La casa dels cants, per Joan Maragall (La Veu de Catalunya, 9 de febrer del 1905); Joaquim Cabot i Rovira, per; Fèlix Millet i Maristany; El Palau de la Música Catalana, per Pere Ribot; El mestre Millet i la poesia, Octavi Saltor; Un Palau per a tothom, per Osvald Cardona; Un home pensa en vosaltres, per Artur Llopis; Evocació de les veus del Palau de la Música Catalana en el cinquantenari, per Isidre Magrinyà; Entre el record i l'ofrena: Dom Aureli Maria Escarré, Abat de Montserrat / Eduard Toldrà / Lluís Bonet i Gari / Emili Vendrell / Jaume Marill i Forns / Albina Amigó i Rietós. Per Antoni Sàbat; L'Orfeó Català i Madrid, per Josep Subirà; Recordant el 1908, per Miquel Valls; Cinquanta anys de fidelitat, per Jordi Salvat; A propòsit de la nostra interpretació de la Passió segons Sant Mateu de J. S. Bach, per Lluís Maria Millet; Oda a Isabel Loras de Millet, Miquel Saperas; Activitats per X.; Noticiari
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
451 , JOVEHIVOLA ==~================ Febrer "1958. , Ens tro·oen ·vi. vint directatYJ.ent els prepara-tius per als actes publics que dintre d'uns dies han de commemorar el cinquantenari del Palau, i per la transcendència externa i interna d 1 ells mat eixos, JO VEN!VOLA presenta un extraordinari amb el PaJ.au com a protagonista, en els més diversos matisos i en les relacions amb ell, més \~ve~ts i més sro1- tides 7 dels amics que han ti~lt la delicadesa de respondre a la nostra invitació. A tots' ells moltes gràcies, en nom de la Redacció 9 de la figura del Pàlau, del que representa, del que és i del que era, co::.1.ceptes que junt amb les festes del cinquantenari presidiran la prese::.1t edició de , JOVENIVOL.A.. ----------IíA ·CASA- DELS CANTS Això de · que ·els cants tii~"Uin casa és una cosa que, segòn::(com , fa tristesa i, segons com, ~a alegria. Per~uè de priuGr sellbla que el cant lo que vol és aire i anar vibrant a 1 infïni t dels vents: i que els hom·es sols pugu.in cantaJ."', lo que se'n diu cantar, corl""ent pels caru~)S i a la llum del sol, que és lo que els dÓna alegJ.""ia, o bé mtsteriosament per la nit estrellada:, q-:..1e :fa cantadora la tristesa dels amors recòndits. · . Però també és bell fer ~essonar una volta amb tins òo~s cants , que sembla que. les na.ret s en tremolin estremint-se de delícia.. l5s lo n:H.?.teix que quan omplim- de ::'lors la casa en les grans festes· nos·;;res, que san - · bla que to,ta: la flairè de2. món .se 'ns n'hi entri i se :na· ~1i faci nostra, ~enetr~"'l"p,-~os Ò:esàforacl.am.ent per ·a fer- nos sentir tota la -força de la, .1. esta prop~ a. ·· . Orn.pl:ï,u la casa de lJ_Uill a la nit , poseu foc on la llar i flors en tots els gerros, i la tav~a be!1. abastada de pa i vi i èi.els més dolços fru.i ts de la. terra, i feu- hi .uns bons cants sonc.nt instruments que moguin eJ ..a cossos en la gràcia .de la dansa , i us ser:íol0.l'à. 9-ue totes aqu·es·tes coses fiJ.les de la llibertat dels c8Inps se us fDn propi es; i que la casa és un món, I encara·més: n'hi haurà, els més purs de cor , que, parlant de 1·~ cE.sa en :festa, di-ra..11 11 J.~1.Ò ere. un cel 11 • Com vo:2..ent dir: "AllÒ era l'essència del mónn., Doncs, ja veieu co~ no és una cosa indiferen~ q~e l'Orfeó Cat~à tir..gui una ca C.e Perouè all:Í. caciP. di.... és fc s ta; cc.c.1a dia se n'hi entra 1 'alegria del . ón per a :fer:.se- us pr0pia (tots e 1 son: de l ' Orfeó, d ' ru1 ~o?o o aQtre); i aquest seguit de ~estes que ressoni se~nre entre unes nat3ixoc parets, aniran ennoblint- les, les xop...,ran dc cants, les fe.ran - 452 - harmonioses; i jo cre c q_ue vindrà un dia en què els cE..:1ts que volen pels ai.res se n'hi aniran to -!is sols cap allà dintre cor1 au.cells al reclan:. I aJ_la~;orcs, quina riquesa .Serà la nostra ! Tenir un reclam que ::·a ci acuà.ir els · cants de · tot el nón, i que e:.1s els faci tots nostres . ]"o -r. .ül di r esclavitzar- los, no . Ho:1és fer..:. .l os passar per aJ..lí .. Fer passar :por allÍ la corrent e-t J:'ll8. ò.sl cantar , sabeu ? Que tot el món dels cants sigui nostre i nosaltres de tot el món d el s cant so Vull dir restar tots en llibe:-tat en la gran harmonia , m' e:lt eneu ? Aix Ò és l o que vull dir. · · . Serà u na c asa gl oriosa aqüel la. Una casa en le. que hauran glatit tants cors escoltant l a veu d è l'oracl e meravellÓs , l a veu del cant . De pares .a f ills ens hi transmetr em l a gran saviesa d ' escoltar amb el s cors palp i tants : ser à una casa s agrada, amb el temps . · I encar a oue amb ~'1 · t emps. s' enruni , mentre s resti u.._"1.a pedra· sobre , pedra el qui s r aturi a e s.col tar- les hi sentirà un~ hro'Tlonic de sons i d e cors alhora. El sol tornarà a entr2r pel sostre esfonèret , les ~erbes i l es flors cobr iran per f i l es i"'U.Ile_s , i encara en o.quell ai:-::-e que corri l l i u re per lo que fou clos à.e l e s p~rets q~e ja no clovra~ res , l ' egperi t d eln c o.nt s es c o~plaurà en surar- hi i nvisible; · i el cani::::LE-nt que passi per aquell c amp , despr evingut de -iJota història, s ' hi atur2.rà un i nstant de delit ós cncantunen t i no s~brà lo que li passa~ ··· JOiJ\ IEARAG ALL l'lLa Veu dc Catalunya", 9 de f ebr er del 190 5 .. ------------JOAQUIJ:.I CABOT I ROVIRA Qu.an vaig ésser elegit Pre sident r e cordo que vai g dir: trEn aques ta ce.sa, n'hi ha prou en mirar· enrera . p er v eur e quin és el caní que c'ñl seguir" • . Tal fou l'emp enta, t a l f ou l a vi s ió, autèntica· visió de vi dents, dels que ~osaren~ des de tot s els punt s d e vi st a, els for~~ents · . de l'Orfeó Cc..tala. A aLgú li pot sembl.ar qu e tant ret reure " els vells" no és precisao.ent un s enyal de renovació, p èrÒ en aixÒ conciot eix el miracle del· nostre Orfeó. La força ttdels vells" és e nc.a.ra avui t an forta que se2bla que ells visquin entre nosalt7es, i d'aq_uest se~blar en neix un sentit de joventut ·que ens . ITIOU a u:ant enir_ Ínt e bTe l, esperit per damunt de totes les co¡ltingències . Algú dirà. que cal en tot l ' ad.ap tació als nous fltlodos", als sisteir.es d'e cada n on ent; i jo afegiré que· en el cas d.e l'Orfeó Ca-eaJ.. à gairebé no .hi ha necessitat d'adaptació, perquè porta en ell ñateix tots els gèrmens· precisos per avivar l'aEbient, i fer r~ viure els scntinents i les il . lusions. En la vida dels homes hi: ha coses que no canvien perquè no poden canviar . Son co~ són, i de la seva manera de· sor en ve tota la seva força. Si les volguéssim nírtificar, adaptar , les nataríen. Ca.nbó digué l ' any 1935: ii:Per da!:lunt de tants mèrits i de tantes excel . lències de l ' Orf,eó C~talàq la que estico n6s transccdental i ed.u cadora és la. d'oferir, e:nr::ig de ·la terri ble sensació d 'i::.1.tari..ni tat i del constant capgira!::!ent que representen les agrt1.pacions catalE:n3S de totA. :c.ona., un consolador exennle de fortí -tud i dc -oerna_'l1ència. Senbla t?-lmcn~ co::J. si en una ciut~! de fi~a. , . feta d.e paveilo:1.S d'exposició s 'hi mxequas un ter:pJ e de gram v, cans~ s ~ durador con els ten.:ples egipcis. - 453 - durant un quart de segle, de la és encara Bes extraordinar i el fet que .::.urà¡1t "l.rint-:.·-ci!W anys seg"L"..i ts, els socis de 1 'Orfeó t'hagin fet · justíciao tl _ ~e Cabot, has sabu~ ésser digne, coP~ian~a dels socis de l'Orfeó; però Tú, que lcn I?araules de Franque m'esforci gaire per demostrar r0- eaJ. .' ~ ., . , d 11 f. d, . d , d . , experJ.el1·:u,; t J.SS::tma u::1a J.. , ar:1argor un eJ.x cesc camoo, e:mn~g ..L. • cia9 contenien una at'.tèntica profecia • .Avui una de les poques cos8s q-u.e es r.a.nté amb J.a mat eix c. vigoria és aquell edifici de {;l.'anit que fins -(també com un símbol) si volen model~tzar-lo hem de mante~ir-lo fidel en les seves línies externes? a la idea del que en fou el seu constructor :materia1.o · I q_uin 6s el secret ? Un mateix es:rerit al seu .servei d'una mateixa genero si tat e Tots, absolutament tots els escrits·· de Millet, i 'Pu·- ' jal·, i-Cabot i Moragues, i LlOi1e:,"'U.Cres, Boe.da i Bastarda::J, i tants d'altres, tenen la mateixa vibració,-per~uè· tots actuen moguts pel mateix sentiment. Fins Arladeu Vi ves 7 des de lluny 9 dirà en una carta, que po sa 1 'angÚnia al cor: li Poc sabia jo en escriure nL 'Emigrant" que 1 'em.oció que. me '1 dictava no era un enyorament sinó un pressentimen t. ~ on $~ al~ú1a cosa que. corprèn veu:e ~o~es ,aqU;~lles f~g.l.~es , c~mfegint~ sense dJ.r-s ho, una mateJ.xa tonada, ~ SJ. Llu~ s !.ullet dJ.t,-ue tU1 dJ.a, par- · lant de Joaquim Cabot, que fou per l'Orfeó "un present de la Prcvidènci~~, nosalt-res, que ho mirem tot amb la perS1Jecti va del ten~s, :podem afegir, :. segw."'s c1e no eq_uivocar-nos, que tots ells foren un auton-'.;ic present de la Providència, que d'una manera tan manif-esta. ha vetlla·tï per la nostra Ins· tituciÓo ..... Si ~'ho~e polític par~ava del temple de gra1nt, Cabot, ei gra~ pre sident deia que: HL · obra de 1 'Orfeó és com la d'aquelles catedra~s que --: veuen :passc.r les generacions sense acabar- sen i, dirit;int-se a Lluís l!:illct., que- l'havia qualificat de providencia l, li deia: "continueu com un aJ. tre Moisès ,dictant lleis d'amor.: i d "ordenació a la vostra f:Llladao • .," i el nos tre. més gran :poeta 1-Jiare.gaJ.l, escollÍ en estrofes bellíssioes iial damunt dels nostres cants ••• n i el Gran Bisbe s 'hi em-oadal·ia: Hf em de manera que 1 'ha.'Y'I!lonie. de la nostra núsica no trenqui 1 'harmonia de la nostra vida humana."·, perCJ..uè volia que la seva terra ~fos com t'L."'l g:ran chor on nruntanyes, rius, estrelles, vents, tempestats, mar, cel i terra, nens i verges, JOVes i vells, regions i regnes , illes i continents, cada cosa ~ar­ lant là seva prÒpia veu i lle~latge fossin com l'lu~e de la ·creacio en honenatge a la font de -vida· eternan. · I encara aquells dos homes, .fidels seguidors~ fidels deixebles, -d'una eficàcia tremenda, 1 'un vora el president, 1 altra vora el· Mestre, que foren Vicen0 de Moragues i Francesc Pujol; ani::Jes es<2,uisides, tamb.é providencit:ll s, -grans per eils mateixos i encara més per 1·a seva gestió callada i hu;:nil, que foren peces essencials , donant tot el que ·tenien i empetitint-s e, perquè sorgÍs, brillant a!'lb força de ~joventut nova, 1 'obra '1-::le Cabot i 1\üllet havien encarnat .. Ningú era ningú, i tots eren tot, e.."l una coordinacj_Ó d'esforç i de sentiment, que féu possible aquest símbol que avui lluu més que mai en la constel.laci ó de les· grans re.alita.ts de la nostra terra. Tots "entreeats a la Santa Taleia", sempre a punt el r.enunciauent en aJ.lÒ que era personal i propi, però ferms en el sentit de la terra i de l'arto 1~ seu concepte de l'art era com una manera de divi1~tzar la vida, fent-lo serVir al!lb tota l_c.. seva puresa, 18. seva intensitat i ~am.bè la seva si.r;Iplicitat., per arribar· al cor del poble, de lc gent senzilla, cercant la manera de depurar el seu gust amb una •'harmÒnica i elegant sim.plici tat fi,. ·La Can.ç6 prÒpia se 'ls enduia, i, pr-esoners del fJGU erJ.luernament-~ aconseguien, umb pocs i senzills elements, fer en+.endre, DJ..s menys :{lreparats, el sentit ~e la perfecta beJlesa, creant, ~mb lc seva influencia - 454 social, u:na. genera.ció quê no es cori;plaJ'.a amb el que ~os groller, i cercava 1R delectació de la vida pels.camins de l'esperit, que són, en Qefi~ ni ti va 9 els que enlairen el sentit de la digni tat humana. _ D'aquests homes en fou el President Cabot, la crem fif;UI'a. Qu.8.L'1 el 1/Iestre 1Iillet deia, ara fa cinquanta anys, que all, Cabot, era l'heroi de la :t'esta, el Gran PresiC:.ent s'expressava aiY...Í: r :&;. preaència dels C.§ deveniments que han a'Ylat produint·-se, unes ve§;f:.des n he estat actor, altres comp~rsa~ o.l tres merarw.ent· espectador; però sen:pre m. 'ile sentit interessat, corprcs, dominat per ells; i a mesu.ra que l"obro. de l'Orfeó ha nnat creixent i desenvolupant-se vora meu m'ha hipnotitzat fins a ferme'n esclau~o N'hi ha prou en considerar que al co.p de disset anys dc la seva-:naixença 9 1 'Orfeó Català bastí aquest F8J..m't, per comprendre qui nu fou la magnitud del seu esforç, canaJ..i tzo.nt, d'uno. n:n:n.er2. pràctica., 1 'onéld.a d'entusiasme que la batuta. màgica del I<Iestre IJillet i els seus cantaires havia sabut crear. Si voleu va saber aprofitar el sacrifici dels al tres; i si és cert que "sense els humils que · començaren en u.."'la so.la i a1ccva, sense Gl gran. afecte de mestres i chorï::rtes, sense l '·escalf de germanor que ens ha aplegat com una pinya, en la fruició de la bella música •• e- res hauria estat vossible" tampoc hauria estat possi bl:o sense l'home que tingué clara visió del futur i es lliurà, com un mós · a la feina, a la realització del que semblava. un somnio Joaquim Cabot fou el gr-an President sempre;. Mnnti.ngué la digni tat i el pree~~gl de l'Orfeó a·dins i a fora de Casa, resolent·amb tacte i · amb energia, q_ua'Yl. calia, els petits i grans problemes (i no foren pocs), que dura.nt la seva presidència es plantejaren. Jo vaig viure íntimament la ~ran eficàcia del seu tracte afable i decidit, q_uan la memoral)le excnrsio a Roma l'any 1925, en moments especialment dif.Ícils • .Aleshores donà proves dels seus grans dots; de la seva gra.n·generositato Iv.J:és d'una vegada vaig veure com l'emoció se l'em- . portava~ .fruint, com el pare que troba en· _el goig del fill el propï goig, aquell membrable èxit que ·l'Orfeó assolí a Roma, i aauella íntima il. lusió i dolç- embaclaJ..irnent del :r.Iestre Llillet a l ' a.udiencia ·pontifÍcia. Sembia."que el vegi en aquell Hotel Fineta vol tat de tots els cantaires; amb la. copa enlaire brindant .3..mò cada.un d'ells, mentre, com un esclat t (tots de:npeu.s), sorgia 11 El cant de la Senyera", ~b 91 :aestre arborat i ell, col!: un cantaire més, entre tots, en la gran saJ..a-m.enja.dor. "Uestre Cabot~, li digu.