Litúrgia popular nadalenca, per Joan Tomàs; El nadal i les herbes del pessebre, Emili Jové; Gall, neules, torrons..., Jordi Salvat; Costums nadalencs, Joan Amades; In memoriam; Activitats; Secció filològica per Piguillem; Noticiari
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
- 591 JOVEH!VOLA. = =~~=============:=== Desembre del 1958. ·r En apropar-se ei Nadal, el naixem~nt del Crist fet Infant per nos- saltres, ens és plaent de felicitar els amics i companys que en aquestes diades cantaran l 'n.AJ..leluia", el missatge esperançador. Nadal és, entre altres coses, amor, renovació, pau, punt de partida d'una vida nova. Déu està entre nosaltres, ha nascut en la nit de meravelles per portar-nos joia al cor. Les nostres cançons, com un pessebre espiritual, facin més intensa l'alecria exultant de tots f I també, en la nostra gran família de l'Orfeó Català, volem que el Nadal sigui una cançó que ens faci a tots més germans . LITúRGIA POPULA.."1. NADALENCA -------------------------- -L'Adoració dels pastors representada dintre de l'EsglésiaNo pourí em pas imaginar-nos un Nadal sens cançons, · sense música, senoe pessebres, sense aquelles figuretes tan evocadores 1 entre les q~als sobresurten les dels pastors. Els pastors, que, per voluntat diVl.na, v~n tenir el pri vilet;i de conèixer pr:i.mer quo ningú el Naixe1¿1e11t d~l Salvador, han adquirit, a través del temps, una gran preponderanCl.a en aquestes solemnitats~ I així, veiem que no solament s'esmenten en Bairebó totes les ~~nç?ns :po-pulars tradicional~, sinó també en els textos dels cants liur¡g::t.cs J_ en els Evangelis d aqueats dies . Eren e;Gnt senzilla, gen.orosa, homes de bona voluntat que van co, neixer Ja pau qu-3 1 'àngel 'els anunciava . L'Adoració dels pastors es descriu en nombroses cançons tradicj~ nals de tots els paisos. Mol tes d'entre elles es cantaven ja durant les repr9sentacions que en l'Edat Mitjana es feien la nit de Nadal dintre de 1 Església, les quals han estat realitzades fins a principis. d'aquest seg1 e. h em ~i Co~ ut a recopiladors i investigadors dc la nostra música popular, 1~ sort d'anotar les cançons que intercalem en aquest tre- - 592 ball, les Quals han estat cantades, fa alguns anys, p0r un pastor que havia pres p&rt en les reuresentacions litúrgico-populars de l'Església de Vallbona del Penedès . Aquestes representacions tenien lloc, amb peti tes variants, e. tot Catalw1Ya, especialment als poJles que es dedicaven al pasturatge . La versió més generalitzada ere. la que descrivim a continuació: Els pastors es reunien a la plaça del poble, davant de 1 'Església. Anaven vestits amb les seves millors galeo: samarres de pell d 'ovella, sarrons de bono. qualitat (nous, si era. possible), barretines llargues amb llaços a la punta i al doblec , esclops clavetejats per tal que en trepitj ar el terra sonessin fort, i un bastó o un gaiato alt adornat amb flors bosquet~~es. El majoral portava. un anyellat blanc, el millor del r8.me.t, que esteve c..dornet amb cintes i tenia les peüngles i les bu::yes pintades amb purpurina daurada; sobre aquestes solia portar-hi clavades dues llar0ues espelmes, trenades ent~e s i, l es quals formaven una gran candela. Era costum que una pastora acompanyés els pastors , la qual tot passejant-se per 1 'Esglésie.. feia veure que filL.va, durant la repre ... se:1taci6. Dintre del temple, els pastors es situaven entre la porta