra i a 1 'ànima immortal de Catalunya, En Vi ves ha fet un g-ran càntic solemne i nobilíssim a Déu i al seu Evangali; s'ha humiliat com pols de la terra, demanant al Cel misericÒrdia; ha acotat tot el seu ésser en penediment de la misèria de l'home i en ales de la fe, de l'esperança i de l'amor celestial, ha lliurat ol seu esperit al sublim Misteri; i ha deixat la despullo. ~ortal ací on la sevn terra; fent-nos abans un bes do comiat on ol casal fill dels sous somnis de joventut i del noble ideal de la sovc.. vido., donant' així compliment ols sous desigs'quo expressà amb o.quollos paraules quo escriví a l'àlbum del nostre Orfeó, dient quo així com o.quost li obrí ols ulls de la seva joventut, volia que tanqués els de lO. SeV:l. Vida. ft JOAN TOMÀS ------EL QUE VAIG ESCRIURE QUAN MOR! AMADEU. VIVES. El mestre Amadeu Vives el vaig conèixer i tractar amb l'admiració que inspira tot gran artista. El vaig visi tar u ln sev2. J_ln.r madrilenya di versos vegc.dos. Vc.ig estnr un dü:. menjant amb ell -:. lo. seva ccseto. estiuenc:. do Sc.nt Pol, dc.vant dol plàcid mar blau. I11 :::Qgunos vee;ndes vro:·em coincidir n le llot ju dc lc. Juntu Dirocti vo. de 1 ' 0rfeó Co.tn.la", que.n or i jo o.ssistíom als conc'orts, 8.1 Pelau do ln Músion. Lc. r.tcvo. bi bliotcco. m~ sico.l gu·:.rd-:. un cxomplnr de "Mo.ruxo.", amb la sovc dcà.ico.tòria autÒg:>."l:'.fo. a l'cutor d'aquestes línies. El vuig veure por dnrroro. vo~o.da a l'Hotel m~drilony , quo.n faltaven pocs dics porquÒ oxho.lós el sou últim sospir. Tots o.quosts records, onco.rn que perduts on la lluny~nia d'un· puss~t borrós, rossorgeiXén ~ro., on concentrar-mc por to.l d'escriure aquestes rc-.tllos destin'J.Cl.cs a "JOVEN1VOLA" ~ Va morir Vi ves a les darreries del 19 32. La "REVISTA MUSICAL CATALANA" dedicà ol seu primer número mensual del 1933 a aquella. figuro. de l'art co.to.lè i de l'art esp~yol, i, entre els articles publicats llavors en aquelles pàgines, n'lü ha un dc meu que vo. do lc. plc.na 29 e, lo. 35. L' cncapçaJ.aven un títol i dos subtítols: 1'El centcn['.ri d' .AI!lad.eu Viv s (Pò.u'Y'j_nes d'un musicÒleg dc l'o.ny 2032) 11 • "L'opinió filharmònica davant lc. mort del Mestre)". Los duos Últimes l:Í.nies d'e.quell article, d.iuon: 11 Per l'o.uguri musicolÒgic.- Josep SUBIRÀ." .. - 432 - Passaren molt pocs mesos. El dia 6 d'abril · vaig llegir una con~ ferència com a homenatge a la memÒria del Mestre, a 1 'Ateneu de Madrid, Allí vaig retre llavors un tribut d'exalçament a aquell gran home, que havia estat un artista clar .i preclar; clar en l es s eves ex~ressions, precl~r en les seves obres. Vaig parlnr jo , per Vives o ~arla Vives per mi, jc. qu·c .. vc.ig soloccionc..r ol seu ideari ·estètic i àtic, no sense in.troduir-hi glosses oportunes, puix quo Vives havia portat aquell sou idonri o. subtils produccion·s literàries on !,o. filosofin s~ o.mo.ga.va darr_Q ra 1 'enginy, mentre la bondat os protegia en un camp de mordacitats. I en els pa.rè.p-:at's introductius veig exposar textualment: "Era Vi vos, a més d'un music eminentíssim , un home snvi i un home bo. Ho ora de lo. millor nP..noro. cora es poden sor a.nbdues coses; per iopuls innat, per intuïció gonio.l, per