é tm dia púb¿_ican.ent aquest ai tre President inoblidable, que fou ·AJ..bert Bt.:.star:lo.s, aleshores vocal ·a.e la Juntao I.Te·stre Cabot :perqu·è també a ell li esqueia' ·una batuta ideal 71 que marqui el cornp~s, que· crid-i a l'ordre al que dcsafir...i i faci quo tothom ocupi -èl seu llo·c~ i, sobretot que lligui i uneixi tots els ele:cents , perquè Ia unió i l ha.r!Ilonia en una societat és tan necessària com en una cho:r-al." Aquesta u...'11ió 1 'aconseguÍ Cabot amb la f'orça d.el seu amor, posant la seva inteJ_j_gèncic. i la seva. nosició social al servei de l'OrfeÓ o La presidència de la ncstra entitat fou per ell, home d'i~omerables acti~~­ tats que el portaren a la presidència d'entitats de tòtc nene, la més volgrtdn i estimuda. Així ho declarà obertament més c1 'una vegada i així ho demostra, endut pol seu amor a l 'Orfe6 i al Mestre ~.lillet, que té, · em deia a Rom.n, ""ànima d' in:fu..11.t" o Per això al seu pas per l'Orfeó fou un seguit·de mc~fiques reali tza.cions, i el Mestre I.:i:.let i els seus ca.J.taires, seG'UI's que el tim.6 era portat por mans fermes i segures, poé;ueren lliurar- se obertament al seu gran amor . Tot just aco!:Jiüer- ta v.na gesta ja començaven la tasca per preparar la següent 9 amb aquella tranquil.la modès·t;ia que si fa grans els humils, fa poss·ble les realitzacions inesborrables . 455 . L'Orfe6 CataJ.à no l'obliè.a. iTo 13l podrà ob~_i.::.ar n:::ri . En quedat el nost1 ·o Fa..l.o.u com a p:..--ova tP~:JgibJ.e el. el sou esforç , però ta:nbé la seva afable paternitat perdurarà senp:::"·e e:i el record dels cau-:Alires i socis que tingué~etll el goig de conèixer-lo :!. amb ell conv..:.u..re .. La seva glÒria serà un exemple per tots aureolant la :figura gloriosa iel nostre fundadoro FtLIX I.ITLJ::ET I !,:.<\PJ:STANY -----------piT.J P.ALAU D!J.A J:I.IÚêJC.A CATALANA No sé, de fet, quin i ou el sentit arqui tectònic d'en J)omènech i Mon taner: en traçar el Palau de la 1'1Úsica Catàlana, Hi ha 7 en· ·tJot ell, com una e~òriaeuesa de somrd i ae selva màgica, de formes que, a voltes, recorden un paJ.al). de fades o les il.Justre.cions fantàstiques d'en Gustau Doré, con si la matèria i' ·1a forma à.e la pedra ting¡..1es:=.in nnima; com si les flors imaginàries de 1 'e.rquitecte recordessin c:ls c·.Yntes d'en Perrault o de Grim:m ••• A fi de coEptes, un palau encantat. Per e. mi; i:ne:x"Pe:r't captador, en la meva feble retina,· de J.es ·coses ç_ue m'envolten, el Palat.-:. gs cl'u.na ar~ui-l;ectura in~~.-1]-Dr-table, cruel, u..!la nena de ildelirium t:remenstï. Eaï no m hi he trobat fo!.t;aêi.E'.'GGnt . El cos, els sentits, se senten com humiliats; hi ha. cO'!t. U:."'1.a ·orct0sta inter:i.or contra à. ~1.mes lÍnies fer:.à.o:Y.'es del sentiment; la ·.ri sió m:cessiva i la imaginaci6 1:1alaltissa de·l'arquitec·~e em fan·nosa.-i er--t pose:::1 è.e mal hUI!lor. Aquesta fou 1 i 8s enc[',ra, sense, per d~_sE!ort, espe:rança de rectj_ficB.ci ó J?er pe~·t meva, la iTilpressió personal de 1 'a:rquit ect-...1r2 de la C2.sa. Un dia, però, i e:a ur: .c oncert que dirigíeu 1Ir~ Foulet, si no em :falla la reemòria, vej_g descobrir J.es ver:i.-tables pror~orctons i la justesa espiri tueJ., genial~ d'aquesta ir:!!nensa caixa de música del Palau., :¡;¡ 'arquitcct~ - potser ni sense so sn i tar~·ho - eTl.JD.ig d'aquella e:::u·am.ada fent asti ca i exo tica, quasi J?rovocativa, havia captat 1, aire' ol noment' ]_,ànima que sor-= tia a·flor d aquell per a· ni malson arquitectònic . Vaig sentir, en una· pausa, el solo d'un violí, perfecte i 1.ulic, com si el tiJ.'lgU.és al meu costat, com en un "sotto vocen inefable, com si sortís de la·meva prÒpia ànima, con si· fos jo· mateix en u.."'l n:6n interior, o sorgí. s a una nova naixença i dominés l'o~)ai, l'aire i la llum que enpresonave~ el ci~ent armat o la pedra. Aprofit·a~t la mitja p~~ del conce~~, vei6 mudcx de lloc, vaig situar-me en l 'ul tim a.'Ylgle, eJ_ més J lueyà possible, de J_a sa.J..a de. concerts: el solo de v~olí deixava·sentir-se finíssim i pe~fecte , espiritual a ultrança, com uaa pregària, com un bleix de tots en ur.. e·~ern i:J.sta....""l.t. Aquesta descoberta em lJ.ançà a Ull neu assaig. En :.:m altre conc-ert, en el qual actuava en ca-s~ador, vaig sentir, en un soJ_o· perdurable, la veu humaníssima del cel~lo. Res no podia evadir-se del lloc. Ln ·veu buiDa na tro.nofol'L10.Va tota 1 'arqüi'tec-Gura, la tornava quasi i;:íVisible, espiri-= tual i sensilüe, també a ultrança, com si m'arrabassés el cos· i l•ànima, com si la nostra vida fos part--integrant de la corda del col.lo, o ella Pc;rlés per nosaltres i en nosaJ.. tres, fins a morir en lli1 punt que ratlla 1 horitzó de la Divinitat. , Aquesta és, per a mi,-mé8 que cap altra, la €,Tan obra i l'encert d en :Domènech i r.'Io:r:taner. El més lleu respir, un 1)leix imperceptible, queda·pres en el nostre esperit, flota per les voltes del P~l~uo Em record::-, -aquesta impressió, el pass::::.tge de "L' annonce :faite à :.~arie 11 , de Claua.el, q_uru1 1 'arquitec té constructor de la cat <"\ctrw de Reims, sap que ~ota_ in-cerpretaci6 musical en la nova Seu no serà perfecte. :fins pas.3ats un~s sE1gles, quan entri en nadt:.resn., ~ quan un devot, l'a:;:;cant suau.ment amo 1. ungla la paret del temple, fara que res"'oni tot ell com m1 orgue en tr~omf. PERE RI:JO , , Pvre o - 456 ~ EL~ t1ESTRJLJiliLLE1__I LA R.OESIA tan íntima l ' à.m.bFosi tat g_uc existeix entre la poesia i la música, cue eru cosa impossibl e que, en ressor5ir la ~oenja catalana, la música, sa germm~a bessona, no es redrecés airooa, fresca i xamosa, com tocada :pel sol de vida nova". Són paraules del Mest:co Lluís :L~illet: en el seu :parJ_aucnt presj_denc iaJ. dels Jocs Flor8J..n de :Bo.:.cceJon.a del 1918, a:ny en què precisDIIle nt féu el discurs de gr-àcies un altre múoic, Eduard L. Chavarri, el valencià que ac~1à de mantenedo r forà en l'a~omenada Gaia Festa. A continuac ió, el Mestre r!.iillet discril..-ún a que lG. ·font inspira.... dora de la renaixenç a fou la poesia popular, com ho f01.,_, m"'-lsicnlm ent, la cançó :po:9ular catalana en el desvetllnm ent de la :.i.lf!)i:u.ci ó dels !lostrés músics~ Un d'ells 1 Antoni Nicol811, ja havia estat p~"'cconitzat, en 19"'13, abans que el Tilestre !.lillet, president dels Jocs :B,lorals de Barcelona , on no li fou possible d'actuar. Un altre, Amadeu Vives, com~any del mes tre Millet en la fundació de 1 'Orfeó Català i en la redaccio dols seusEsta:t;uts, actuà ·de president en la instituci ó :poètica barceloni na el 1928, on prontmcià ta.nbé un :parlamen t memorable o · 1'~s La convicció amb què el Mestre Millet sentí sempre aquesta per ell proclamad a tantes vegades germanor entre música i poesia, restà palesade.. amb la seva sol.licitud a :pos::tr música a te::::tos poètics dels autors més eminents (i àdhuc d'altres que no ho foren tar~, però que produïren composici ons que, pel seu contingu.t , abelliren el Tlestre.), de la -nostra to:!'ra. Apart dels ~cants espiritua ls per a ús C:ol poble", en les seves dues sèries, so"bre lletra dels P.P. de l'Oratori , Lluís J,¡g Valls i Ja-¡;.m.e Garcia i Estragu.és , l\Ij_llet posà m-úsica a lletres de Francesc Matheu , Un.ima dels Jocs Florals i presiü.ent que :Zou de l'Orfeó en etapes: !llemorable s de la seva existènci a sociaJ. (com durant 1 'anada a Londres, per exemple); de mossèn Cinto Verdagtwr , quo I1Tillet esmen..tava sempre com a model de poetes, en la seva missió d'escriur e per educar i elevar 1 'ànima del ~oble; del canonge mcl1orquí Hn. f.'Iiquel Costa , i Llobera; d ' Àngel Gui!.lera; de 1 'inoblida ble mest:-ce, poeta i músic en-. __·.sems, Joan Llongtlere s, i de molts aJ. treso Un dels po·etes de qui més composici ons IIILlsicà el· mestre Millet fou Joan !.Iaragall. Ja deia aquest, en una carta. (6 de jun;y del 1903) al seu gran amic Roura (un dols correspon sals més íntims del é:,'T8ll :poeta) , que no es cansava d'escriur e hii:ll;les que, tot·s (sic) havien d ' ésser musicats per Lluís Mill et . I Mara~~l prenia un plaer a inía:gi nar que ta:1tes estrofen seves haguessin d ésser ca:'ltades pel nostre Me.§ tre . Entl"'e o].les, i :per demun-!; de totes, les del aostrc liCant de le.. Senye:-ca" que, bCI:! més llegit, cantat i esc oltat és, més represent atiu ens sembla de la plenitud de l'ànima del nostre Orfeó, del seu missatge estilli~&~t i de la seva missió informado ra del tremp cololecti u i de la virior manti~lda de la nostra espiritua Litat a travós del cant . Però· és que, a més, el mestre Millet composà també ~oltes91 lletres prÒpies ~er a musicar- les ell mateix. Algu_-r1es, com " Jovenívol a , reve""" len un posit d'íntima melangia vital, dc sentit elecíac cristianís sim? f i ll d ~una finíssima i alhora profunda sensibili tat . Cnda vogada que la sentim, ens sembla que el Mestre ens ofereix de nou ol contacte sincer i directe , sense vels, d ' un ~ans httmar~ssim dG la seva ànina. Que aquell cant P.s com U..J.a. mena de monÒleg o de soliloqui :pòztun que ens fa confidents de 'lo. seva Yocació per al dolor , que tan. :r;rema-L-ur2:ment i, acer"bamenv el provà, :per a. la resi§.nuci ó i l_)er a la intensJ.ss ina vida_ interior que · el menà a ascesis· espiritua ls d ' exemplar itat esborrona dora. No és que I:illet hag...:~.és 01::.1 ti vat precisamG nt la ".)Oesia estrÒfica ; però el sent;i t ID.1.ls~caJ.. dc la noesia li era, com no cos-:-ta gens de compr<71! d: ( d t; q1 t: 1 g e: ·a -s E 1 ~ s J f i [ E 'J e J .• 45? dre verament familiar. En la seYe. evocació :neravellosa de Sa.11.ta Cecília · ( co;nerÀ:::1cia a 1 '"Insti tr.t de C1::ltura i :Biblio l:ieca Poptüar per a la Dona", del 21 c. e novembr·e del 1926 ~ p,;:..blicada després !,)el"' la Revista !~usical. Catalana) clou la relació con8ntada de la vida. de la Santa 2mb un parè.gra:f que, en·..)ar~ 9-ue., escrit en prosa en 1 'orig~!l~ ,im~:ès; és una v~ri table estrofa vers:t.fJ..caua. Vegeu-lo en la transcr:::..pc:t.o l:t.·~.~eral, on nomes separem les frases versi cular s: rrcecília s'ajeu - un b'raç ac bro 1 'a::_ tre, - els genolls units - amb tota modèstia; - el cap acotat, - son·rostre amagat en sa caballora; - i 1 'úJ. tim sospirs - com perfu...'1l do l:Lir 9 - s'envola. peln 71 ·aires.- El cel és obert; - hi canten els è.ngels • I també canten els àngels en el ritmo cÒlic d'aquests versos de sis -sÍl.·labes escrits a honor de ]_a santa patrona de la música i· dels músics. Ella haurà ._vetllat en el.Cel també, com ho féu, on vida seva, per ell, per los il.lusions més entranyables que, tenint-lo per: intercessor avui, segueixen essent el designi artístic, religiós i patrj_Òtic del Mestre Ll1.Ús Millet i Pagès, pare espiritual de~s seus cantaires, d'&~r, .d'avui i de sempre .. OCTAVI SALTOR --------·--...--UN PALAU PER A TOTHOM Els homes d'aquell te~ps ja han passat; &~ en resta cap, ja en diJ atad:?:. vellesa, contelil.pla el rastre ines'borrable cle 1 'obra gegantina -que feren ell i els altres, en ltna fecunda joverrtut~ En contrast amb la nos 9 tra, tenien da~ant molt camp per a córrer i un estímul col.lectiu que àïs ajudava a anar endave.nt -per cc.mins molt di versos i retrobar-se al lluny en el desig d'una pntria- gran, moderna i ·perfecta, e:n tot ideali tzc.da. El temps o. què ens referim comprèn els primers quinze anys d'aquest segle. L'Orfeó Català, que és una de les insti-tucj_ons més representatives de l'època, havia est2.t fundat uns q·,_¡ants anys abans, gairebé antici pa."lt -se, i quan arri ba el moment de 1 '3. gran expansió es · veu ja en 1 a necessi tat de canviar de casa, o de bastir la casa prÒpi.a, ben adequad·a a les sevos finalitats, en la vastitud dels aspectes que aleshores s'albiraven. El desig do bastir-se el ncasa1 11 és una altra dc les característiques de l'è~oca, realment. significativa, perquè aleshores aixÒ era po~siblc, servint -se dels millórs artífo~s, els ~uols compartien l'ambicio i no hi regatejaven ni luxe en ols materials ni en els detalls: els edificis conctruits ex-profés per a detel~inades entitats esdevenen s{m b9ls de tot el que representen, ·arab tanta força i à.ignj_tat que a horesd ara han quedat, tal com són, monuments venerables i intangibleso (A po e?- distància dc 1 'Orfeó, el '!Casal dG ·1 'Estalvi", de la Caixa de Pen- Sl.ons, es pot considerar el darrer exemple per unes semblants qual i tats. Fou inaugL1rut 1'a11Y 1917). L 'O:r:fo6, com a onti tat avançada i prestigiosa, alça la casa i vol oferir-la a tothom. Barcelona no disposava encara do cap sala d'audicions espaiosa 9 i 1 'Orfeó la cr~a per als seus concerts i :rer als al tres actes s~mblants que vulguin acollir-s • hi. El Palau, així eDpcciali tzat, centrara.dc seguida un aspecte vastíssim de la vida ba~ccloln_na, més extons ~uo e¿ ~sicc.l, del qual deuen parlar ací ma-::; eix ol tres persones de més auton.. ta-¡;. Tres nesos després dc la irr&ugo,ració s 'hi celebra una de les "Festes de la I~Úsica CataJ.anan: és un dels prin::.ers actes que a 'hi donen, i tal ve ada el primer que fa eetrenir els vidres amb parlaments abrandats. - 458 El mateix any 1908 s;hi celebr~ una commemoració dels Jocs Florals , en· el seu L aniversari; nowés unes poques vegades, després del 1912 , a~uests actes as celebren fora, i amb ells es lliga fortan:.ent el nost1·e edifici amb la gloriosa institució i amb els poetes. ' . 