i la pila de l'aigua beneita, i espe~aven l'anunciació de la bona nova~ Estaven en silenci fins a l'ofertori de la Missa8 En aquest moment algÚ cantava les dotze des de fora, encara que no fos l'hora exacta .. Aleshores un pastor tocava un~ bella melodia amb el seu flabiol. Tot ·seguit es nentia una veu que des de prop l'altar major anuncieva el Naixement del Hon Jesús. Els pastors començaven a moure's, parlaven amb veu alta i exposaven els seus dubtes:·la pastora i el majoral deien que havien vist el Nadó, del qual feien tota mena d'elogis i asseguraven que era formós com un sol. Els pastors, ja convençuts do la veracitat del fet meravelló s es disposaven a emprendre la marxa cap a B8tlem; l'altar servia de cova. Aleshores sor~a l'incident del pastoret escèptic, el rabadà; que no volia doner credit a la fausta novao Ajegut sobre una màrfega, prop la porta de l'Església 9 ronsejava i no volia anar amb els altres. Llavors to ·~ s cantaven la "cançó del rabadàtt, i ell, des del seu lloc, feia les conegudes respostes. El rabadà no acabava de deixar-se convèncer amb aquesta cançó; en necessitava una altrà més commonitÒriae A la fi, el vailet es convencia, abandonava la seva màrfega i anava amb els seus companys a adorar 1 'Infan·~. Però abans de dirigir-se cap a l'alto.r 9 els p~stors demostraven la oeva ulegrino Fent repicnr fort els seus clcvetejnts esclops, ballaven ol voltnnt de l'anyellat, el qual, espantat, volin escapar-se i feia sonc.r l'esquella. o La ccnç6 t1Tunc que tan tunci1 era una de les que s 'uti litzaven por o. aquesta. dansa; els pastors l a contaven tot bnllanto Després de la dansa, es posaven tots en fila, darrera el majoral pastora, i es disposaven a emprendre la caminada. Feien veure que .J.a JOrnada era. molt llarga i que havien de caminar mol t . La distanclo. entre el cancell de 1 'Església i 1 'altar era relati V['Jllent curta i o.viat s'hauria acobct el camí~ S ' ingeninren un siste~a per tal d ' allargcr-lo: els caninants feien un moviment de vaivé sense moure's de lloc: tres passoo cep endavant i dos cup endarrera. nientrestant, els pastors no parcven de cnntar. ~ 1~ La ccnç6 és un~ v::-.ricnt molt rem-:rcable de liLes dotze van tocc.ntu, - 593 - amb més riquesa melÒdica i rítmica i sembla que si~ui totalment diferent • . Cantaren també una glossa sàviat:J.ent concebuda de la melodia gre¿;o-· riana "Adeste Fideles 0 , interpr etada a una, a dues i a tres veus. Es un exemple ~otabilíssim de co~ el poble harmonitza les seves cançons per tal que tinguin més relleu. En el fragment a dues i a tres veus, fa la melodia principal la segona veu, i la primera car1ta U'la melodia superposada a una' tercera superior . Intervé després la tr-rcera veu fent un pedal sobre la dominant i resolent les tres veüs sobre l'acord de tÒnica . Entre estrofa i estrofa, s'interpretava una tocata de flabiol. És una originalíssima variant de "El noi de la mare " , e..rn.b ritme viu i aire de dansa. · Quan la comitiva arribava a l'altar major, el majoral oferia el seu anyellet al Diví Infant; la pastora, un formatge, i després cada pastor lliurava la seva · ofrena i feia l a seva orqció . De retorn, s ' ini ciaven de nou els cants, i en arribar al lloc de sortida s'acabava la representació amb un ball, dansat en cercle, amb un gran guirigall i estrèpit de panderetes, simbombes i repicament d'esclops. · Deoprés de la Missa p . els qu'e havien pres part a la representació es r~unien a la plaça, i davant d 'una taul a ben parada es menjaven tot el que havien ofert al Nen Jesús . Hem dit que a Vallbona a~uesta Adoració dels pastors es representava enc.ara a principis del nostre segl e . Aquesta era, doncs, la rorresentac ió de l'Ador2ció dels pastors, que es celebrava en recorctança d'aquells que vari tenir el go ig de veure i adnrar allí, a Betlem , el Salvador del món. JOAN ·rOMÀS Bibliografia: J. Amades: Les diades populars catalanes.