la intrínseca rosultnnt d'una intol.ligònc ia clarivident i d'un cor lluninós. I con que Vives va deixar escampat aquest idòr.ri on les plo.nos dols di2-ris, i fins VrJ. oDprosono.r-n e uno. part on les ~àgincs d'un llibre ccstollà i d'un fascicle ccte~à, lo. uova teseu ho.uro.. dc reduir-sc a extreure i ordonn.r ols seus conceptes." Així 'mateix ho vaig fer. El seu llibre 11 Sofia 11 i· la seva conferència "L'entusiasm e és la sal de 1 'ànima", van subministrar -me copiosíssims materials que facilitaren en extrem ln mev~ tasca. . De lo. mnteixn mnnera que el meu article "El ccntono.ri d'Amadeu Vives" ve...· recollir minuciosc.n::cnt o.llÒ quo sobre el mostro - en pro i ... on Qontra, perquè, encare. quo .sembli montidc.., no li mo.ncnron o..lgunes . grnhs llo.nço.dcs - digueren els dinris cc..drilonys 11 Inform~.cioncs", "Ln Liberto.d 11 , ttLo. Pronsa", IIHorc.ldo do Mndrid"? 1 tLc. Vozu, "El Liboro.lu, "El Dobo.to", "El Socialiste." i "El Sol" i així mntoix on lo. mevo. conf.Q rèncio. vr.ig recollir unf'.. selecció d'ullo quo el propi mostro haviD. eS'-'. · crit en lo. prans3 diàric., en c..qucll llibre i en o.quollc. conferència .-' Lo. ' mcvn portn el títol "Idon.ri estètic i Òtic d'Amn·leu Vives", i com a lcm~ aquest3 frnso del gran artista, lo. mort dol qual de plornvcm els o.ocmts do ln bondat i do lo. vori tat artístiques: ttLes possibilitat s d'un poble s'hon d'acidar por les reserves d'entusiasme que hi hngi on el .· cor dels sous fills." Aquostn conf oròncin neva no fou lletra. nortn, unn vogada esvnit el fugaç record dc lo. sevn lectura n l'Ateneu de Mndrid, perquè V3 publico..r el seu text íntegrament la "REVISTA MUSICAL CATALANA", con c. suplonent, on els tros Últics números oonsunls del nntcix·nny. No ós cosa de presentar cro., suscintamon t, en det8:ll·, el que ullí es rc:fcrin ñnplio.nent, unb tota ext ensi6 ~ puix que ln· sovc. lcctux·n està o. 1 'ubnst· de qui s ~interessi p·or···'lc. nat crio.. tin~ó D.o totes no.norcs, per to.l d'epilogar e..quostc.. ev'oco.ci6 que es retrotreu ~vui a un quart dc segle enrera, ·rcproduirq 1 'úi tin parà.gre.f, no sonso rocordnr vrèvio.ncnt que, a l'hora. dol sou Òbit, oro. Vives Pr~ sidcnt dc;la Soccio ·ao ·Música. do l'Ateneu de Madrid, i que la seva esmentada éonferència en lloança de l'entusiasme , havia estat dedicada al gloriós Mestre Lluís Mill et •. Aquest paràgraf diu ço que segueix: 11 Si 1 'esperit dc Vi ves ascendí ~{ 1 'Olim~ mi tolÒg:ic evoc~t di ver, ses vogades per aquest gran artista, i si all~ vu entc.ulc..r diàlegs amb las ombres d'Aristòtil, ~squil, DiÒgenes, Wagner i altres intcl. ligèncios precla-res dols :·tomps o.ntics i moderns, no serà indiscret dc cloure lo. nostrn exposició doctrinal rocordRnt 1~ bÍblica fraso quo l'inoblidnbl o muaic cntnlu havia pos~t com o. lomc.. d'uno. conforòncia ' sovo. on a.qucst srü.