3J.s mateixos fU11dadors i dirigents de 1 'Orfeó n~ estat perso::1es significades dins el món literari - Cabot 9 Matheu, Hillet, Vives, Llongueres, Lliurat, etc . - i les lletres, a pal~ dels Jocs, s'han acollit sovint a casa nostra: són :m!Ombroses les conferències de caràcter li terari que s 'hi han tingut, i les lectures, entre les més importants a·e les quals hi ha les de J .M. de Sagarra amb les :prineres audicions del npoema de Nadal~ ( 1931) 1 i del "Poema de Montserrat" ( 1947). S 'hi celebren les sis sessions d "Els poetes i els músics" ( 1926-28), de notable esplendor., La gent inquieta de bon teatro 9 sempre 8~b ambició us penJa cortines a l'hemicicle per convertir-lo en escenari . Jn l'any 1912 s hi representa ·~Eridon i; .Aminat'!, de Goethe, traducció de Joan Maragall; més tard Gual hi porta 1 '11Ifigènia a Tàuridatt, dels mateixos autors, i l~1as­ riera: els seus "Vi traJ.ls de Santa Ri ta". El 1928 tingué lloc, també al Palau, l'estrena de l'òpera còmica de Josep Carner i Eduard Toldrà. ?tEl giravolt de maign, tan ceJ.ebrada sempre. Per fi, en els darrers anys, els amics·de 1 'Agrupació Dramàtica de :Barcelona hi han tornat a posar· nuausica",·dei~aragall, "L'anunciació aMaria", de Claudel, i, entre a¿_· tres obres, amb el ¡-¡PigmaliÓ", de Bernard Shaw, adaptat per Joan Oli ver, hi deixen l'estela més significativa de la nostra escena durant el passat 1957. Són i~~ombrables, però, els conferenciants que han passat per aque~ ta sala, sobretot si ens sepru..... em ja dels estrictament li ters..ris . Ací han vingut músics amb llurs teories; polítics d'aJ. t prestigi amb definic:i ons i programes; i encara els missioners per explicar llurs arriscats viat· ges; o bé ·els científics 9 com el P Rodés o el P. 1:-uigs explicant les descobertes o les meravelles del firmament. També· hi veiérem, l'any 1922, una de les priLJ.eres sessions de proves de la ràdio (aJ.echores T.S.F. ), i ·. alguns intents de cinema relj_giós o educatiu. 5 Tot això exposat ta.J?. sumàriament, sembla poca casc.; però significa molt perquè ha dut al Palau una infinitat de persones q_ue en aquell. moment no es deJ.ien per la. música; i són les que hi hall tornat en una sens fi d'actes corporatius que s'hi han celebrat en totes les èpo~ues: des del Congrés de Hetges de 1913, hi han passat cong.r:essos, certamens i cot'lmemoracions ·de tipus professiò:na.l, relit=--iós, cintífic i esportiu. I esc all de recordar, entre. els recents, el Certamen del Cong:¡_"és :Eucar:lstic Int e...·nacionaJ. ( 1~52), amb el me~orable discurs de PauJ. Claudel i l'adjudicació del premi mro:im al preclar· poeta J .m. LÓpez- Picó ... · D~altra part, totes les entitats barcelonines, ~n aquestes activitats, els esbarts i les acadèillies i les escoles , han fet cap a la nostra sala per a les seves festes ·partic1.1lars: f:i.nals 'de curs, repartiment de premis, bodes d'argent i d'or i homenat9es ••• Un dia o altre tothon: ha passat per la sala 9 i fins ha pujat a 1 estrada. Perquè, encara que en els actes aJ...ludi ts en darrer lloc hi ha hagut sovint actl'.acions musical. s, a càrrec de 1 'Orfeó Català o d'aJ. tres conjun. · chorals o ê. 'instruments, volem comJüeta:r la visi6 del PaJ.au en el que representa per a la vida de :Barcelona, dient que tots eJ.s components (d'or ... feons, de chors, d'esbarts i d'orquestres, i tots els solistes i els que :parlen o declamen, tots han passat més d'tu~a vegada per la nostra sala i han recolJ.it 1 'aplaudiment • •• El Palau s 'ha fet, per ai:::ò - i per la facilitat amb què tothom 1 'ha vist des de 1 'una i 1 'altra banda - una mica, 1a casa espiritual de tots els ba.rcelonj.ns oue actuen o aue estimen la se 'ns cor:ru.:-.dce:. una emociÓ música, i les lletrese Nonés de pensar-hi especiaJ. perquè en la diversitat- de les persones i dols actes , i en el n?n: 9-els qui els patro?~n~n, o en la final i tat, , apareixe~l me~clades i dilu~des to es les ent~~a~s que r~prese1turen 1 entusia~e mes sa al co- ja ~ l .... 459 menç d'aque st segle. Són les e:;T~i t ats tantes ! - g_ue h an subsistí t i que 1 ' •)rf eÓ r ep en el Casal pro=9i i fe r ms j _, par acl oxai:nent revestit de vidre o Dj_nt r e sou s'aplega sov:L·1 t un nomb..t.•a bl e sect o1.. de be.rcelonins aue s ent, e n el r e coll:!.ment i el. silenci de la sa.:.a, queJ.cow. del que hi voJ.ïen els s eus creadors. I els ent::·eveu rosat s i gloriosos, a través de l es Brar.~.s vidrieres emplomades, estrmaides en 11-:...:::.""' delicada i acolorida transparència. OSV.ALD CA.'WOITA UN HOMEJENSJ.. EN VO,pA1TRES Lluny, molt lluny d'aquÍ un home pensa en vos2~tres; evoca la voEJtra casa, els vitralls de color, 1 'arq_ui tectura eJ..ada, lÍl"ica i nostàJ_gica, una mica de somni nebulós i inconcret.:¡ Ell sap que la "'Teu més bella del món s'aixeca acro.lests dies aJ. Palau com ·una fumera d'encens, com una columna al ta i e"Elbanm.ada: és la veu de Bach, del~ Joan Sebastià Bach ••• Ell, lluny, molt lluny,·en la foscor d'uns boscos sense cel, prop d'uns rius f~~osos i obscu~s, pentinats per les proes talla~ts de les pirabiies també interp:!'eta 3ach. Ho fa en un petit harmÒr...i11m. Els negres -cos-nu, pell de bronze, ardent i llustrosa- han dut 8~uest instr~ent a través de la selva 9 obrint-se camí en mig d'una vegetació espessa, dc cafe~e~s de flors nívies, de ma1~es • . .' L'home blanc, tot just ha tinbut l'harmònitun davant seu, ha posat les mans dumunt el teclat. Les ha deixades caure lm1tament, com si volgués acariciar-lo. Té unes mans fines~ Aquestes nans J.es coneixen tots els· ho mes negres de les ribes de l'Ogoué, el riu cabalós, llarg, ·inacabable. Són mans que han gu.ari-G les seves ferides, els seus dolors, són mans :pi.Q. toses i doJ ces que han clos les parpelles dels morts o han acaronat els cabells forts i aspres dels infants ataes.ts per maJ.ur'3s exòtiques que només ell, el metge blanc sap guarir~ · I ara, per la finestra ob.erta, com un salm immens·, com nat de la pregone:?a de la terra o davallat de la més aJ. ta soliiJl~-à del cel, s' c8carn.pa un corc.] de Be.ch, un fragment d'aquella música que ens fa nés bons a tots quant la sentim, que ens·eleva a regions més pures; als cima~s altíssims on res de dolent no pot ésser .reeollitn La ~sica s'escampa..pel bosc, ressona. dins les for..daJ..Mes, s'engan"{a .. a 1 'esquena esque:rya del. :::englar que fuig i s'arrapa al llom dels reptils de l8s ribes è.e 1 'Ogoué o flota. damunt l aigua com els nenú:fers. L'home q_ue toca :Bach ·ja_ és un vell o ~s nat el di& 14 de gener del ~~75 a Kaysersberg, a 1 '.AJ::ta AJ.:.sàc:ta, segon fiJ.J. c1 '1."'--Yl,pastor protesto.nt. ~e la cara poderoe~~ brt~~a, sense massa ·arrugues, pero, de faccions concretes, de trots espiritualíssimss de mirada brillant, dolça i vi va. · El cru. .acteritzen els cabells ll8,:L"'gs i un bigoti ampli, ferreny i estrany, w.1. xic sem1üant oJ_ de Frederic Nietzche~ però ol seu ja té u.n. color cendr6s; els ca1Jells són blancs; quan toca, es despentinen i s'esbullen. El salm prossegueix .... Bach és el més alt nexe d'unió entre ell i el m6n de J.a r.:eva jove:;.1es8.. Si penoa en tot oJ.lÒ que déixà enrera, no arriba ~~i a ~ntristir-se. El seu món és ja un altre, nerò.o. ¿ on és el seu mÓR ? A La."D.ba.rené, a 1 'Àfrica :fro.nce8a, al cor de la regió eouatoriat, una de les m6s dures que hom coneix . Aquí té el seu hospitnl . ?nr a dur a cap la seva obra, hfb hagut d 1estudiar -ell mD.Eic, catedràtic de teologin, científic - la c~rrcrn de medicina~ - '460 Fa molts anys que està a la I.:issió sa.rri tàrio.. de Ogoué, potser més de quaTantac QL1.ont va a.rribc.r-hi, el so obsessionant êtels tam-t2I!ls escarn paven la r.ovn per a totes les tribus del país. "Ra arri bc..t -un home bJ_anc - deia el bc.tre dels p2lmells de les mans dc.munt le. peJ.l forta dels timbals -des d'ara esdevindrà el nost~e vetllador. Vetllarà cossos i à~úmes.,91 Certament. Per a salvar-les de lc misèria ha deixs.t dm"'rera seu una carrera brillanto Ascètic, contingut, aparta de prop seu tot el que pot ésser a la llarga motiu de va11itat o d!orgull . Sovint~ potser per explicar-se ell mateix l'íntim sacrifici de la seva '~do..y muxmura les paraules del profeta·Osees: WNo vull les vos~res ofrenes, sols desitjo la vostra misericòrdia". I ara, lluny, molt lluny, pénsa en vosaltres, ho~es i dones d'aques ta casa. La seva és construida ae troncs i fustets vells a un clar de laselva. de Lambarené. En plou.:Fe , 1 ' aigua rebota sobre les planxes de la teulada, Plou mesos i mesos. De sobte, fa un fred que s'endinsa al moll dels ossos i s'arrapa a l'à.nima. Quan el · temps cenvia, la cc.lor l'o~egc., però a ell rés no li fa. Surt, visi ta els llebrosos, els atacats pel mal de la son; consola, cura •••• Només· al vespre, quan la pl~ja seg~eix caient implecable i monòtoel teuladÍ de la casa, el metge blanc torna a la seva música i da~unt na .. De bell nou lJ.. sembla sentir les e,-:'ans o::i... . gues ·en les· records seus aJ.s quals tantes vegade~ ha tocat: les del seu Estrasbotrrg, les de ColÒnia, les de Gant, les de Friburg, les dels pai sos nòrdics~ les ·orgues londinenques de la Catedral de ··se...nt Paul> Recorda, recorda • • • de-·sobte se li apareix tm. edifici que no s'assem.bJ a a cap més altre: les :parets són de vidres de colors, com aquells pEüaus dels con1ïes de Grimm o Perraul t, també hi ha garlandes de flors i estrelles, alegres de fines transparències. Recorda uns cavalls de pedra - ha vist tantes cooes ja en aquest món ! -~ un bv.st gegantí de Bl3ethoven i uns escu.ts on fJan;.egen quatre barres . No, no és aixÒ el que l'obsessiona. En la inco~tant desfilada de figures i · imatges, hi ha la·d'un ésser estimat; alt com ell, però es~rimatxat, de braços llargs, nervi6s, soru~ient i humil, franciscà, un esser que estima com ell :Bach i tot allÒ que fou cre2..t i viu. MilJ.et • • • sí, Millet . "Tens raó'¡ - pensa. - i para de· tocar .. Evoca les coses amb precisió, talment com si les acabés de veure ahir~ Recorda l'Orfeó Cata~ là, les ve~s pures dels minyons, dels-infants en aquell passatge, en la · - ~ . melcà..ia. de 1 'r. Agnus Dei~:. :.. 11 L'han invitat com l'any .1921 per .a ·tocar· l' orf,'1.le a la "Pas~iÓ segons Sant Muteu; no hi pot ~IDr. El reté aquí, a les vores de l'Ogouó, el món trist i desolat dels qui pateixen. ~s ben cert; no pot anar a Ba! cel ona o n • •• però estaré amb vosaltres - ha escrit - en esperito Digueu a tots ~quel.ls que em coneixen g.ue conti:auo. u.r...i t profundament a 1 'OrfeÓ Catala i que el record de LlUJ.s Mill et i de llurs col.laborudors d' a.quel. temps es troba viu en mi 'lt .. Somriu., Torna a l'acordar: el Mestre r~!illet, 1 ' Orfeó, els vitrallS de la Se.J..a, ln \rida animaà.:::. dels cantaires, els i!I?::~.n-ts à.el chcr • • • mans es pose;t dolçament man~'agues dc.;."'unt el teclat del Le sov vell harmÒnium alsacià. Repren la melodia in-terrompuda., Ea pe..rat de lo - - 461 re. Unes estrelJ. es fore.è.en el cel') A fora es sent una veu de noia que diu: - Mestre Schwei tzGr ! ¿ Voleu una tassa de ca:fè ?. ••• ARTUR LLOPIS ---- ------·---EVOCACIO DE LES VEUS DEL PALAU DE LP. rJúSICA CA~.ALLITA El'T ZL CINQUk.NTENJJU ================ =====~================~================================= Dos estoigs té Barcelo na, per a servar i expandi r al món, els més preats ~oiells de la seva espiritu al persona litat nusical : El Grêll Teatre del Liceu i el Palau de la ~flúsica Ca.talen a. DeJ_ primer, marc indis-. cutible de les obres mestres dGJ. teatre ·líric, vait; viure el seu centenari. DGl segon, recés de l'Orfe6 Català, mercès s~gain do¡~des a Déu ' Nostre Senyor, cm trobo al llindar del seu cinquan tenari. No ve(Sin els meus amics, 1 'excusa de no fer un hi.stori al de l'impression ant desfilad a en aquest mig segle, pel seu hemicic le, de totes les branque s de la música no teatral , des dels solis-'ve s més eminent s, als conjun·~ 3 de càmera més selecte s, lAs orc:uest res .:::lés famoses sota la batuta del. més cèlebre s directo rs, tots adjectivat~ en el grau r:1és supo,r latiu, que mai s'hagi vist al món en cap hemicic lo · constru it expressa ment en 1 'esta·'::;ge d'una corpora ció pri va.da: 1 'Orfeó Ca-GaJ_à..,. Sabeu, company s com quedari a de bé jo, amb trr1es estadís tiques de noms i d~tes, que treuria de les meves col.lecc ions ? m' eotic de fer-ho, · i provo fort.1111a pels camins d'una a]_ada fantasi a que sento profund ament, una mica carrinc lona en el poo bre5at d'un estil l~.terari que no posseei xo, por evocar algunes veus S8ntide s al P8.lau de ci:1.qu.an ta anys ençà. Cerc'ar~; doncs? UlleS flors, mo.rcide s ja, però DJD.b la vitalit at a·c que..""l. fo1·e:1 col::.ide s, ~ulgrat que es trobin prensc.d 0s en els llibres del record dos del. jorn que vaig guurdcr - les. Les posa~é 21 peu de tres ho - ·mes que foren, són i seran, des del "meu" punt de mira persona líssim, ol perquè de J. 'Orfeó Cc..tal.à i del Palau de la Músicc. Catalana .. ·· . ·. ... El flmeufi mestre Lluís .. r.Iillet, fundado r del gloriós Orfeó ·Català i : · . patriarc a de la nostra cançó . El ttmeu" Joaquim Cabot, que encoman à als- gegn.:1ts de la fe, la constrtwci6 del Walhall a de la :.:úsica. Catalan a. I J~cint Verdagu er, sí, el "meu" rJiçs~èn Cinto~ autor · del vers , ~n­ tre altres; de tr.es coloss8 ls poemes, la m~sica dels quals desentr anya del seu si, el mes"'.:; re :Ticola.u , la menòria dol qual lligo amb ell , i que tanta fana trr.dvsrs al ens ha donat a l'Orfeó . "Vox Po}:ru.li· , Vox Dein, en ordre a aquella jorne.da d'un febrer do fa cinqum1 ta anys, la veu de Déu era la primera que rossonG. va, per boca d~ 1 'Eminen tíssim Card.enc .l Case.nya s, en la benedic ci6 de la Sala. I 1 'efemeride d'un cïnquan tenari, aquest luctuós , acompan ya 1 'altre, puix 1 !il . l~stre_ Cm-d~nal-Bisbe, .Pel qual vaig tenir 1 ' honor d'ésser confirm at , a 1 octuore d aquell mateix cny, baixava sl sepulcr e . Jo puc dir que no hG conegut amb plenitu d el din.:-'.l:lisme dol Prosi~ent Honorc.r i i Perpetu dc 1 ' Orfeó Català, Joaquim Cc..bot j_ Rovira. Lo.. arrcr~ vegc~a qua, abans dc mori r , vaig visitar -lo~ ja decaigu t física, vo. ~ent? pe:;- u pros.seg uir u.nn..convel"'SS. t3obrc el s9u. id91atra t,Verdo .guer x posseei C<"'.to.lo. Orfco (L a.. autograf nota e llegibl e m una poc l<.::~cr~\U' autogra: f de 11 Lo filador el ' or 11 qua li dedicà. el po et o.) • 462. No obstant aixÒ, ha arribat fi::1s a ni, el -l.io solel!).J:le i emotiu amb què pron1..u1cià les primeres p~cu..lles deJ. discurs ina::lg;J.Tal: 1 Amics, compap.;ys, respi:~em: gràcies a Déu, ja tenin càso.'• , i en el mateix discu.rs, donà comnte del treball portat a cap 9 no com fiuna història d' il ~lusions~1 , con sêguÍ dient en Cabot. Ara recordo les justes paraules d'u_n braç dret de l'Orfeó i el Palau, que em èeia fa poc, que la supervivència, diem-ne física del nostre Orfeó, es devia e~ part a la visió d'aquells homes . ."qu~ .¡i construïren 1 'estatge amb el Pala1À: de la M:il .· . . sica Cat8.lana. •1 ... . El r.~ostrG ~Mill et, no va parlar aquel1 dia, perquè una afonia va obligar el mestre Pujòl a llegir-li el seu discurs • . Si per l'ordre protoco lari no li pertocà el fer- ho, en aquest Últim, per dret propi, la veu dolfidel cololaborndor d'EñMillet, pogué així ésser sentida a la Sala aquell dia. Tots dos em distingiren amb la seva amistat, i dol mestre Mill et no gaire prÒdig en fer-ho, conser-vo una fotografia amb el seu retrat a mi dedicada. Però si al Mestre Millet no s0 li sentí la veu físiCCI!1éht; ho féu amb una altra veu , pl'"'eparada a posta per ell: la de 1 'OrfeÓ Català~· · i la d'En Clavé a la casa paipríncep, concert el amb "El s xiquets de Vo.lls ·iniciaren ral, esdevingLtda així, avui, c.l~ cinquanta. anys de la seva vidao I los veus de I':Iaragcll, pel "Cc.nt de la· Senye1.·e.n, 11 , Eren les mateixes veus q_ue havien ressonat abans ·en les humils sales i àlcoves clels nisets .O en e]_s salons d'una antiga casà .senyorial de la vella Earcelona,-que ~avien hostatjat l'Orfeó. Serien les mateixes que .sentirien després els pÚblics à,e ·parís, de Londres, de Roma, M.adrid 9 Valènc-ia, Sevilla, Palma i d'arreu de CataJ.u. ñya· i de J.n resta de la ·penínsttla. .. . • ' : r• I ara po~:to la darrera flor, una. englantina 9 aJ.s peus de Mossen Jacom a cint ~rerdagu.er, flor escollida· que fou. la proo1F'-~ZD.éci6 del poeta 1 Mestre en.Gai Saber, el mes de maig del 1880, o.r.b J:a poesia • La Barretina" que amb música dei mestre Lam.hert, fou premiada en la- primera Festa de la MUsica Catalana, celebrada aL maig d'aquell històric 1908 ~ue amb tanta d'emoció co~emorem. S'ho. di~ i comprovat que ·mossèn Jnci~t Verdnbuer és el poeta més musicc.t del mon, sobre Goethe, de 'l.Ui es crei?- le. supreïhO.cia. El cas de "La Barret i nan és un exemple d'aquesta reiteració en musicar lo. mateixa poesia. A la meva col.lecció posseeixo 1.:t.."'1a parti turc.. ~ sice~da en vida del poeta, pel· músic Càndid Cundi, i oJ_ peu de la dedica-· 11 tòric del músic: u Al aplegador de les cançons co.tala~1es En Marià AguilÓ , hi h~ també 1 'autògraf de Verdaguer. F1.... ase q:ue és tot un s1.mbol per a lo. · canço popula:e. Per alguna coso. havia d.' ésser destí de lc. :so.lo. del PoJ_o..u, el lloc indico.t per a cel olebro.r-b:t lo, poèticri festa d~ls Jocs Florc.ls, que 0.1Ja..."lS D.1 terno.ven entre Llot ja i el SDJ.ó de Cent, des do la sevo. convocatòria 1858-59. . Per tant, em pl_o.u a mi com el qui mésl retre ho'!:enntge el Príncep de les nostres lletres, Verd gt.l~r, com el mes r-ei·~ero.t literat que hD. o:plenat més vegades umb el seu nom els urogramcs dels concerGs de l'OrfeÓ C t~à. Vull ester- me d'una e~tndísticu que forc pesada. Comutnr~ per o.1. t, lL"'U!. cinquantena de cnnçons chornls sólmnent o.mb llet!"'C.. de Mossèn Ci_ to, hu astr nat l'Orfeó 0[. tc.l.à i a.lgunes ho for· en coo és de suu9so.r o.oans de lc .ino.ugura.ciò del Pn.lnu • .B;l:J curies tenir una cc.nçò l;er ~ny a aqucs+-s - 463 cinq_u['..Yl."tO. sense reretir-ne co.p, so:1se comptar lc: e ::."s:prcr:.es, quo ens porta.rJ.en a U....'12~ al tro. cor.L.parE..ci6 curio:=~a . "Ls. mo:!:--:; de l ' es::olà.t', per exemp:et si comptéssim les vegades que he?. cstet interpre-';;adg., Ho sabem si al saló de à.esct.,.ns del pati de ln.üaq1--:.es hi subsistibusts de Nicolau i Vives: fGnt companyia a l'au~or ~e ncaptant" ~~o recordaria i de hL 'eDi&l"l."D.lltH no :b..i cab:rie. t::-.nbé el de Ve:tüf'.gt.,3r ? assaig ·de un a asistia capvespre aJ.c;un el poEta, . quan lh:JraonaJ.J1cnt, l'Orfeó ? ran el~ là do I a propÒsit de les· cançons poc conegudes, un chorista degà par- o. sentir-l es, i podria molt· ben ser, fent cada any, sin6 un conc ert ni molt menys , una part d'ell, dedi cnt e. 12. represa de una . cançó o dues que fossin preciso.rwnt cinquantenàries i servirien d 'honenatge i meJuÒria als autors de lletra i música en Dene:;..,al ,del mestre T:IJillet que VC preparGX-les i tat'\bè dels cantai..res anÒnims· g,ue varen estrenar-l es . Podria anomenar-se nconcert del cinquanten~ri", i podriu començar-se por "La Barretinai'i . torl'!D-l' No sé si ve a to 1 'evocar una ::11 tro. veu senticï.e. en d:Lverses ocasions. La de Fr3ncesc Canb6, en les seves famoses co1~erències d'orient2.ci6 en els moments que ho requ.eria l'actunlitGt d''l'Ll fet o altre . Aquella oratòria mestre , explicava el rcrquè d ' a.qu..clla m:J.f,nífica pron<?. de. Mo.l~acoJ..l, r¡L ' elogi de J.a Pc.rrn.üa". · Pressentim ol moment amb osgarri:fa.nçc d'emoció , qunn Lluís ]'IQ Uillet, dibuixi a 1 'espni amb la. batuta "La. Passió segons Sc.nt ~:ateu", de Jo::::.n Sob2.Dtiò. Be.ch. Tot contempl ~nt en el vcstíb'ul lo. fotog:r·c.fio. monument DJ. dc la met'loro.ble e.udició- dc 1 'c;rry 19 21, i que unc maJ..j_fet['. del de§.· tí, m'ha exclÒs dc ser-hi en ampli.n.r-la, forn de lo.. f i gv.ra infantil dc Lluís :MB q_ue apareix sota meu, o..l. primer pis , i quo :1o prenc per. un síobol, no ho trobo.t ningÚ més del públic que s ' hi roconcguio Per tc.nt, J.n. sup0rvivòncia do pot :ser tro.bar-me al mo.t eix lloc ru. cup de trenta. set anys, m'atorga una mostra de fidelitat que e~ serà de sobres compensa~a quan senti tmo. veu q1J.e m'arribarà al f~ns del cor; la de U:.r'l.a,fill<rt~ me...: vn que en l'immortal obra de Bcch, f ara les esposalles amb l Orfoo C~ta­ de J.a r.:1eva vidno En oi cemp dels intèrprets j~ és ben bÓ una altr~ cosa les cares conegudes, supervivents insig11es d'~quell missatge. Dissort~ament el Mestre Millet i molts cw_teires ens hc.n deixat por sempre . Al tres quo · els menys quo 8JI!.b cabells amb llÒ.grimos als ·CIJ..ls sernn espectn.dors, no"bre de -:;ot s, .aqueJ.ls per Pere vegc..da. segona per cnntarcn la blancs, k1dreua Fornells, CalJ..n.o, Concepció encara: vents vi ca:talans, solistes 2J. .. lud~.ts, la 3lLunt més can·tairas els repre&entant i etc. Fusté, Ricard .Evangelista, aqueJ.l tots, de dB:munt per i VDJ..ls; Iviiquel eri i Roca Pilar 1 'inoblidable EzniJ.i Vendrell, que si amb galons va. fo:"Y.:ar part d'aquell i~pressionan-G conjunt-, serà soldat ro.s ara, -:PèrÒ amb la !JB.rti tura a · la ma que usà llfl.vorE: i amb les acotacions que hi féu el 1.Iestre Uillet , la seguirà ben emotivament . ln ft I t Com que ja fa una estona que estic legislant .fei~t i desfent al caprici, no vindrè. d' o..qu:í. que digui a qui recu.1li la iniciat i va que se no es novc.., perquè es n-om0ni Emili Vendrell nca.ntaire Honoro.ri dc Catc..lunyn.',. m~u A l'octubre d'aquest ony commomorc.tiu, sont¿_rcm, si a DGu plau, , 1 "~taüat IT!c.ter", de Poulenc, que 1 'orello. i 1 ' Qil clínic del Mestre ·--... ~ ,.l.P LluJ.s 1:T2. ha: copsat, com ho féu també amb una al tro.. obre.. france so.: ~ "Requien", de Fo.iJ..r6. I c.ix:í. mnteix sentirem de 1 'O...:fcó Co.tn.l2l., la Cons~ació dol Grn.run do::t n pc.l~sif o.l", dc Ric')rd VlqgnGr, en aquest any d?l 75e anivers~ri dc lc. sov~ mort , i als cinqu~~ta justos quo eJ mcctra NJ.colo.u elf dona en 1..L">l dels concerts inaugur"J. s del P"'J '"'.u . Unn ru. tra veu que roGsonn esplcndorosn aquell any, lo. de Ricard ·:~n~r . A:rlb la ratlla, èig..:~.em-ne , de co~due;t:l. a-ctí st:~cc. ·::ue s 'ha assenyalat ei Mes·~rc, · 1a rt ~.'Iissa Solcr:_nis", dc Beethoven, i els cho::;."'Eüs dels drames wagnerians, Eeguirà les llltiues fites que va ma..rcar el seu pe..reo Per acabar, recm... do un 1.. odolí d ~una ~oesia que va ésser :publicae.a ar:1b mot in de 1 'anada a. I.:!ontserrat en el 60e aniversari de 1 ' Orfeó , que cvoc8.nt el Ifestre eles del c el , di¡¡: fiLa pater:..1.9.l batuta - és -13. que prine:i... ho fa .. El braç del J:'ill il._luctro - sol" lici t l'agafà." ... ~ a J.os albad·3S <i 'aquest febrer històric, r0ssonav~ la veu d 'un conjunt de càmera i nc j_pient 9 que el braç jo ve i pur- del tercer Mill-et , di rigia amb la batuta de 1 'avi i que el seu custoc1i d ' ara li havia deixat una. cstonao e • • .Aquell vespre , qua~ _sortíem d ' aquGJ la sala vella dc mig segle, ens sentíem optirr:istos per 1 'avenir ò.e 1 'Orfeó Català, i rèiem malgrat el f::ced -v"iu cle La Ca11dclera .. ISIDI\.E HAGRI:7YÀ EHTRE EL R:6CORD ·I L'OFRENA. Entre e l record i l'ofrena alcem una r.ürade.. aJ. teDps , a 1 'espai , e_g tre els amics, al volt àe les coses volgLèdes o ~~an e~s aturem en els woments passats, sentim u...."18. dolça nostàlgia quo no sabem- clefinir. Els records oempr~ cnr.:: porten una esperança .. ~ s ·bell mire.r el -passat quan tenir:. al davant un esdevenidor obert als nostres dies o . No vull fantasiej-ar, -lector caríssims a risc de fe·r-me obscv.ro Jo voldria dir- te eLJ. les paraules~ - totes són tan bolles, les paraules la inti::':litat dol meu· esueri t en la festa t$ran de c asa nostra. Però 1 'o.tre vi ment d'aquesta tentativa potser fóra inutil, 11erq1;_è només sabria dir-·~e les paratü.es, I així, he pensat 7 g_ue se:"ia molt més interessa:x1t i més oportú, pol'tar a aquestes p:lgines estin;.edos unes ve~s que et 11ar2.erm1 dels seus records cm el Palm;;., de la P2.Ssió segons St. · :f\~8-teu de Tiaoh, d'éssers vol~u.ts, i de personaJ.s intimitats, crie fO::'l"'en una bol:-Ja èorona, aJ. peu d'aquest OQ nument quo :_:>crè:.u.ra en els· dics i en los cala:d.t~t s :1.is;tÒriquel?, com Ull cí_ bol de la vida. espiritt:al, artística i. popular del nost:!'e poble. Et prego nor!lés, que escoltiso Dm:I AURELI !·iARIA ESC.liliR1!, AB.A!f DE l\~0~-~TSERRAT - El Reverendíssim P . Abat de Montserrat, Dom Au.reJ.i 11.íaria Esca1-ré, amb la seva ame.bilitat tle sempre, i amb la dolça rio.lle. dels seu.s lJ.e.:v:ts, té la gentilesa de contes-tar a les meves prcguntor:h Assabentat que es t;o;;:;.c de JOVEiflVOLA, no -té cap inconveni·ent, sin6 tot al contrari, de dir uno s .~ raulcs por als cantaires de 1 'Orfeó Català., n:-11b 1r.otiu del c.inquantenari de Palau i les Audicions cle la ?assi6 -s9gons St . l'[ateu, de Bo.ch. Con si recordéssim encara lGs seves afectuoses i patorr'-als poraulos E':.Illb motiu de la S.Q va dox·r· rn vi ·".;n. a casa nostra, la seva personalito.t i ol seu esperit ( ,. , _ munt non urc o ... fn més ~~~'"iu encara. T1es s JVès respcs Íie3 són u:;;¡ fonB cle docrin o. i ·::em l que cal lïGLir present .. Jo crec fl:!rvoros&:ent les seves rnul 'S co EJ o 1. .... c ors em sabran conprondreo l !}65 - _ Ha contribuJ:t la m1.Ísica de BE.ch a 1 'esp.:..ri tual:ï._ta"'..; r.1oò.err:a ? _ Jo crec q_uc, co'!!l a ex:p::-essió e.utèntica dG bellesa, í.tO :90t haver deixat d'influir en 1 'esperit è. 'a<r:.lells qui n'han fJ:·uït .. - On radica al seu enter.~.6. re el nisticisl!le i espi::-j_tu<:C5. -~at: de :Bach ? - En el f Gt que es proposa fer n1sica relj_giosa; rr...úsica qu.e comenta molt sovint GlS ~extos dc la Sa¿raàa Escriptura i que és deEtinada ru. teuple~ - Prefe:ceiX una Passió-Oratori de :aach a un!?" np2.ssiÓ 17 estrictament t~e ­ gorian8. ? - Estan conceb-"ldes amb un fi distj_nt. La el e Be.ch es pr0posa. d' éss or- un magnífic concGrt religiós . Vol instl~ir els oients i 9 tot delectant~ los, produir en ells una emoció religiosa., EJ o ajuda a m~ditar la· Pe.e··sióoHem dG con~Jiderar, en canvi., que el cn..""lt gJ..~eGorià de la Passió, pre:1cindint ara deJ. seu valor en 1 'aspecte tècnic t és al servei d runa ft"G1.ció sagrada'~" Quan Eüs ·ministres la ca.nte:n, consti t_ueix un sagramontalo :ms l'EsgJ..ésia la qui e,J.GShores rn:·oclUr:la la paraula de 1 'Evo.nGGJ..i. Els fidels qu·e hi assisteixen, en reben tEia gràcia que ols ajuda, no sols a medi tar la· Passió de Crist, si::.1ó ta.nbé a tenir-ne un nou- co::..1eixcment sobrenatu::....::ü; i amb aquesta il,lustració de la fe, se 'l s produci::':·un au~ent de cc.ritat: el ce.nt de Ja ?assió els és c~sa dG santificació . No creu, Vostra Re~lerència, q1.;.1.e la Pasaió sego:1s St. IIateu , de Bach, Que cantarà l'Or~eó Catala deu ultrapassar ~bel seu valor, missatge.i si5-nificació el fet d.'unes meres audicions? - Sí, però no Únicament per la grandesa de sentiugnts que pot iP..s-pirn:r. I • • ' t "h ' T • " • ~n-crJ.nseca • • -' d e 1 o. mat e~xa • 11e t ra. e f ~cac~a 1 a uus~ca 9 s~no am.;.;e pel"' .L - Creu que eJ. pÚblic - els fidels - d' 3\-'1.li dia estan suficientL'ent am·· bientats per a comprendre tota. la grandesa es:piritn.al. de J.a Passió ? - Ivhísicalment, no us ho sa1Jria responq.re. Cre c, amb tot, q_ue:··les audi~ cions de 1 'Orfeó s'adrecen especialmeiit a ·un g rn.:p d'oients, molt nmn·brós ja gruc:J_es a Déu, però que sempre si.gnj fica uno. selecció del gran pÚblic . I em fa·l'efecte que aquesta selecció? en bOne~al, es troba suficientment prr,parn.da<> 9rGu que 1 'Orfeó C8:\Jalfl té una missJ.Ó específica a Catalunya ? Quina es ? - La de cuntm"'; canta:" con e. noblG ex¡>ressió d; f..q_uells qui estimen. ~s una institl."'