ó do l'.Atoncu do Mo.drid. Porò, on tç..l ens, convindro.. presentar aquella fraso ~b llonu~o., forme i intenció distints a les quo l i don~rcn ol ~er, per n dirigir. ols mous oients, ~ra, o4uostn opi 19gc..l salutació: 11 ! ·.GlÒrio. o. Vi vos on los altures, i o. ia terra. pau [l~S musics do bono. voluntat !tl JOSEP Sti13IRA. 433 • LA MESTRA ----------------- - conte nadalenc En el poblet hi ha una escola trista i solitària. Es troba al bell peu d'un campanar tan vell com la seva església i .tan gastat per les on vestides del temps que moltes vegades sembla que ha de caure damunt d'olla. Una gentil mestra fa col.logi als pocs infants quo poden tenir ol luxo d'assistir-hi. La scvG cern sempre somriu, mclgrut les continuades bntnllos quo ha do lliurnr amb olla mntoixn i cmb lc seva ànima, que no vol romcmdre lluny" do. tot allÒ que ropro~:>cnto. lo. vida i ln culturo., i les que hn do lliurar també nmb la ignor~nci~ i aforrnmont do la gent dol camp, que no vol que ols sous info.ritons perdin ol temps nn~nt o. l'escola i deixin nixí do guanyar-so un mos dc pa trobPllant jo. dc petits la terra. El sou tompero.m.cnt ós dolç i c.grndnblc i ol seu co.r?>.cter atrau ln simpctia dc tothom, principalment do 1~ gent menuda. ~s jove, però, de vegades, sembla que els anys li pesin. Se la veu sempre voltada dels seus infants, als ~uals - fins als més rebels ha anat guanyant el cor a poc a poc. Mes ~ue una mestra sembla una ma reta amorosa, ja que tracta amb gran amor els seus petits. La vida, en aquell poblet quiet i tranquil, és sempre la mateixa i l'escolo., més que un lloc d'ensenyament i correcció, sembla una cusn d' osb~"~.rj o, almonys nixí os pot const~tnr per l'esguerd de satisfacció quo fan tots ols que poden assistir-~i • dc seguid~ .·. Avui, però, els infnnts n més de contents hi vo.n atrets per lc curiositat d'una cosa nova. ~s la vigÍlia do NndcJ. i ln seva mostra els ho. promès una llnrga.oxplico.ció d'aquesta gro.n fcs~n. Quan ella parla amb la seva veu tan dolça i afectuosa, tots els petits l'escolten embadalits i els més grandets os pregunten estranyats ol pcrquà sap donar aquell to tan bonic a les seves paraules: -Dem~, petits, - comença la mostre - és la diada do Nadal. Tots sabeu quo en aquest din va neixer ol Jesuset, humil i pobre en un pessebre. Domñ, totes los famílies han do reunir-sc on la seva llar i colcbr".r aqucstc. fostn cmb grc.ndiosi tat i o.mor. És el dic. do los famílies. ~s el din en què on totes los llars c~t~l~es rognn aquell cnliu dc fcstc que fn vibrar els nostres cors. ~s el dia que dnvant d'úquell bonic pessebre, tots junts, peres, avis i petits, ccoplen les seves veus plenes d'emoció per fer bolles c~nt~des nl Fill do Déu, fot home pel nostre nmor ••• n Aquestes i altres coses ols diu la mostra, a la qual tots escol ten amb un silenci impressionant ••• Acabada la classe 7 la mestra surt com cada dia do l'escola, vol tada do l'alegria dels infants, agafada, per totes bandes, pels que hnn tingut lu sort de poder-s'hi atansar. Quan nrribn o.l lloc on onda dia els ncomia.da, alça els més petits por damunt del seu cnp i els bcsn. Els més grans li donen lc mà i enmig de crits i rialles i plens d'aquella. emoció que ollc. tc.n bÓ hn. snbut infondre on les seves animetes, J.i diuen: "Bon Nruio.l • • • bon Nooe.l.. • bon N~c.l ••• 11 - 434 - Rllu, nvnrlclos~ quo l n deixin sola en un din com aquest, es que da quieta al mig del camí i mira com tot saltant s'allunyen muntanyaavall. De tant en tant, algun d'ells es tomba i alça la mà en senyal de comiat; llrwors ell~ aixecn, també, ln. seva al mateix temps que una saliva amarga passa per lu seva boca i un nus li ofega ln gorjn. Torna a l'escola a poc a poc i ln troba més buidn i freda quo mai. Encera ressonen en los seves orelles els crits dols petits i en la seva solitud va repassant una per una los paraules que fc poc havia dirigit nls seus infants ••• "Domà ós el diu en què on totes les llo.rs rognn. caliu do festa •.