.ció amb histÒ::-ia jao .Aixo li dÓna cu·~ox·ij;at i eficàcia per educar i ennoblir el poble amo els seus cants . Fa :pé.tria<> En o.quests temps d "utili te.r:l.sne , q_uc.."'1 la f:ent es deixa. portar tant per l ' B..fan:v dels inter:ossos rr:e.terisls, els socis i cantaires de J. 'Orfeó C3.taJ.à do ne~ un gr~ exem~le d'idecl i d ' abneg&ció~ Sacrifiquen un teEps pre-cios en els assatgs; s-ubJectes a la disciplina d'ur.:.c. direcció, a-:-J.b tota. la lluita que aixÒ -¡ol aiJ." renunciant a l'indiviéiv.aJ...isme, en pro . d'una més pe1•fecta obra col.lec-'.;ivao I quçm arriba l'hora del concert, enlloc de voler treure 'n un benefici .econòmic 9 contribv.eixen aJ. sos-teniment de l'Orfeó, com pagant per poder esco1ta::--se6 - PrefGreix un Orfeó intèrprGt de J.es grans obres mestres al de les no..s. tres ca.."'lçons cata1a...11.es ? C~ec que he- él'i~lterpr•:?tar també les grans obreo me:3trest' L'execució d aq_uestes g:t.'f.Llls obres li proporciona una realització dep'J.rada dEü cant-; i amb elles contribueix a l'elevcció artÍ"'tica del nostre pobJ.e: el nobJe ha d'as::::oJ.ir el més nl·t; nivelJ de cultUl'?..o I l;a·J.dició d'uques te~ obrGs, reprircint qualsevol -cendència a l 'individualisme , li ir...fon-d!a un sa~ti t més uni ve:!'se.l, més ample, més enl<lir·a.t. Saber escoJ t'"'.r bé els a1tres és el principi de tota bona col.laboració. Però, d'altra ban da,,p r cons rvur Gl seu caràcter, p~rquè l'Or eó cont:nuï ossent sew~~e allo oue h' d'6sser, i àdhuc per restltar müs eficaç sn la seva missi~ - 466 - de nosar a l'abar,t del nostre -poble les grans obres t:niversals, cal que-no deixi mai d'interpretar-c~~çons catal~~eso - Li plauria aue la Courunitat· montserratina pot,ués fr-L:.:i.::' de l'audició de. la ilPassi6~ 1 que e a-r:~.tarà 1. 'Orfeó Català ? ...: ·Molt" Però, no és cos8. pèr a nosaltres. El monjo ha re::1unciat a tota mena d'espectacles, encara ~ue siguin t~~ nobles i bons com l'audició . d 'tw'la Pass:..ó de Bach. I aixo~ per poder dedica:r-se més lJ.iurereent a coses millors: a una vida- de recolliment i d'oració, en la qual fra:il·à amb més intens:i.tat de 1·a li t·Cl.rgia . ~ Com una excepció podrien assistir-hi els tècnics, és a dir els músics; no pel goig personal que hi podrien 'trobar, sinó en un pla d ' estudio Vostra Reverència assistirà personalment Q. aJ.guna audici6 ? Persone.lment, com a monj ò que sóc, i per J.a hlateixa raó, hi he· de renunciar, encara que em. e osti un gran sacrifici: perquè em pla;~1rio. molt d'assistir-hio AixÒ no vol dir, però , que obligat o. ost.entaJ.' una: repre::::e:n:tac:::.ó, podria· donar- se el cas, en absolut , que hi assistís o Voldria agrair degudam.ent 2.1 Rdssim. P. Abat d. e l'.:ontserrat, Dom Aureli Karia E~:co.r~:·é, la seva gentilesa J.e contest2:.r aquestes preguntes . Ell sabrà acceptar les meves gràcieso Una vegena més el P. Abat ha dit la naraula. ~ ' encarrega que tr~~eti a tots els cantaires de l'Orfeó Catal?i i a tots els lectors de JOVE!úVOLA la seva a.fect1..:Losa i naternal_ benedicció. l'l 'és plaent , doncs , O.e dir a tots; que la ben~Jcï:iêció del Parc Aoat de !.!ontse~·:cat presideix les nostres audicions de la npassión. No saltres, sincerament ho agx·a.im, Pare Abat o --=-----------EDUARD TOI:DRÀ El r.Iostre Toldrà ·ei:J. reu a.fabilÍssimament a casa seva després de di·~ nar. El mestre, fumant un ciga rret, assegut en un sofà:, conte-sta cordiaJ.. me~t los meves preguntes .·Tot l'ambie~t hi ajudao Per lec parets, quadres de bell gu.st, fotografies, records musicals. Sobre el piano, i donant un caire familiar, íntim a la sala, el s eu retrato Li yrebunto de qui és. Em is _, del seu ~ic i gran dibuixant Aguilera. Ja que es deu al llau resnon ..... '""" , fa mes de vint a~s •.• Ell es el mateix de sempre. Quina va éscer 1~ seva aportació artística a la interpretació de la npassi6" de l'any 1S21 i següents? Ocupava el lloc de '' concertilio" a 1 'orc1Uos-~ra i ~m v8. co·r.respondre, per tant, ésser el violÍ soli&ta de la Iamosa à=ia.de contralt . Li plauria tornar a i:--J.ter:"~retar la Pas8iÓ ? tat ha de que-.:182" descartada: fa qui_!! tota uossibi1i - ~s clar que sí , uerò ... , ze anys que no toco_el ~~ol~ ••• E-n. el :paper dc D:'..rector, 'tl~ina :part creu més i mpO:i..""tant, la :f~ceta del Director dels Chors o de l Orouestra ? No es pot descriminar quina .~s la part més important, puix que cada , una à.' elles es fon en l'altra per a constru.ir una 1..mitat~ i aquesta ,es la que compta. Què hi trobarà a faltar vostè personalment 0n J.a a.ctuE'.ció d' aqu-:Jst a.YJY ? Res no es troba a. ffC:tar allà on tot h.i és. magnÍfiql1CS ·varen ésser . aqueJJo& aud·"ctons, ::nagn.í:::ique.s seran les d'c.yJ.'-GSt EJ.:ry. Creu que és illor act"t12J:.ment 1 'a·\À..à.ició de la 11 Pa.ssiótt, ó.e :Bach, a 5-ra.ns e' ors i bJ."C.n orquestra., q_ue segon;:¡ la reduïdíssií'la dels temps cle Bacl" ? El volun de les grans masses dÓna grar.diositat i un ce1~ eentit de gnl - 467. ~-· a les audicions o ~es proporcions reduïdes, en ca:.1vi, creen 1 ' encí s a'una atr.1osfera més ír..timae~ Tot es pot admetre, tot.és bo, nentre les execucions sig.Àin bones . _ C:::-eu· que la "Passió" .és l ' obre.. més gran i més })3rí'cc-!;a de Bach ? -Fa de mal dir davant la immensitat de la seva nro~~cció . En tot cas , tots est en d '"acord en considerar la. "Passió seg::n:..s Sant ~.íateun 1 com una de les més transcendents oòres de tots els tenps~ - Quina orguestra. est:r:ane;era li plauria dj_rigir ? - Sento molt poc 1 ' enlluernament dels noms. Podrla dir- li s potser , que em plau:r:ia dirigir aquella amb la qual aconseg.1Ís els milJ.ol~s resultats. Quin_ judicj_ li m.ereixia el Mestre .Argen·0a ? - Immillorablee Era un ~ag7Úfic director . La vegade. que 1 ' han apla·o.è.i t nés a vostè aJ. Palau de la :ru:úsice. ? Fr~~cament , no m'en recordo~ En quina ocasió Ya actua.:e per primera vegada en el Palau ? Fa quasi cinquanta anys; jo e!l tenia tretze . Va ésser exactament el 26 a'octubre del 1908. Jo era el més insignific~~t dels segons violins de l ' orqu.est:.~a, en ocasió d'v...n concert de gala que clonà ]_'Orfe ó Català, en el quaJ. s ' executà el "T'Iagr;.ificat", de Bach. El Mestre Toldrà ha tingut una amabilitat molt g:::-a::-1 en contes·t"ar r~ pesadament les rr:eves pregll.:."l.tes . Ens hem allargat mol t o L a s ev a conv e r s a, però, .ér:. amable i acol l i do::-a. Quiet , as s egut en el sofà, fumant la seva ·· cigarreta ;.~ .Jo només coneixia el Mestre despentinat , amb els braços enlai re , suat , sorru~ient, enwig del s seus mú sics, al fe r vorós entusiasme §o I,. auditori ... • · .,.. __________ _ LLUÍS BO~illT r· GARI El Sr. Lluí s Bonet i Garí·, ]_' arquitecte cone¡;ut de t ot Barcelona per les seves obres de per sonalissi m estil , i per la tasca que representa la infati~ablc continuació de l a Sagrada F~Ília , -;;é l a gran amabilitat dc rebre m en el se1..:. es-::;udi de lB. Bonanova. E:1.tre·pro j ectes i llibres, plà..~ols i dibuixos, a.l volt de la seva taula d ' estu.tli, la seva convers a. es- fa del~.ciosamen"!:i cordial en parla r del PaJ..aa de la :.:-ú.s ica Catalú.na i del seu arqu:!.tccte Domè:1e ch i lv!ont ane:::·. - Quina releci6 va tenir a mb Domène ch ? El sün.ple con-'~Jacte d 'un aJ..unne q_u e co::1ençava la c ar ;:'e!'a. d'arquitect-ura amb ol d ' nn urofess or dels curso s sune riors. P8r el l vaig sentir un r especte i admiració sincera. ~ Podria dofi:nà.r-me breume nt 1 'arquitectu.ra d e l P~üs;u ? -~s f:."U.i t d e 1 'arquit ectura de l 'èuoca, solidifj.cada uer estructures· sà bies i equilibr ades, que transcendei:::en dintre 1 'ar2bient nodernista, i ?'J:_ue C01'1. .S ti-!J1..1eix un viu exemple d'aquesta escola a Barcelona i a Catalunya. Un gran enc ert de Domènech i Kontaner ? A-part d e 1 'obro. mateixa, concebuda dintre d'una lluminosa claredat, el~ de s ab er d ecorar el Palau segons el gust i exigències de l'època. Am.o a.q_ue s t s elemen-'.;s se~pre- és noble: porcell' na, vidre f pedra, marbre, ~1rro f orjat i simples rajols. Hes de guix ni motlJurcs falsificades. elecció clc bons escul -uors cc·!uribu:l. al seu 'n:i t. Ah, ! i t~bé - ja ho pot dir ben alt aixÒ - tingu.Ó la va, entia i i1 e ri tat adm1rablcs - 468 de decorar els v~tralls-amb figL:res i escuts ~ue han presidit sempre, fins als ncstros dies, la fisonomia del Palau. El defecte més imperdonaple del Palml, arquitectÒ~ic22ent ? Jo ja, en tinc prou ai!lb, els meus defectes. Nc veig els dels ~l tres. Ce;: tanent que tota obra te 1Ll1.S necessaris defectes :".:lw..ans. P&ro moltes ve gades no s6n inicials 9 sinó que sobrevenen després anb el transc~rrs· dels anyss Així, avui resulta un defecte, el reduit espai del Pelmt, 1 'anexi6 a altres edificis, el::: sorolls que vénen ·del carrer (en aJ.t:.ces temps pacífic), la insuficiència d'espai per o. apo.rcament, la poca capacitat de les sales de gescuns, etcw·•~ Perquè ha estat tnn criticat l'edifici dol Palau? Sempr·e hi ha persones discon:formesG El Palau veí. ll.igat a · tota unà època bercelonina. Les generacions· s'han sucoBit, i l'edifici resta el mateix. ~s lÒgic, done s, que eJ_ gust dels nostres dies no sigtli el mateix que o.nimà J. 'cstruct~,_ració i decoració del Palau .. El8 bare el o nins han criticat molt el Palau, però no he.n estat capaços de fer-no un de millor. El mèrit- nés gran ds Domènech i I:Iontanar en constn:.ir l'estatge de l 'O,r f~6 Català ? El d"'hcvor fet una obra econòmica, ·amb motllures repetides i raa.te:"'ials ï'~cils. Aouest mèrit es de~t. tàr.1bé als .:tir _otius que rebi. en aquells dies 1 'Orfeó Cr·~alà. Si vostò hagués esta-t 1 'arov.itec te del Palau de la r.~úsicc. Cate.ln.na, co~ 1 'hagués pOJ."'te.t a terme ? _Haux·ia · seguit també 1 'estil de 1 'època, i apart del m.e1;;. entusiasme i fervor, hauria. cercat els millors es cul tors i els rnillors pintors.-· (Recordi quo si bÓ el Pala1;1. tinf:,Ué bons cscul tors, hi. manca en canvi la oà d ' un pin.tor de primera catcgo::::'ia) o Intentaria fer m:nb o.g.uests elements 10. seva sola visio ja produís joia. una S[ÜO. reposont, co:nfortnblG, i que . . De ~opstruir-lo avu.i, vostè mat_ç;ix, seguiria. u.n estil funcioncl .? Tota l ' crqui tcctura és fv..ncionn.l. El Pal['.u de J.o.. T.M.sic2. és totclmont :funcionnl . Lc. decorr-.ci6 segons 1 'ombiont de 1 'è:¡-JO(!a, é:J el vestit d'aquest funciono.lis~e. ' r ~, , Gau.d.Í ·q~c. 1 n.rq_ui tec te mes prestigies de 1 ep o cc • .rerq_ue no s encomana a ell l obro. constn1c"tiv2. deJ_ Pc.l['ll ? Gaudí treb2J.J avo. per qu.B.tro o cinc pD.t:!."icis bare clonin.S . - (Recordi n: o.quost propà sit la Eagníficn sale. del :P::-J_o....._:. Güell, o.rr.b el seu orgue, que és encar~ avui dia uca snlc mcrD~elJosa.) Aqu0sta notser fou una ra6 . Domenech i If.'U.ntaner, per altra part, havia assoJ.it 1.L'''l gran prestigi amb J.es seves ÚJ.times obres .. Una a1tra·1"'a6. I també, ja ïi he dit·· abans; Domèncc~l- va fer una obra econÒmica, amb material·s a 1 'abast de la mà, i &mb vulgars ceràmiques d'Esplugues . T , ,, ' Podria ramarcar una qualitat estètica del Palau ? La mós gran emoció e·stètica del meu esperit i la bellesa més gran que lli pubui veure, és el maravellÓs estol dels caJ.YLail:·es :ie 1 'Orfeó Catal à presidits -pel seu Mestre , i la contem.pln.ció de l'estimada Sen.yera,· tots en Ullc'1. sola veu entona...'l'lt el Cant dc J oio. de 1::1 "Novena Simf onia.il, de Beethoven. Creu que s6n adequndos i pe1~ectcs les rcformeP ~ctuals ? , LGS r-..formes no ens ha!l d'espantar . Si menen o. una m.illo~a conv ni~nuso Dc rcfo~es se~~re se'n poden fero senpre son La. J.. -;g - par1 :!.- , ;rr o J..r..c. :::u- ca o.- e vostè . Les seT3 '": , ::.es _ j"o trG · ::ü::!..o eJ. :-uig éiol car~e:r .. .t-..118. L5.. veurà la. r...eva obra .. Vostè ma- -t e:-.. ~' ~ I) • L8. oevc. hu.::iJ.i ta:t dcfv_j_g a.q_u'Jst cnirc dc la convc::-sao Particu.J.ur'!llcnt n cr·0, c~:1 ps..::::·]. a d' e.lgo_na cm"'P.ctP.rÍ..3tica dc la se::t"'. obra. ... La nost~:e. 7 d o. convcl"'f?O. s ,.,nc. :perJ_1 ongat mes , d, uno. h. . or~. ~. ~n. 't..~c... ~ e!, , .:;¡ e:.pas:JiOn:J. uon mo:J ~..e les deu cle 12. nit, i cal a:r1a.r a soparo Iu'acomiado à.oJ Sro . Lluís ~onet, a.graít a la sGva cordj_alitat i ate::.1cj.Ó que ho. ti~t per a mi i per a tots els lectors cle JJVEI:!VOLA. Amb leo seves pa:cauJ.es ell el meu pons8lllent9 enqara, trencava amb la m0notonia ò.el meu rc..s, el silenci dels carrers de la J...ona:novae La nit s 'obria per sobre la res:::üendor de la cilitat. ------------ Emili Vendrell, el gran Evangelista de la i~Pacs:.ó~ 1 , _ plasu..ació autèntica de ]_'esperit ó.el 1Iestre It:illet , no podiB. fG.~ t;ar en aq_uests intervius o i.~'i1e creg'1.J.t en l ' oblige.ció de de:...anar 13. seva ai"ect-:;;.ose.. paraula. Després d'un assaig de la 11 Passió" s' enc~ta la n::>stra conversao A les meves preglA.ntes re::::pon sL.11.ceranent, sense clubt?..:."', ~mè emoc~6 i fervor, co~ 8Í estés inspirato Jo em vaig empetitint diva~t de· les seves respostes, ~ alb'1.l!l0S d'elles, - jo que 1::..0 vaj.g ter~ir la sort de se:!.1t~r­ lo com al més v.,à:! intèr-J?ret ·de la "Passi6 de St. l!ateuïï -, m~ a.rribe:1 a e!!lociona.r p::::'0fl;'_nr.:l-:EJ.ent o ·La seva :figuro. j_ la seva sit;nií'icació en: s6n e:p.tren__ya1lem.ent volgu.des o Perquè se li va confiar. el paper d'Evangelista l'ap~ 1921 ? El Mestre va creure que jo tenia facuJ.tats pDr o. poder-ho f'er béo . ' va dir-se que Emili Vendrell Perauo era·l , EvangeJista ideal i insu:¡.¡e::êb1e ? Perquè aquell dia. com ser:.pro , jo ce.:1tava ins"r)j_rat :peT l ' esperit del :M.::;stro . Tornaria a interpre~ar novament el paper d'Bvancé~ist& aq~dst any? No . Amb q_uin esperit escoltarà. els recitats dc 1'R<.ranc0li:.::ta ? .Arib uno. gran emoció o On racU.ca la dificultat d'aquest :pa:;?er ? Des de la primera a l 'Última nota, i en la inter~1::::-etcc:.ó dels recitats. 'l. ~e " op:' !la e-:. e 1 soJ ..:_s-'cP. actual ? Exel')lent. Qui admira r:J\s dirigint la ftPass.:_ó 11 s de Bach~ ol ?.:est:::·e LluÍs r:Ii- llet o el Mest r8 Lluís Earia ? Crec que LJuís Maria seg>..:teix en coa i pare. ' 'il:l. t. Qu e • ' ... ro ba-J.."'a o. en la ~'PassiÚ;' esperi-t la interl)r~ta.ció del seu d'aquest a!JY '? L 'l!,'miJ i Vendrell, E 1 més gTan tric~f de Ja SDV& ca:~er· artística ? - La i1Passi6" C:.e Bach • .Aquell dia vp.ie ven.re aconso ma· bi~~ Q'arti~ta. - El seu ~racàs més aclap~~ador ? 4 ' a ., a :ncrva. ma.xi- 470 - - No n'he tin€:,ut cap 1 o almen;'/S no me n'he adonato Qui ha viscut més inte~~ament i profunda, el cantaire o l'actor? ~~ cantaire. L'actor ha estat una cosa accidental en la meva vidao El c3ntaire l'he dut sempre en l'ànimau -Perquè se l'ha anomenat el Cantaire de Catalunya? Ho troba just i apropiat ? Ha estat sempre la ~eva ambj.ció, la meva única ambició. Si ho he aconseguit em donare per ben satisfet, Emili Vendrell fou un Evangelista ide8J.. Inter~)retà sa 1larga particel.la amb una puresa de dicciÓ insupora.ble i amb una veritat i profundi-tat d'expressió que anava de dret c. 1 'ànima de 1 'oient; en els moments de major intensitat vorejava el sublim", llege~xo en ]_a crítica d'aquells dies. Al meu. .entendre també el nom d'Emili Vendrell i l'adjectiu sublim aniran lligats i units per sempre més en la. història del Cant i de Catalunya. fí • • • ------·------' JAill:IE ï1ARILL I ·FOID~S El Sr. Jfl.ume l:Iarill, a.d.I!lil1istrador del Pn.lcu -de lc. I.msica., té l'amabilitat de rebre 'm en el se'L'. despatx per a còntestu.r 'l\.nes breus pregu:1- tes més o menys r~lc.cio!le.des amb el seu càr::cec. De3pr6s de cndc. pregunta om mira i somriua Jo cnlloo Escrico Sr. I/Io.rill, podric.. dir-we quina ha estat 1 'obro.. més i!!lporto.nt econòmicc..mont que s'ha portat a terme al Pal~u des de lo. seva fundació ? Croc que són dues les més importnnts: la_primcro. roalitzn.da l'nny 1946 amb el canvi tot aJ. de ]_es butaques de la sala, la il}stal.,lació d'aire acondicionat, les s aJ. es de descans, ei:;c. L'altra coi. .:;_. . espon a les actu~ls obres de reformao Segons el seu criteri particular, les reformes les troba adequades i perfectes ? Us parlo com administrador. Les trobo completament e.<leque..des i perfe.Q tes . - S'eleva molt el cost de les obrés actuaJs de reforma? A uns tres milions de pessetes. - Dc· no existir actualment 1 'edifici del Palau, 1 ' Orfeó Català podria · const1~~ir-se un edifici o sala per als seus concel~S i estatge social ? En 1 ' actualitat, i dintre de les conjGctures dels temps que vi vim, considero que seria quelcom de difícil superació~ Quin és el.músic o l ' orquestra que ha cobrat més per actuar en la sala del Palau ? -La majorin d'orquestres i solistes són contractats por diferents amprcss~ris , totalment dcsll ig~ts de l ' administració del P~lau, i por tant , el que eo progunteu és difícil d'apreciar por part meva. Parlem cle la ~· Passi ói1 • El seu pressupost ? - Passarà prob~blo~ent de los set- centes mil possotes0 El s ~ol ' stes cantants estrangers cobren segons la imnort~~cia del sou p er n 13 Pns iÓ o segons lo. categoria crtístic~ dê cada un d ' ells? - 471 - _ ElD artistes sempre cobren segons l~ categoria - Els solistes de l'Orfeó ho.n fil"'l!lD.t contrcctc ? . " Óf2 uns. cos::~ - Mireu.. • • • C..J..XO art:Ls t icc.• GUC ~ ha -oortc.t uerson:=:.lr-cnt - 1:::. Di::::-ccció 4 ~ Ec 'n f:Ug el càrrec . El Sr. I•brill cm diu que 2.qnc~::r':;s dies he csta-'G porsc e,u~_t J!Cl' diferents periodistes que voJ ien to..fancj::'.r los inti~ mitc.ts dc leo :pròximes audicions. Per a JOVEN:ÍVOLA les coses ja os podon dir més clo..roso Tots sorn dc elisa .. Agrai't, Sr. l.1crill, molt e.grait. ALBINA .AMIG<.~ :ç_jUETdS ·. La vidn. cinquant0nàri a dei P::Qau va lltgadu 1 dos dcls seus inicis, o. 12. vida pr:-.rticulc.r de lc.. femíl:ta Millot . I unn. do l8s persono s que hu viscut soreprc entro aquestes quc.trc parets i concrotr.:1€mt en el pis rosidÒncin. del 1k:str.e, he. estat lc. scnyorD. Albina. Amj.gÓ., Ella ha. viscut entro les ·ii::::-cs generacions Millot , i c.mb un c.uor i sol .• licitud entre.nyables,ho. vctlle.t sem¡:re al seu costat en totes les n-:;cscsi·tc--ts quotidi~ncs~ En l'aMbient familiar de la magní fica sala de la casa, entre els records i el pensament del í.1estre, ens parla afablement d' aq_u.est s cinquanta anys. -La primera persona que habità aquesta c a$a ? - Jo , prec:i.samentc Vaig venir a dorn:.ir·"hi la primera nit quan encera no · hi Vivia ni:1.gú, i el pis no estava del tot acabat. Vaig dormir ·a terra, damunt d 'un matalàss perqué Lo hi havia llits, encaL'a • .. Quina impressió li causà venir a Viure al Palau ? -! . Va:i.g estar contentíssima. (I em conta tota lu histò·rïa intensa; llarga, interessant o) El Mestre Millet prefe1~a viure aquí o a} M~snou ? VeurÒ.o A l'estiu al r.~asnou, a 1 'hivern aqú:í .- El S::..'. Hillet estava bé é. tot arreu" Ha assistit a tots eJ_s concerts que 1 'Orfeó h'"'.. donat r~~t uques~s cinquanta a_nys·? a11 el Pr-:.lau du- - Sí, es pot dir que a tots. Ha acompanyat l'Orfeó en les seves visites a l'estranger? -Sí, a tot arreu he anat amb l'Orfeó: París, Londres, ••. Reus, Rom~, etc. Sonpre, sempre he anat amb 1 'Orfeó al costr:-.t del Sr. I!Iilleto Qll.Ò recorda cle la '·Passión, él.e :Bach, do 1 't'ny 1921 ? El quo ho. quedat més en el Iileu pensament és c1 record d'en Vendrell. Era un pe~~ecte EveTigelista. Es va b~nnyar la glÒri~~ Molt temps nban8 de los '"'.udicions jc venie. e ussajar amb el Sra Htllat, i os passava llnrgu~ s estor_es os:pero..nt-lo. També recordo que on ':~oldrà; vn tocar molt bé el vioJ.í G - - Quin solis te. ê.c 1 'Orfeó l i ha ugradc.t més d •aquests cinq_u.cnta qnys ? -L'Emili Vondrcllo - 472 Quiru::>. cnnçó dol r.~ostrc li o.gre.dn més ? Totes les cançons del Mest:!.~e m'han nt;rc.dn.t o . ·' , , , do di:Sigir U?. conc. art è.e 1 01·feo, <J.Ui cs~::wo. mos nE.:t:'VlOS l n.Q. guit(>s, ol :fi~estre !Ülllet o eJ_ Mestre LluJ_s l\~'1rl:::l ? Abn.n~ -El Sr. Millet no es posava mai nerviós. Encara recordo, ja fa molts an"~rs, una nit en què hi hagué una cèlebre Junta General. tòria és llarga ••• Llàstima, perquè es força curiosno) o o o (La his- - El Mestre Mill et ••.• El Mes·tre Millet era un sant que corria per 1a te1·ra. Agraeixo vivíssimament la gran franquesa i cor¿ialitat que m'ha d.emostr2.t la senyora Albina i penso, nostàJ gicome::1t t que potser a~uell sant que corria per la terra, ara joiosament transfj_gurat, sentira una més gran exelsitud, _quen torni a dirigir espiritualTient la "Passió segons Sa11.t Mateui'l t de bach, des de la sublimi tat de le, seva glorifi·· cació, amb ols braços oberts i .la mirada de foc ~al da~Ànt dels nostres cants ••• ï'l Al'?rO NI SÀBAT J:, 'ORFEó GA~ ALÀ I IviADRID - Tres etapes memora?les Rec.ordo COI'l si fos ahir, aquelles actv. acions verí tablement admira-= . bles de :l'Orfeó Català en el Teatx'e Reial de Madrid, a les quals jo vaj.g assistir :... no complagut, .ja. que ~ixÒ seria ben poce, cosa, sinó entusias.:.. mat de veri tc.t - quan les · hosts filharmÒniques que diritSia l '·inoblidable Mestre Lluís ~lillet, trepitjaren per primera vegada els carrers i places d'aquesta població, e oneguda .:aleshores amb el ·nom de "coronada vil la". Aquest tan gran esdeveniment succe:í. fa uns quaranta e:nys, quan jo riom6s en tenia uns tren·(; a. .. Certament ,. 1 t Orfeó Català no m' er2. desconegt.:t.t . Vaig tenir el goig d'oir-lo i aplaudir-lo en alguna curta estada a Barcelona. Fou en la seva -au, e..11.cara jove, una façana de la qual donava aJ. lloc que després de molts ~~ys seria anomenat carrer d'~madeu Vives . Com que es trobava a casa seva i en ~l seu ambient fan~iliur 1 l'Orfeó cantava sense compliments ni · cerimÒnies, p~rò sí, amb aquell art noble i sever quo corria per la batuta des ò.e la intel ('ligència del ~1estre 5 i que, des d ' aquest instrument que vipraYa sota tan espirj:trual impuls dinàmic es feia fonedís per tot el conjunt chora.J.., atent a lc. lletra de les pa.rti.cel . les, que sostenien unes mn.ns fermes, i s'escampava per tots els cors, units amb fraternDJ.. emoció . Calia, però, escoltar l'Oi·feó en un lloc de to solemne davant de pÚblic que era precís conquerir per la fo r ça del s eu treball; aquesta ocaGiÓ s'oferi l'cny 19 1 2, i no una, sinÓ diverses vegGdes. L 'escena ti~16 per marc aquell Teatre Reial madrileny, on hav i en ressonat les veus de 11 di ves i di vos" i les do choristes qu e per· mòdl.~ucs sumes associaven les seves veus, en. cantar 1 any darrera any 1 l es 01-ores del conegut reper-'cori i aquelles DJ. tres, novíssi mes i no sem pro accessibles per a a.g.uelles gorges rutinàries i molt avesades a r:n).:--ica f8.cil, que 1 'evo1ucio· n.rtí sti ca anava deixant uno. mi cc. enrera. ·L 'Orfeó c~tatà comu~rtí, aleshores , la seva·actuació amb aquella gloriosa Orquesora SiMfÒnic~ , lligada, amb fruit~ a la dirocció del Mestre Ena~ic F-.. nñnd z Arbós o A , ~ r · d, la rebud~ a lliillct i als seus no po~1é ésser més g~neros • es pagava el degut ~ribut a una en}uirnda insti tució nusictl . aixo Amb - 473 rzencio:1a aquest esdeve:ninent el me1A. llibre '11 :listo:ej_a :-r a.rrecdota.rio del Teatre Real". Refereix l ' entt.:siasme amb què foren escol-'.:;e.d.es les n:.o!IUmentals obreE de Bach, Beethoven i \"iagncr; al tres, u!'..ides al tisticisme renaixentista, i moltes més, var:!.ades i agradabJ..es per la seva senzill.:: sa i esnontaneïtat, que portaven el perfum català, gràcies als seus au-= tors, eis Mestres Killet, ?uj.ol, Nico] au, IIorera, Lezbert i Romeu. Es reprodueix també, en la meva obra, una fotografia, en la quaJ. es veuen ambdÓs directors amb les seves honts respecti ves, en JJ' escenari del regi coliseu, i os manifesta textualnent: "El Orfeó Català rGcibiÓ los èlamo res mas sincero s en 18. s ala del Real.' y pasPÓ tl~iul'l:f2J.mente por ].as ca-:lleS de :Ma.:lrid; y en las Co.sas Consistorial es rocibi6 una corona mi entras en el balc6n principal del Ayctntamiento se mantenía erguida, como címbolo del arte Q.ue une a las regiones y a lç¡.s poblc.cioncs , aquella Seny0ra que tanbién presenciaria con impasible inmovilidad triunfos analogos en París, en Londres y en Roma'; .. Passats trenta anys ben llargs des d'aquella vis~ta a la ~Villa dei Oso i del Madroño~, l ' entusi2.sta mantenedo:c de 18. Socj,etat Filharmònica de Madrid, Josep Borrell, publicà un llibre que portava per títol "Se senta años de música", i entre ~las impresiones y co~entarios de un viejo aficionado" , - parauJ_es que es troben- en la portc:.dc. del vol1.l!!.l. -, hi ha aqueLles que diuen textua1ment així: "Conservo, sob:ï..'G to:io·, el recuerdo de la gran sensación que :pro dujo el Qrfeón Cat :J.lÓ.n ( s:ic); ol :pÚblic o de i'rbdrid oíc. po-r vez primera a u.11a grc.n masa coroJ..- 1 y eJ. efect e tenía que ser intensísimo por le grc.ndiosid~d r esvltante dc lo. conjunción de .orquesta. i voces hume.nas i disci·oli-n::das; o. vo:.es solo.s cantó el Orfeón motetes de Victorio.,Palestrina-.Y Suint-Saens ; y o.demé.s dedicó en sus c.on cicrtos una J?.C.rtc del programa a la música populr:>.r , y oímos numerosos cantos en su m~yoríe catelancs 7 todo co.ntndo con gr~i mc.estría, estilo 9 y mo.tiz logrcndo deliruntes aplausos por 1['. e n..lid~'..d de sus voccs y su 9 artística perfección .. Ind.udablemente su director, r.~illet, era un extr2.ordinario maestro de coros~c ------------Wiolts anys més t~rd, ]_a pena pel silenci a què havien estat condemnades aquestes veus, després del vi~tge triomfal que feren a Roma, l'any 1925 havia de succeir aquesta adirliració madrileny:::-. davant del triomf. 9 La .clausura de l''Enti tat, metivada per causes que deixarem ç?.e recordc.r, encara que no les han oblidades els supervivents d'aquella epoca, va produir una veritable commoció espiritual entre els elelnents desapassionats qúe anteposen els fur·s de 1 'art a qualsevol pass:.ó polític~.• Des de diversos paisos es van fer peticions sol.licitant beniP.tat!) Com que jo m'he posat sempre al costat dels febles i de la justJ.cia, vaig redc.c·~o.r una der.andc respectuosa en to.l sentit; vo.ig recolJ.~r f'irm.es de 1 'eleoent intel.lectuc.l madrileny i V8.ig obtenir les d'eminents .Acadèmics de lo. Llengua, de la Història i de les Belles Arts de Sant Ferran~ Passats U...""l.s an~rs, ol President de 1 'OrfeÓ Catnlè., Sr. Jo8.qu.im C::-.bot i Rovira donà una conferència, que fou impresa. juntament amb 1~ que ell mateix ho.v"io. pronunciat un pc..relJ. de dics o.b::ms; entro els Eeus po.:rÒ.grafs bi ha el que diu com segueix: · , . t1Per inicic.tivo. del mt.lSicÒleg, grD.n admirador nostre 1 en Josep Sub_ira, resident a Ma.drid 7 signnven gr,~ nombre de pGrsonQlit~ts, músics i artistes i corporncions 7 una sol.licitud dirigidc ~1 Govern dem~nant que ~~r rcintet;rés a la. vido. norm~l i activo. 1 'Orfeó 8'"'~talb.: Aquesta glorio sc. ~nst~tucio, venien a proclcmc.r, no pertru1y a Bcrcolonu~ ni e Cutc.lunya, ni a :Espanye., ni tempoc a Europa; perquè és pc.tri!lloïti. de tot el món mt.lsíc~l i com n tal deu respectc.r-so, sense que m~i ninb~ no :pug¡i nixecar la ma en,cortra seug Aquesta sol.licitud no arrib~ u cv=so.r-se, perquÒ el marques dc Villasinda, nlcshores ambaixqdor d'Espunya prop del Vaticà dçc lar~ ~uc h~vien circul~t infundis i m~ntides respecte nl procedir de 1 rfoo Cc.ta.J..a a Ron:a. 0 ------------ . - 47 4 Un quart de segle hagué d~ transcórrer des d'aquell su.ccés acabat . tan sai;isfo.etòriament _, Lluís niJ:J.et, el digníssim ere?.d.or de 1 'Orfeó Cs.talè.) i é;"lH1l que el seu col ~l~borcdor imn odiat 9 ol I.'It;stro Frcncese Pujol. ons h8.vien deixat. :En la direcció de 1 'e:>:c8Jr;:J. 2-Cl·uuaeió chorul es po~ò., després de lc;. mort d'aquest darrer, que hêwia. estht E.'UCCeeor del .priLlOr, el fill del fund-::.dor 9 Lluís M~ MilJ et . L'Orfeó va tornar a actuar a. Bc.rc·elonc. c.mb tot c. rcguJ.nri tnt. Arri bc.c1u lc prilïl:J.Vera del 1950, va vcnj.r o. Madrid per donar fe, uno. vogndr~ més do ln sevo. existència. C].or.i.oso.., Dels qui tc.nts o.nys o.bc.ns havien po.rticipo.t c'n els concerts del Teutrc Reial, no on qued'wen po.s molts; :Qerò no són pocs els quo Ò.vui recorden aquest nou vio..t·go a 10. ciuto..t que jo. nírib.rú no. esmento. amb- ol nom do 11 la villo. coro·nada11 ~ Parlin oJ.ls pol'' ni.1. i reforci dol ]).'losxin l ' ontusic.smo o.mb què se-'ls vo. acollir qunn, ootn."la bc..tuta 11 do ln Po.l2cio ol en vcuo seves los sentir fer vo.n. i'.Ttllet, rn:g s LluÍ tro oson or.;2..nismo unquo menys' .