• 1:s el din quo en tot es les famílies ••• tt. Déu mou, to.n freda i buido. com és la movc. llnr ! I el sembl::.nt sempre dolç i rialler de ln mestra va · transforman t-se, i dels seus bonics ulls s escapa un doll de llàgrimes, que feia ja estona que volien sortir. El seu pensament se'n va cap aquella llar enyorada, on hores tan felices havia viscut. Que trista i sola es queda la mestra quan és fora l'aldarull dels infants. També altres unys 7 olla os reunia amb la seva família; tambó dintre do la seva casona hi regncvc aquell caliu do festa, quo ara enyoreva on ln seva solitud ••• QL1o buido. la seva vida 7 quo trist ol seu cor sonso cnp amor ni consol ••• Un truc a ln porta distreu ols seus pensaments i tot eixugant-so els ulls i amb un forçat somriure, se'n va dooididc. cap a obrir. Una noieta d'uns dotze cnys, que dóna lo. mà al seu germanet, sa osporugp.idn i amb veu tremolosa li diu: s'ut~~ - Senyora mostro., los seves paraules d'aquesta tcrda m'han fot plQ rar molt. Nosaltres no tenim ni pares ni ningÚ i a casa nostra no pot haver-hi aquell caliu de festa de què tant ens ha parlat. A més, som molt pobrets i li volíen demanar ••• La jove mestra no els deixa acabar, els obre els braços i els estreny fortament daw~nt del seu cor aquells dos infants desvalguts i més desgraciats encara que ella mateixa. - Quedeu-vos amb mi, fillets, - els diu acariciant els seus caparrons. Jo us faré de mareta i junts colebre.rem el naixement de Jesús i més buixot pcrquÒ no 1~ sentin diu encara: -Gràcies, Déu meu ••• ! El repic alegroi dc ln vella ccmpana dc l'osglósic. ln torn~ a la realitat. La fosca comença a envair les muptanyes i ja en el cel espurne~en dos estels, que en mirar- los la mestra, li semblen - no sap perque - els tuls de la seva mare que li somriu des del cel. I MELITO BOVER ACT I VI T A T S • SANTA CECÍLIA. Ha tornat per a nosaltres, els músics i els cantaires, una celebració íntima: Santa Cecília, aquesta Santa en la ~ual veia el Mestre Lluís Mill et "tot el simbolisme de 1 'ideal al qual ha d'anhelar aquesta art alada i subtil que anomenem lo. Música." El 24 dc novombrG ti~Ó lloc, a la nostra so.ln d'assnigs , la d'aquesta dinda. ~ou llegida pel nostre director la cont~ rencia. 11 SC'.l'lto. Cecílio.11 , quo el Mostre Millot dedicà. o. 1 ' urnsti tut dc Cultura. i Biblioteca Popular da lo. Donau, 1 'c.ny 1926 . c~mmomornoió - 435 - Després, una audició de música en disc: Concert per a trompa i o~ qucstra, do W. A. Mozart i l' 11 Stabat Mat or", dc F. Poulcnc. Com veieu · són ducs obres dc gran interès. En la primera fou solista Dennis Bre.in, · acompanyat per una orquostrn. simfÒnica, dirigida per Hcrbcrt von Ka.rc.jo.n, actual director dc la Filhurm0nico. dc Berlín. La scgo1~. fou intcrprct~du pel chor "Alo.uda", dc París i l' 11 0rqucstro. do l'Associ[!.ció dc Concerts Colonnc" sotn lo. direcció dc Louis Frcmnux. Actue. dc solista Jacquclinc Brumo.irc. Lo. gro.v:.:~.ció fou rculit zcdo. sot c. el guiatge n.rtísti e dc Frc.nci s Poulcnc. Tant la conferència com l'audició musiceJ. ohting1..1eren un càlid acollim(~nt • Després, tots els cantaires que hi asistiren foren obsequiats amb· un refrigeri, ofrena de la nostra Junta Directiva. FESTIVAL PRO-D~lliiFICATS DE VALtNCIA.- Organitzat per l'Orfeó Canigó, tingué lloc el passat diumenge dia 15 dc desembre un festival de danses i cançons en el Camp del C. de F. Barcelona. Hi prengueren part dinou Esbarts i dotze Orfeons, a més dels Bastoners de Si tgos i ols Xiquets dc Valls. Després dc l'actuació dels Esbarts, cantaren els dotze Orfeons sota la direcció del nostre Sub-director, Mostro Joan Tomàs. El prograru.a estava compost per cançons popv~ars, snrdanos, algunes acompanyades per cablo., i fino.litzò. amb l "'Al.leluia"de Ho.endel, també a.mb acompanyament dc cobla. Malgrat la improvisació amb què s'org~nitzà aquest festivo.l, tots ols cantaires seguiren fidelment les indicr.cions del I1estrc Tomès i s'aconseguí un conjunt forço. estimable. Un grup ben nonbrós dels nostros co.ntnircs(l~assistèncio. no ora obligatòria), o.compnnyà el Mestre Tomñs on o.quost Festival benèfic. x. ------IN MEMORIAM En arribar els urimers freds, evoquem la memòria d'aquelles dues grans figures de 1 'Orfeó C2.toJ..à: el Mestre Millot i el ~.!estre Pujol. Ens recordem d'ells en les misses celebrades a Sant Felip Nori i a la Casa Sacerdotal, i també en u_nn petitu sessió dodiccdu a lc sava memòria. Epguc.ny, la que oferírem en rocordnnça del Mestre LlUÍs !fillet, anà o. cèrrcc dol nostre consoci Sr. Octo.vi So.ltor, ol quo.l ens pr-.rlà do lu influència do l'obra d'un músic en la vidn sacie~ del pcís. Tots els assistents vibrnren en escoltar l'emotiva i fogosa disso~ t~ció, plcnn totn olla d'un veritable amor envers el nostre Mestre fuu~d~ dor . En nc~bnr i després dc rebre unn forta i impressionant ovació, fou oxocutc.t el "Cr.nt dc ln.. Senyora" . x. -- -- --- 436 - SECOI6 . FILOLOGI C:A L'apòstrof Saps què és l'apÒstrof, Griselda? Sí, senyor. És una mena de coma al revés, que es posa al costat d'una. ll.etra., .a la par:t su:pe_rior, per a indicar quo hi falto. una vocal. -Renoi ! Que s ' explica bé la . Griselda ! - Apreneu-nc, Miquel. Ara vós, d~guou-nos quins mots són els que admeten l'apòstrof . -· _ Són ••• són ••• són ••• Sombla _que afineu una guitarra - ls que no só com dir-ho. - No us encaparreu. Són ols següents: Davant d'una paraula començada on vocc..l oh, s'apostrofen: L'c.rticlo mc.sculí el: l'o.mor, l'Enric, l'indiot, ·l'humor. L'erticle femení la: l'àvia, l'omissió, l'illa, . l'hipÒcrita, l'hulla. La proposició ·do: d'or; d acord, d'enyorança, d'amor. Els pronoms febles davant d'un verb comença-t en vocal: m'afaito, t'enfades, s'enfila, n~ensenya, l'aixequen, ~~P~ 1 Els pronoms febles darrera un verb acabat en vocai: afaita'm, renta.'t, moúro's, 8gafa'n, veure'l, veure'ls, veuro'ns, etc. Els pronoms febles entre ells, on contncte amb duos vocals: me'n