-no c.loshores oro. Roicl el porquÒ Músico}t, tnt do comc.. Jo, por lo. movc ¡>·:_rt 9 poso fi o. aqu.'eE:ts records~·· ·p~rò voldric. evo - car amb emoció l'"'· memorin dols nombrosos C'.rtist(. O que 9 .on mc.jor o menor oscc.la, Vt:'..n m2.ntcnir dos del primor di o. ol foc oc..;rat en el cul to orfeÒnic bnrcoloní gr~cios a l'ostimnd:Í.ssim Orfoó C~talño ¿ Con podem oblidar, rc::'.lmont, els noms dc l~illot , Vives, Pujol, S::üvat 7 Comella,. Vicent s :M~ de Gi bert, Ll:turat i tant s d ' al tres ben .di r,:nes d ' una profunda admiració ? En la ineoborrable projecció de mig set:,ie, tots ·ells van associats a.1 nobil:issim. Palau de la Mús~ ca Catalana i c. les seves irradiacions ·sobre- la Ciutat Comtal i 'sobre la 11 ViJ.lc. del Oso y del Madro- ño". ......., ______________ JOSEP SUBIRÀ ;. .· . - Als cantairés cinquantenaris - El mos dc febrer del 1908,- ·tingué lloc la ino.uc-u.ració del nost:ca P~lau. Lloat sin Déu, que ens ·ha allargat ln vida per ç poder seguir frtünt de J.eo grnns gestos· a.r-'G:Í.:3tiques del no stro osti•J.~t Orfeó e~~ talà.. Recordem les nostres trifulf:¡ucs, sobretot, del nostr·e ..-i noblidable President, Don Jor-.g_uim Cc.bot j_ Rovira, que, sense 2-jut ofioiul i gairebé sense cc.baJ.s propis va po::.~1Jnr n. cap la coronr.ció d.ol .nostre Pr-J.o.u. Lc.· seva peregrin'.:.ció fou ten tenaç i atrevida, que solarront una entitat co la no:3tra que sempre h~ comptat amb l'eêtímul dels nostres socis i tots . els ccti'.13.ns, podi['. porto..r a terme6 · · escul tògrup' dol"'.ció Rcmc.rqu.cm oJ..gunes gestes lloc.bles. Ln fino.nci dc 1~ audició propera lc. de cartells els or-.nr.montar per ric que h'.,, servit volt;t.lC que C:--.ste1lbell, de Mcrquòs dol tc.t si genero lc. a Pe.. ssi6,. fou degut pcrpetuO.:i."' lc. seva o.dnúr7...ció a. lo. gr-m o·bro. nrtístic<J. del nostre ·plorct · · mer:..tro i fundadm:·, Lluís MiJ.J.ot. El que o.ixÒ escriu~ forr.1r.va po.rt nloshoros do lo. J-u,ntc. :Directi vn, com c. V'oc~.l Chori sta, i d' o.quostc. mc·.{lorr.. puc dir-vos·, quo el nostr.o President jP.. no n ....."Dif'. de quin cap for mr'..neguos 9 - com VLüc,r::rnont. és diu j8 quo fel tava onc~ra ucc.bc.r 1 'ombocc.durfl. do l 'hcniciclc :::-.mb los oscuJtur ~S uo Bocthovcn, la cP..vc.lco.do. dc los Vr..lquíriofJ, i cJ. grc.n 'Mostre 11 Josep A. Cl '"'VÓ .mb la plc.r;m['ció do 1"'- nevo. olJro. . ''Les fJ ors do mnig i no hi h"'.vj on cnb.,J....;. Hocordo que ol Sr • . Cc.bot tingué un['. nJ. trc. bonc. p n ' o.: onc· :pçalà oli m::.t3iX une. subscr.i~ció soguid:.: dels c.ltros membro d l . Juniin Dirocti ve., ço que li dono. nou oncorc..t jc.:mont por a truc ~ '"" 1 s or s dc 10s s0vco c.mist.-:.ts i nixí fou po sr-i bJ_o 1 'c.co.bcrr. n - 475 do la gran obra. Parlclil nras encara que ·oreuJnent de la pnrt ar~ística de les aud~ cions de1 dia dc la in::::mgu.ració . El pro~Tama estif:,ué compost per mo-tet-~ de :Uc.ch, els chors de la ït Consagració del Gr·aal" 9 de Wagner, frn:.::1Ilents de l ' Òp8rn. ''Els Pirincus 11 , del mes tro Podl"CÜ~ , i fiLa mort de 1 'cscoJ.ò.r•, dc Nicolau . Cal re1::~:.:.rccr l'efecte que produÍ entre el pt~blic ac.:.uest poema de HicoJ.au . Abans dc començar 1 'obra, dosapcrei J:ien la :;.1ostra Andrcua Fox·neJ.J.s i el Mestre Pujol, i eles dc la cúpula, quan arribava el mo1:1ei~t del 11 soJ o'', semblc.va tc-.lncnt com si de vcritc.t un ànc;eJ. anunciósg tii dins deJ cel entrè-11 • A~..:tncst:J. frase fou afegidG pel mectre NicoJ.au de complet acord c.mb el poc;tc. T.iossèn J:::lcint Vorüu.;ruer .. La consagració art :í.sti.cc.. del nostre estimat Ori'eó estava conso lidc.dn a c::1oa. nostra; ara no teníem altra remei que estendre-la per tot o.rrou, cosc que s' aco~u.::;egu.Í c.mb les excursio<lS artístiques a Po..rís, I:ondres, 1.Ic.drid, Rornn, S(wi1}_c., Valèncic. , etc . 1unics cante-ires , c.ntics i novcJls r S'ncost[':l'i:lorc. rle conunemorc.r el cinq1):r1tOl1c.ri del nosti"e PQ.J.C.tt. Com tots snbc"L~ , la. nostra gran obro. Br-~ísticc1. no q_ucd.., enrera, ·-gràcies a 13. é,Tf'.n enc:c ..;:..2. i i:.1tel.ligènci2. music:::l del nostre estino.t mestre Lluís ~.!c.ric. ru~ }.et,, i de lc vostra jovGntut i disciplina, espcrem·quo seguirà l~ tasco.. ·ac conserv~r la tradició que ens ós rcconogudo. o.rrou, i amb lc rc:1o·.rc.ciÓ constant dals vostres esforços. ~ixí sia. . . . . . - --·--------CINQUJJ-TTA .t:~.r!YS DE FITIELITAIJ: l ..vui que l ·o. joia o.falaga ol nostre esperit, f'.mb motiu dc lo. cor:..:w- mór['.ció dels cinquanta anys del nostre Pnlau 9 i les properes audicio:;.1s do lo. ~Pn.s:::~ió segons Sc.nt r.I~tcui•, de Joo.n Sobo.stin Buch, posen cspur:1.co d' osg['.rrifc.nccs en noo-:-l tros -co.:;.1.taircs dc l'Orfeó, so;.bedors de la rcspons~bi)itat del moment? plnu-mc glossar un o.ltro cinquantenari, que si be no té.l'ampul~lositc.t i grc.ndiosit~~ del nostre Po.J..au, té en cc.nvi, per a nos el tres, un regust dc fidel i tat csborro_l~dor. Em refereixo - ho haureu cndevinc.t - als cincuanta anys d'Orfeó Cc.tc.lè. del raestrc Joan Tomàs i Parés. Cinquanta u:n:ys de fideJ.itat del mestre cmb l'Orfeó, de l'Orfeó amb el mestre. nunc. tardo. fredoronca del mGS de f c'tn ·eJ.· del 1908, - explic['.va el mest:-.... o ~~omò.s - acompc.eyc..t de 12. mev::'. rru::.rc, vaig entr!:'.r per prilllers vegc.da. al P'"'l~u de J..a i~Ú.sic~ Catc.J_s.n~ll. Venic.. per a ing:.. . ess~.r a. 12. Secció de nois do l'Orfeó CG.tal~. Recordo vagtJ.mcnt que hi hc.via molt d'enrenou, puix eo trolJc.ven en les vig:Í.l.ies do lo.. in·:~.ur~;.u:•Lció dc J.n Sc.lo. de conc erta , i cc~ sol ~~cceir sempre en nquosts cnsos 9 no tot estevn o~ seu lloc . Degut que jc. tonic. c.lguns coneixements de solfcig9 cJ mestre Sc.}:. vc.t, quo l i provà la veu i li f6u un pet1 "li examen, el crGr;¡;: 6 apte per a i •v:;rt.nsc.r irnmedic:.t~ment c~l choro .Aquell fet, o:po.rent:'lent sonso trc.nscendèncic. en c.quer! moment, en "!;int:,"'.lÓ mol te. per c.l oc~ s tro Tomàs, ja que des d' c.quelJ_ inst2.nt com.cnçrwc. el seu nuvie>tgc a.mb l'Orfeó Co.to.lÒ., q_u,c encC.:':::l dtï.:::.'<:..f i Déu fn.ci que pcx molt s anys. T."l no~" T " ..!i omas, es .~tt sen,;~ o se ""'"f 11. v ,. . ._ ocJ.n'"' 11 rr la Jluminosi tc.t - 476 que irrndic.vo. J.o. fiz¡.'r:::-. del mostro luiJ lot i els cous col~laboro.dors. · 1 'o ::·1:~ 00' e c.t L 1'a, J.· n.p1. 1~ 1, o,oro. etc · 1 os 1· a es t J..l.l':.r · e omenç~1' c. ost J.mo.rc~.nt-sc en 1 'estudi dc lo. r:.úsica, féu que el mes tre ~iilJ.ct n. l ' r.:.ey 1919, ol cridés per c. col.lc.boro..r en lc. scv8. obrr.:., com. 2.' mestre o.uxj_J.ic.r, onc8.:r·rtJgunt-1o dc 12.. secció dols nois 9 set c..ws der-:prés d' hnver ingrcnG~'..t c. :,.o. cord~ dels bc.j_xo a. L' OJ'JY 1946 éc nomcn2.t S;,¡b--Dircctor · · dc J 'Orfeó Cc.tt~.Jà... • )~ t ' ·o' b (\ ( ' t • No obs·ticn o..ixo ol mestre ïomn.s, o.r orrt JO. o. c.quc __ ._s idce.J.s, que noscü-~rco no ans crmsnrcm r.:tc.i dc repetir que voldríem por :::. tota lu jov':mtut <lo J c. nostrn terra,- sonso dcixo.r mni les o.cti vi tc.t s de 1 '01·I foó 9 os lJ.ançà do ple i amb entusio.smc u oxpundirw·los por aquests mont:: do Déu, i o.ixi, jo. a l'o.rry 1915 dirigeix el ''Chor Inf~.ntiJ. Mossèn Cinto", qno cinc o.nys després ~ 1920) po.ssc.rà n éssor Or:Zoó. En 1924 ós nomenat Director del Chor d homes dels Llu:ts.os dc Sar.Lt Andreu. Aquest Chor anys després esdevé ncaJ?clla de M:úsica" dc la Po.r'TÒquia de Sant Pacià, i més e·ndo.vant 1 'Orfeo Lluis r.TiJ.J.ct 11 ., TrciJta anys estigué al front d ~ s.q1..1 esta agrunació chorf"J~. En 19 49 lj. fou dcé.icat un ho menatec amb niotiu dels seus vint-i-cinc anys de Director, hoir.cnatf;e en ol qual pron~)lé part ol n0stro Orfeó. . Fou també Director dels orfeon,s: uco~:tre Social ò.o BotJ e!:l" ( 1925); de 1 'U Escola Chorcln i dc 12. ''Capella de lh¡sica. 11 do S;:::.:"~t Pere, de J.c. ci" tat dc Ter:rnssa ( 1926-29), - substituint on 1E p.ri::!cl·a el seu gran a.ïJic~ mostre Joc.:n Llonguores -, 11 Avcnç", d'Esplugues dol L:_o-:.Jrot;at, i HCustclle.ronctt dc Co.stell::::.r dol VaJ.lèc. Do.r1 ern.mcnt li fov.. co:1fi8.da la dj_recci Çie le. 11 SchoJ.P. Contoru.m" dol So!ilino.ri Concilio.r dc B2.:ncoJ.o::-..~-'·• Un e..spccte també molt interessant de les activi·te:lïs del 1r.cstr~) Joo.n 1~omàs ~ ós la d' èducc.dor m1.wicnl. dels infants o Ho :-:;--. pas gaire ens contava dos d 'aquentes planes de JOVEN1VOirA 9 els trohalls i esforços realitzats junt amb el mcs·tre Joan Llongu,cres, por c. obtenir del nosmustcul a les . escoJ.er,. tre Ajuntc.nont 9 1 'obligator~oto.t q.e 1 'ensenyança . Fruit cl'aquests treballs i estudis, fou el sou nomenament com a professor d'educació musical a les escoles dc 1 'Ajunt-::. ·ent de Barco-· 1ono. ( 1CJ22) sota la diroccj_Ó de 1 'esmentat mestre LJ.oDgLwres. Méc tc.rd és nomenat professor Dl Col oJ.ogi do Sc.nt I&:..'l~l.Si dels p .P. Jesul.tos de Sc.r:rin. També ho fou dc 1 'Esco, c. Blc.nq_uern::::., ,_,i o. 1 'Acadèmia do Ir1Úsic2.. dc :SPrcelor..no En 19"32 ~n.nyu amb cJ n{Wlcro u, el concurs-oposició convoc::>.t per a proveir la :plnçc. de professor d' oducç.11 ció musj c:ll, (que o.otu!:!.lt:8l1t encara cxcr·c!JiX) o..J. Crup Escolar Per~J ViluH. :Professor a los EscoJ es Ri-oes do Rubí i· c. 1 'Orfclinat Ribes dc .Barco) OP.D. 9 o.mbducs i~wti tuc ions 9 filials del Pat:i.. .Óï.10.t Ri bes. El sou gran amor, i 1 'estimo. que t 8 ,Por a lcn ccnçons popuJ.r.rs co.to.lc.....'1GC, el porten 2.. ool.lc..lwrrrr amb 1 Obra del C2.nçoner PopuJ.c.r C:c Co:tBJ..unyn, rc::::.li tzr.w."'lt dur{'.:.1t' cJ.s e et iu s di verses so:.~t±dcc :per les cont:::-·o.c..vs do J.::. nostre terrc., en rece!'C'".. do lo. no¡: t:rc. prea.do. música populc.r . L' o.com.po.nycn en les dj_vcrscs excursions, ól !2cstro Joc.n LlOll guoros i ols sous fills B.artomeu i J oo.n; ol Mes tro LJ.uís 1;1~ Mill et; el Sr o Antoni Borrell (pnre de J.o. seva espose.); i da:"'rerament ~ Joo.:n Amo.d.es.. Su..-rnon c.lguns miJ.ers ols docurwnt s do mt.Í.sic ::-. porx1lnr dc tot or, dro que ha reco1,it . A 1 c. sc-.:.rc, fortr. personC'.l:i.tat coLl a musicÒleg, dm..: o1 ctuo n 1 '1 r:XJ..V 1946, li don.... :::li 1 ......... ev'"'. col . l::'..~JorL-cj.Ó 1 'nrnst:}_tt:to do :.~1.w:~cologin.' à. .1 " Cc 5 j) s~ e::r.; or do J:n•rc-:~;;¿ t/'CiOll 3 Cicntífic·~stt . T... b_: ho;. fot ulgw.'ls vic.tgos n torres do Castc:_lo. pc:c e recollir - 477 cançons popu.Iarso IgualLont són numerosí~sims cJ.s art:!.cles que li han publicat in:fiDi tat de revistes, J.es conferències n or '.ü l donades, la rel:::ciÓ awb mtÍ.sics d'aquí i dc fora, cor.1pos:i cionn·· <lo ~tbicc. choraJ_, cant i pia!:lO, (sumen més clc cent les seves haruonit~ac:ions de canco:ns populars co:iïalancs), religiosa~, etc. Pcr0.onnu mostro Tomàs el dosvi~r>cnt auo ha -orcs n.quoct treball, Jo pe;rÒ ha ootat gairebé S8ns8 donar·-mo'n conipto. ilOtlÓ~; - volia folici ·te.rvos per aq_ucsta voed.;rn. efomèr¿_do, porò llò. sòr-ti t tota aquesta roJ.a- ciÓ élc lcn voutrcs activi tats, quo amb sinceri tat l.u:.: diré, que no om s':.p par:. ;).'GU quo los coneguin els vostres cr. mtairor; j_ ar,ics .. Por molts anys, mostro Jou.n Tomà's l Nos8.1txcd cDs donm21 porfooto compte dc:1 quo representa aqucr.. ta vostrP,.fidclitr.."li a 1 'Orfeó Català,.i ~lla suus 'mostres;· no sal tros comprenem pòrfoctA.mont aq\.10At8. vostra ào-:-. nc.oió, aqnef3t lliurament tota.l, ampli, genc!'Ós j_ absoïut .a uns ide2ls i a una ol>ra, i on felicitar-vos, ens felicitem tar '..1é noscltros matoi:::oc, i estem orgullosos .dol vostre r0cto procedir~ c:uo el voldríem por 8.. tots i cr...da un dols cantaires dc· 1. 'O~fcÓ· Cc.:to.la. JOVEH1VOLA, 011 nom de tots oJ.s 8CUG lJ.egidorn u:, feJ.~ci ta ben cordia.Imcnt, i dcmc.no. a D6u que us doni molts anys d. e vida :)o:;:-· a poder con tim.12r amb igua1 entusi:tsnc lo. :;:uta quo emprens12ércu aquoJ.J a tarda f:!."'e·dorcnco. u ol mes U. e febrer d' aru fa cinq~a:nta c.nys. . · · J'OHDI SALVAT • I ;_r !_ffi.Q?Ò~:ç_~ ))E Id. :TOS~!1A :[_NTERJ='~~~~..ACió DE LA PASS_I~ç¿ §_?_(fONS SANT r[0JJSU DE _t!~...ê..JACH • L'Orfeó Cate.J.. à, en int erpretar novament la. 11 Pm.mió segons Sant · 1flateu 11 do ..3<:..ch 9 amb motiu dc lo. cclebrn.ció dol ctnquo...n.tcnari del Pa lo.u dc la ñltÍ.si on Catal ena, vol manifestar amb, noble ore,uJ. l quo losaudicions que d 'o.quostn. obro.. os van donar oJ s· nnys 1921, 1922 i 1923, sota lo. direcció dc 1 ~inoblidc.blo Mostre Lluís mil: c·t, li han se:.:·vi t de ~uia segur c. per a 1 'estudi dc ::. 'obrr1 immortal, 11 l::t més sublim dc toda. lo. múnioÓ.", con diu Furtw~J.or. Amb aquestes po.rauJ.. cs 9 no vol om dir que lGC 11ost"ron' a.udioions actuals s:i.guin un~ autèntic~ reproducció d' c.quoJ l ce: nltres, tan recordmos . No obstc..nt D.firr.;ca· amb plane~ cons,ciÒncic>:.. q1.:~c és un mn.toix esperit el que les im:mi:"'c, i son~e los d' c.ntc.~..y fc::.]. tc.ria. a lcG q. 