vnig, te'n dono, se'l mira, se'n vn, l'en troc, m'hi fixo, t'ho porto. Ho veieu clar tot això ? · -Com l'aigua cristal.lina que brolla dc les fonts del Montseny . - sí· que esteu poètic, Miq~el. Però, haveu do tonír on compto que hi ha aJ..gunes excepcions·. - Adéu claredat ! Ja entrarem a los tenebres ? - No us esvoreu. L'article la no s'apostrofa on ols oas~s següents: Davant u~u paraula femenina començada en i o R febles: la idea, la il.lusió, la Isabel, 1Q Ibèria, la història, ~ humanitat, e~c. Quan fo. de pronom i es refereix a 11 ella11 : la insulten, 1.g ultratgen, le invito, la humilien, lo. hipòcrita, la indomc.ble, etc. - Jo. pot ben dir-ho ja, .això do 1.g indomable ••• - Amic, no provoquem el bell sexe i continuem nmb les excepcions·de l'apòstrof. ' Tampoc la lo. lc la no s'apostrofe. lu davnnt les paraules: host, la iro.., lc Ho.ia, lo.. iarda, la. hiena. o.normnlitr:.t, ln c..mornlito.t, la amoro~, la asimetria, etc . a, la e, la i, etc. (o sigui, quan anomenem les vocals). una (quan indica hora o ter.1ps). ":E: s la ug del migdia. 0 "A la una, a les dues i a les tres. 11 Pere, amb apòstrof: 11 Ni 1 'una ni 1 'al tro. no vindran." - 437 - - JP.. hem aco.bo.t ? No encara. L' article el s'0~o strofn en el s ens os següents: (do seDnvnnt el s nombre s: l'u, l'onze i tnmbé: 1'1 (d'abril), 1'11 tembro). .., · · . D~v~nt un mot començ~t amb§,. en el . qual sona una~' com: l'snob, l' snobisme, l'smoking, l'sleeping, l'Stabat Mater, etc. Però, no s'apos trofen: el iode, el hiatus, ol yacht (o ol iot), · ol iugoslau. ol pstcÒlog, el psiquiatre, ol psíquic, el pseudÒnim, o sigui l es paraules començades on J2.S!., entre los quals hi ha les femonj. nos: la p s icologia, la psiquiatria, la psicometria, la psicosi, etc. lliçó, però abans us advertiré quo l'apòstrof, - I ara sí quo a cabem la s'aplica en l'article mnsculí i femení, en la tal com u s h e dit, nrepos ici6 de i en ols pronoms febles, d'acord amb els exemples exposats. Per tant, no és correcte aplicar-lo en altres mots com la conjunció que'l, gue'm; en la partícula negativa n2't, BQ'l, n2'm; en el mot si'l, etc. Que cal escriure 'ls així: que el, que ~' llQ. et, 112 ,tl, !!Q ~' si el. - Res més p er avui, sinó desitjar-vos que la santa pau i la joia del Nadal .alegrin les vostres llars i els vostres cors. P. ------NOT I CI ARI • Ens_ plau de remarcar el fet que n aquest número de JOVENíVOLA li correspon ol vint~i-cinc. Aquesta mostra de continuitat ós una prova b on pnlosa quo l'ontusicsme quo ens guiava ols primors dics de la seva publicació no sols no ens ha deixat, sinÓ que viu intens on nosaltres i compta, com fins ara, amb 1~ vostra col.lnboració i cèlid acolliment . ------Amb viva condolença rebérem, el dia 27 de novembre, la trista nQ va del traspàs del Mestre Joaquim Serra (a.c.s . ) . El músic eminent, l'home bo i amable, que tant treballà por l'enaltiment i ennobliment dc la sardana, ens ha deixat; precisn.ment ara, qurm l'art i lo. música catnl::mo. t·--.nt podien esperar d' e;J-1. El nostre sentiment, junt amb el de tot el nostre poble, sigui ofert al Senyor, i preguem per l'etern repÒs de l'ànima do l'enyorat Mestre i amic. - -----Fem constar el nostre agraiment a Francesc Garcin i Estruguós, germà del nostre company cantaire Josep Mfl, por hcvor ~cccdit novament nl nostre prec qucn li va~ demanar quo ono dibuixés la luminn nndo~onco. que exorna v4uost número do JOVENíVOLA. La tendresa i ln ingenuitat dels seus dibuixos qued~ rcfloxndu, una vogada més, on aquest gruvadot quo avui tenim ol goig d'oferir-vos. Robi l'amic Francesc Garcia, junt umb - 438 - el nostre agraïment, la més cordial felicitació. El dia 17 de nov~mpre es celebrà el casament dc la nostra compe.nya dc sopranos I, Mercè Arholer amb Pere Gil. La cerimÒnia, que tingué lloc a la ParrÒquia de Sant Pancràs, fou embellida amb la interpretació d'uns motets que executà un grup qo_cantairos que volgueren obsequiar així ols fidelíssima o.mics en ·tan· momornblo jo.p:_1ndo.. Els donem ln més cordial onho ~abona i els desitgem quo por molts oñys puguin veure continuada la sevajoia. Darrerament han ingressat a la nostra Secció Choral, Josepa Roquecentral t II, i Montserrat Borguñó, soprano II. Les rebem joiosament i els desitgem que un dia les puguem veure guardonades amb el distintiu d'or. ·-. . _ ta~ El dia ae Nadal a la una del . migdia tindrà lloc, si a Déu plau, le. inauguració del nostre pessebre, que com cada any· i. nmb · un. zel propi dels qui saben estimar, ha construit ol benvolgut consoo~ Sr. Porc Serrnmnlera. L'coto consistirà en una curto. lectura de poesies nndalonquos i ucabnrè. c.mb lc. trndi cional ço.nto.dc. dc nnd.nlos·. Amics cc.nt::.ires, hi sou tots convid::.ts. · El din 28 d'aquest mes, dindo. dols Snnts Innocents, celebrarem, si Dóu vol, 1 'habi tuol 11 Innocontcda". L'esforç i entusiasme dols orgo.ni tzudors i col.lo.borndors ens pormotrò. fruir d una agradable i divertida votllndc., i doixo.rom, por un· dio., la seriositat que co.rcctoritza tots els nostres netes. Robin tots, por cndcvo.nt, lo. nostra felicitació. El diC'. 7 do T' o.ctüDJ.. mos dc desembre vnn complir-so cinquanta cmys quo ingr.es~l"à o.l nostre Orfeó, com o, cantaire, lc. Src.. Er:lÍlio. Figuero.s do Torro.. Lr'. no·stro. oós e ordi.o.l cnhornbon::;.. -- - .. -.--- :. Duro.nt el passï~t' !:lés dc novcnbrc i po.rt dol do desembre, 1 1'Acc.dèmin do Ciòncioo Mèdiques", vn. orgnnitzo.r un curset sobre ol toma: "L'nrt dol pnrlar". Desfilaren per la tribuna de tan docta entitat diverses personalitats uèdiques , així com de les arts i de la ràdio. El nostre company cantaire Gaietà Renom hi foú invitat en representació dels cantants. i el passnt dia 29 dé novembre hi va pronunciar una conferència sobre el te-, mo.: "El millorament de J_a veu". Amb el sou documcnto.díssim treball parlo. sobro les diversos classGs do vou, de la impostació, les diverses manoros d·' ometre-la, ·dc la dicció on ·al cant,' etc. La il.lustrà amb diversos exemples musiccls. Lo. scvn dissertació fou seguida runb grnn interès pol nombrós públic, i on o.ccbnr rob6 una xardorosa ovc.ció. No cal dir com fQ licitem bon sincerament el nostre company co.nto.irc i ons'congratulcm de l'Òxit que obtingué en nquestn novn ospocinlitnt dc conforoncin.nt. JOVElrrVOLA DESI~JA A JUNTA DIRECTIVA, MESTRES, TOTS UN BON NADAL I FELIÇ MlY NOU. ----oOo---- C~~TAIRES I MaCS