'avui '1lgunn. cosc. ossoñcial, per m6s impecc>blcs q_r.e fossin~. ]'i dolc, doncs, a o.quoll cspoJ."tt 1 c.r:;. més quo m~i 7eiem 1 'obr:; prodiòosc del ç¡pc.ro\1 Bo.ch, com un tot vivent, pr.:.t:-cimcni 2-ctuaJ. de tots, lo. vcrit:::tblo. u.niverso..J.itc.t del quc..J. és l c. ~c..-...sc. qnc n; tots ens pc.rlt el nontre ;'llongun.tgc 11 , i que el nostre er;pori t co fongt\i ínti:nc.r.. cnt amb olJ o.. Furtwüngler teni:::. raó qua.n doiu quo 11 soJ.ament lc. sensibilitat del qui inter:ol'oto. pot don::~r n. allÒ que toca · o canta ]_8. sevc. oxnctc. coloració, o.quêli c.oècnt o.doqunt que fc. ClUC la música si·gu.i conprensïbJ oil'# Qui bu-squi, doncs, on les nost:cos inter:¡:>rotaoions un B. . . ch c.rquooJ.Ògic, fruit de J..c.bor:i.oocc rec erq_ues rr·usicoJ ogj que s i amb lc. orcoou·Jcció oonstf!nt d 'unr.1. obj octi vi tnt, que se~ons lc. nostra • • , "j , opuuo o~· geirebe semnre I'lD.) oï1.tosc. 7 q_uodo.ra... c1:c t-2r... -s:nt def ro.udc.t • . ~ Por a no cel tres, lc. interpretació de Bach, cor:. ve. dir irÒ:nícru:v~ . .r'G '3n un". oc sió Ja 11u~v.:r1a tUl notable mostre, "no eGu..:..va"' u ln contem pïc.c'ó 'un. momio. eg:t.pcia on un museu". I nosn,J.t:;."'cs pos .....rem lo. nos:~ tra mil 1 or vo untat perquè així no suooeeixio . '7" 478 ·.- t.s evident, per t.ls qui tenen ·un mínim sentit i!!"üsicnl 7 que en els grn.ns chors i intervc::lCions do ln. tur"ba do lec sr.;ve':' Pr'.Bsions, Bach va pnnse:c e,1 nna. gran massa dc veus que en aquest cL..s h2 de ·tenir lc. seva contro.p:;.rtidc. en una gran mo.ssc. orqucstrc.l, ja que 1 'orc:_u.estrf.'., cou: diu el Dr. Schwei tzcr en els seur., co~entaris, "no acon_¡)::...~.1:ra; és un chor cense paraules tan important con el chor de cantaires". :;:atès d'aquesta :..anera, "la part confiadq. a la flauta o al oboè s'ha d ' imposar a l'oient amb J.a matej.xa nitidesa que la dc Ïes sopranos 11 , doncs "així que 'éc co·· berta i sona indisti·nta~cnt, la· part i tur a nQ c3s ja :Lnt n.:L'pTotada co.m Bach desitjava.tt. I afegeix, encara, el gran comentarista re::.:::."'ecte a aixòz 11 Cada dia es reconeix més la importància d'arri bar a una orquestre, eoui valent a un gran chor 11 • I més tard: tiEn les àries 9 natu:..~aJ.ment, el8 in-i trumentistcs es redueixen a un nombre molt in:ferior.~'~ AquerrG ós eJ. criteri pel qúal ens hem regit, on el possible, por a aquestes 8.udioions .. De la ciroul!lstànd.a ClUC el nür-·'cro ·de choristes j, i:r.atrv.montistes qu.EJ van estrenar lc. 11 Mattaus-Passionn fos :-cea1ment rc(1uit, no os pot deduir de cap manera que el pensament dc L:'-ch fos tal. S 'ha esori t sobre ~1 ' esperit i sent;i t rig1.1rosaroent clàssic èlo 1"' estil, tr&lic'.onals en les fnmoscs audicions de I:eipzj.g" (que, sc[::. o ns sembla , van ésser forços·:unent deficicnt3 en ter:1ps de Bach) . TaiLbÓ s 'he. dit que en 1 'audici6 d'aquestes obres s'ho. de renuncic.r 11 a l'acció. mo.ssivc. dels v:-ans c:hors, freqüentment impugnable des do1. punt de vista dc 1 'ef.rt:J.l r.. Precisa.1.1o:1t l'esmentat i cèlebre Wilhelm Furtwo.nglor en oJs :::cus t:Entretiens SU'!" la mus·i que~ (versió francesa el e J . G. Prod 'Hornme) , e:-:;:; cont8. q_uo despré., d'haver escoltat, a Alemanya 9 una audició dc J.n. ,;Pa.r.:sió segons Sant Ya··· tou" amb un chor poc nombrós i que li causà un Gra:;,1 enuic;, va veure o.m'b sorp¡-·osn. que havia est2.t apreciada per certa premsa com la que havia fot patent per pl~imera vegada, amb gran roll.eu, Jo. polifonia. bachiana. I deia, o. més, ot propi Mestre: 11 Com si lo. polifoni2 fo s una qüestió el' cfc.c. tiur:; i no una qüestió d' i nterpro·tnoi ó1 1 ( en ro:iU.to:t; on e.quost conc·ort to·~ el que oro. polifonia. havia estat comp1 otament escamoto jat, però el c:rí·· tic no se n'havia adonat). ! Com - segons lc;r; sc.."'.les - si no es po.gu6o 1nterprctc.r tem bÓ la músicc. polifÒnica. o.mb· un ohor cle cinc-cGnts que amb un crup do cinquanta ! ! Com oi no es po.guessin seguir tan clc.l~nment vè.rioo veus n.mb una orquqstro. que nmb un qur:.rtet ! " I ufeJeix després: 11Scins dubte, en qua.nt c.J. cant, u q.ucstu·· execució no li fc.J ·cr-.vc. ni p:."GC:i.sió ni juste sc.. Però en ollü no s. ho.vin sentit ni unc~ sol8. melodia vcri ·· tr>.blcr:Ient dibuixc.do. i fro.oej c:dò., ·ni unu solo. fro.se V-3ritr-.bl~ment expressi ve., ni unr'. solo. polifonia foti:'. do línies vi vents . Lo. músic t'. de BD.ch hnvie estat col.loc.a.dc. 11 hors dc jeu" o Porò per nJ. :no&"Gro crític, hintòric'ru.J,ent tnn ben 'irrforn.:r-.t ' nquosto. aosòncio. de Bach .Ol::Jtc:v::>.. completo.mont'd'acord n.mb els Últims resuJ.tr.ts de ·les recorc_:1.1.es HusicolÒgique ..."• No volem o.cabc.r o.questcs breus· ro.tlles sense csmot1tcr uno. :frase do P:-1.u Ccs"'J.s refclrcnt o. la interproto.ció de lo. músic::. <lo lk.ch: "El miJ.: or consell és c.pr..x·tnr deliborr..dmucmt els prejudicis, i o.oosto.r- se ol més possible> o. tot ol qu0 O.Qucstc. músicn ens comunico.., ens j_:i1Spiro. . No hi · ' · ho. cc.p r6:.;la espoc:i.o.J per o. lc. intcrpre-tc.oió do B.::.c~ 11 • Apropem-nos o. Bach o.mb esperit ·obert, sonsG proooi."..2)C.oions inÚtj lS que , gc.irebé sempre, s6n corJ.pJ cto.mont infundudoEJ, ja que el segle, que ens ve. ocp· .rar dc lu tro.dicj ó do 10. múciou. bachio.nn. fins que aquesta foo doaoobor·ba per Mcndeosohn 9 ens. pr:i.va dc proclamar plonaïnont les ve :cita·· ble a in e 1eions dc 1 'autor .. Que Ja nostr-a bona vo1ulTGat dc purificar c.ont:í.nua ont la. nostra oensibili tat, eJ nostre entusiasmo i--·trcball con.§. cient su ~l.cixin aquer;tès deficiències certament inevitables. 479 -· ODA A IS::.33L LORAS DE i.ITLLET =================~========~= Perquè ets tota or é!.e llei, el xamberg Q.ue J.J.r:.eixo els meus ,dics roraàntlcs i nítius d'cneuig o cabòria, amb una inclinança molt segle disset, faig que besi la lluo dol teu pas. ara bec - errabund mosauct er dol ID0U propi paisatge sons lÍmit en eJ. vas de la tarda autUI!lnaJ., ton somrís de clavell i viola bosca.:.'la. ·I Provaré d' endinsa::..~~~:me a 1 'afre.u dels teus nervis. r .o Ni àto-:.1 do card, ni .fress'3ig dc soledat ombrívola, ni abismes on ro::J.da ol baticor, no són en tu. Les nits, a la sala d'assaig, quan 1 'Orfeó on màni@:cs de camisa blanca pasta el e a.:."'lt anb el crit, j emoció amb an.b ]_'esforç, la fatiga plorallosa so t'ajup a la falda, i l'amoixes, i fa non-non, i t' abal teixos dolçament perquè la saps bon guanyada i so§,-u.ra. I un rcfJcctir d'aurores núvies t'ós diadema del somni i els ulls fits~· · a q_uÒ? Quan ol matí només encara desembulla tònucs clarors del coixinet do l'alba, orcr.ola 9 o daina, o corvolcta, llambrusca baixes els glaons d :J_ teu palau dc roino., esposa i marc. I bo:ao. m~_nyona repuntes el camí do la ciutat, tresco. que tresca, somrient e. tu mateixe. mentre plor~ lU lluna perquè i 'ú.ltim .estel li ha fugit, i ella no sap, ni ho sc.brà mai, ni potser -~u, que el portes culivat al :istc~l6 entre i ta i vci:d1:tr0s · i carn i poiA i ·Uné flnm~ rosos, en desfer poc~ poc·els repunts d~l.camí~ fru do t Et pressent 9 i el piano es' cJ.cnxina. per acnar-tc més goig . a l'instant del seu goig dc r0veure't~ AulC del Conservatori on les blanques i negros i corxeres brinq_uon sobre teclats d·' il.lusions . . • I ::11 cel del .tou viure roent atrafegat oncaGtG8 el mestratge, quo creus humil, i. Déu t'ho paga en scnyorJ'.a, dc fer que la ~~sica i il elusions s'estimin con a tu aquBll piano . O • • • e • • • • • • • • • • • • • • CI' o o • • • t-l-80 . Por aixÒ: per 1 'empremta de J_lum del tou pas per l::;s X:orcs; per l'alir:ara colos·iJe dc 1n. tev~ solcclc.t; pel cistollÓ del ~atí amb el darrer estel; per los blanques i negres i corxeres que brinquen :pel p-iano que es clenxine por tu; por les llàgrimes q~w eixugues de genm:ma pobresa; per la, .nerfecta alegria, la soln nruiga teva que t allunya cam2ns do dolor; perquè ets gaio.ta dels fills on r'e~osen dels dubtes, i o.ccirà. 11ops, si cal; perqu~ ets soli i serventa. i marc dol tou marit artista; pcrquc et lluu encaro. al front la besada del Mostre MiJ.let en el vas dc l a tarda d'autvmno tots bevem ton somrís dc clavell i vioJ.a boscana . ~ MIQUEL SAPERAS De "El meu llibre de 1 'Orfeó Català", en preparació . ------------AC ~ I V I ·T A T S Per al d i a 19 de gener , JOVEIITVOLA, orzsnitzà u~a visita colol ectiva a l'exposició "Els Reis Màgics a través do 1 ' art i de la llar" , que e s tro bava insta.l ..lada en el Palau dc Comilles. A les onze del matí, un bon nombre de cantaires s'n.pic gà davant de l'esmentat Palauo S'expos aven els més variats, nobles i v:Q; luosos objectes, roJ.ncionats amb l'Epife..nia a través do tots ols tct"..ps i estils . L'escultor Sr. Solanich tingu8 ] _o. gentj_lesa d 'acompan.yar-nos. Rebi el nostre més sincer agraimcnt ! VISITA COL.LECTIVAo -------------Gairebé podríem qualific8X de veti table esdeveniment la pr-escmtn.ció dc 1 'í1 0rquost:t.~ a de Càmera LluJ.s Mill et", en la J.:X Sessió Cultural de JOVENlVOLA. IX SESSIC CULTURAL. L'entusiasme d'~~est grun de jovcníssims artistes, guiat per la 't a t a.r t'e ., . ' • ~ ' •' d e f er b ona I!!U.s~ca ' pura ~'1 • l us2o J..,a.2.gn2 ~• d onar- l'2 l a mnxJ_wo. mes tica, ens he. ofert ja els s0us ·primers fruits, i ha cscaigtt.t a JOVEN1V01A gustar-no los primíci0s . Així, i després d'hnver est~t rebuts músics i director- amb fortíssims aplaudimGnts, ens oferiren, a la primera part, unn. excel.lent execució dc l0s Sis Contradanses, dc MozG..rt i de la Simfonia per a orquestra dc corda i ducs trompes dc caça, de SammartiniBonclli, en la qual actuaren dc solistes Joan Gómez i Josep Ledo, que dmn.ostraron tenir bolla sonoritat i una tòc1:lico. força ncuse.da. a la segona. pa:et, E1 Concert on ro menor, dc Tartini, quo figuro..va tinguó per soJ_ista. ol "conccrti:noïï de 1 'Orquostra, Joan I~luís Jordà, del qual podr:Í.etíl. concretar ol més càlid elogi en l'assevcració·que si persisteix on l'estudi de virtuosisme, tindrem, a casa nostra, una bri1J~~­ tíssima figur8. del violí. L'Orquestra, expressi va i c1e;1icada, 1 'acom~anyà magníficament i obtin5ueren tots pJog~ts el nós f3l~2er dels exits .. - 481 ..., ·A la tercera part, oírem 1 'estrene. de Sere::1ata p·::l~ a orq·:Lestra de corda: de Joan Comellas . O~J:ra PfC118. de frescor i espontanei-'-:;at, que sen se tenir dif~.cultats ext~aordinaries precisa d'una justesa i gràcia d'in terpretació que no li fou rcg~.tejada. un sol instar..t. El pÚ.blic, g,ue ambels s eus forts aplaudi!Il.onts 1 acollÍ emb plena complaença, obligà 1 'nutor a saludar i conp:.rtir 1 'èxit dels executants . CompJ ctuve. el ben escollit :9rograna el Concerto Grosso núm . 9, de Corelli, deJ. qu~l ens fou ofertG u..11a intcrprot ació c2-lida, pastosa i do sonm:itat nm.pl a i brillant , que ens féu recordar en molts noment s similars agrupacions ja en :plena maduresa. Entusiasmat i, fins i tot, gosaríem dir, sorp::;,"'és de la magnífica labor de la naixent Or~uestra, el ::;úblic ovacionà els seus admirn.blos components i els obliga a repetir el darrer temps del Concerto Grosso . En Lcnbar el concert, ens adonarem ~ue el nostl''e r.cón musical acabava c1' cf0c.:tuar Ull[). bella adquj_sició e Pero també constatarem que 1, Etr-· tífex de tot el que acubàvem de veure i ~entir havin est~t , sêns dubte, el seu dirBctor, Lluís il1illet i Loras, que fent honor o. lc. seva il.lus tre c.sconde:1cio., so 'ns mostr8. ex'r')ressiu i sensible coneixedor de les obres quo diri6~a, i logrà amb sobrietat de gast i precisió de ritme ols més balls colors i matisc.ts plans sonors , i, dono.è.e. lu seva joventut, féy. néixer en nosaJ.. tres les ffiés ·oelles ospcr2.nccs. Els felicitem amb la més gran l'entusiasme i l'esforç no decaigui veu.re així , convertida en reaJ.i tat, les seves execucions , de resplendir cions d'aquest gènere. . joia. I en fer - ho els demanem que ni un instant, per ~al que pub~lem la tàcita promesa que bro}.J.ava de un dia entre les millors agr~pa- Aquesta sessió, que forma part del cicle extraorüinari corr~eoo­ ratiu dol 50è aniversari del Palau de J..a Ióisica Catalana, fou celebrada a la Salo.. el ' audicions; os veié esplèndidament cortcorreguda i hi assistiren reJ.lcva:r.').ts personal i tat s del nostre món artístic i social. ::r.:. N O T I O I l!,JLI JOVEN!VOLA agroeix amb la força del seu entusiasme la brillant col.laboració do tot s els amics i set:;"L'lidors de 1 'obra do 1 'Orfeó Ca.t a l~ quo han respost tan ge:r:tilment a la nostra crida :per tal que aquest numero eAtraordinari commemoratiu del ~inquantenari èel ~ostre Palau tingués 1 'interès i J.a iTiportà.."'lcia que mernix la magna efemèride. Sense rogatcix d'esforç i guiats pel mateix amor ~uo ens hi porta a nosaltres, han vingut a la i~timitat do ln nostra Secció Choral a tra vós d 'aque sta publicació, a porter-nos lu ::;eva pc.raule. amb tota la sim·patiu i n~fecto que els mereix el nos~re incansable treball, por m~ntc ­ nir-nos fidel s 8.1 llegat d'aquells homes que ara fa cj nquanta, anys vestiren ol nostre Palf'.u i que avü.i aub gran joia com:nclliorom. Gracies , amics . La nostra con~nnya Carme Pcdrola hu astut sotmc~~ o. una delicada operació quirúrgica, de la qual, gràcies a Déu 7 ja va refent- se i m:i.J.lorant. Ens fem ressò del seu sentiment en veure q'le no LJOdrà estar entre nos~tres, prcci2ame~t en aquests dies de les audicions de la "Passió", després d'haver estat una f i del assídua als assaigs . i~b tot, en esperit catarà amb nosaltres i nosaltres amb ella, perquè en l ' escalf de la nostra gercanor hi trobarà t~~bé correspost el seu sacrifici . Pro era~~r.t serà anunciaèa la pròxima Sessió Cultural dc JOVEIITVOLA. No ens és po~~ible encara ant~~ciar intèrpret i pro~a~at Jcrò tenim la bortesa que desvetllarà el màxim interès i que mere~e r~, com semure , el vosure càlid acollinent . .-----oO o- - - -