- J. Romeu: Les nadales tradicionals .- J. Llongueres: Cançoner popular de Nadal .- Maria de Bell- lloc: Ll egendes catalanes. EL NADAL I LE.S HERBES DEL PESSEBRE ~----- ---------------------------~ En atansar- se l es festes nadalenques, les nostres muntanyes prenen aquel¿ caire majestuós de grandiositat que ens augura les grans diades que s apropen. Mireu, sinó, el color e·special que tenen .degut, potser, als dies curts, a les boires, a la pluja prima i també a les primeres neus que comencen a cobrir-les amb el seu mantell.blanc i insinuen la pures!3- de 1 'Infant Jesús . · : Si volem fer el pessebre, hem d'anar a la muntanya on trobarem t?t el que necessitem per a adornar-lo: branques d'una verdor forta i v.tv a, ~alcrat l'hivern, i tota mena d'herbes. Les trobarem als cims, a 1 es valls i torrenteres . En el pessebre de casa, el boix i el bruc, amb la seva fulle ta a~~ verd,suau, poden servir-nos de pollancres; el galzeran i el boix grevol9 duna verdor · forta, ens hi donen aquella grandiositat de la nru.nttanya. I la molsa, 1 'herba preferida, es transforma en prats i gleva gec.... q ue serve·ixen · de pastura i en els quals ela pastors fan resso- ~r~l seu flabiol, tot dirigint la seva mirada vers los carenes. T~~- e ha altres matolls de diferents menes que són apropiats per al · pes- - 594 sebre, com les branques de les cireretes d'arbós; però són preferibles el galzeran i el boix grèvol ben florits , ja que len seves boletes vermelles animen i alegren el pessebre que ens omple d'una gran espirituali tnt . Jo recordo, encar a, quan construí em ol possoòro a casa. Nosaltres ér em petits i fruí em de debò. La nit do Nadal fèiom grans cantades , i quan 1 'Infant J esú s j a havi a nascut , anàvem a fer rajar ol Tió, que os~ tavu tap~t amb un muntell. Quan ols nostres pures jn l 'hnvion pr opnrnt, ono o ri d~von i ormut s d o grans best ons ontrèvom ~ 1~ seln on es trobcvn · el Ti.6 ; c.bn.ns, però~ haví em dc rcoitnr ol Poronostrc quo ós com segueix: · no stre dol Tió, bon Nn.d~l quo Déu ens do era vénen festes , festes glorioses, doncs cur iosos r enteu els nlat s , renteu el s t i nells que Nadal ja ve ; tor rons d ' avellana, torrons de pinyó raja, Tió ••• r aja, Tió ••• « ~1 Pnr o Després do donar-li f ortes gar rotades, aixecàvem el mantell. I , en voleu dc l laminadures i altres object es Ï Totes aquestes tradi cions nadalenques del nostre pobl e haurien d'ésser continuades. Actualment tamb é s' acostuma a fer l ' Arbre de Nadal, que és un avet que cal anar a cerc a r al Piri neu. Però, r espectant l'opinió d 'uns i d'altres, ens sembla que potser no encai xa pr ou bó amb l os nostres tradic ions o Cal, doncs, mantenir aquel l a d evoció por ol pe ssebre quo tant ol cnostres festes nadal enque s. los gra ENJI LI J OV't. GALL 9 NEULES, TORRONS ••••• Per Na.dal, cc.d:?. ovella o. son oorrt1~ ~~ , diu el refra ny, i per · aixÒ ol poble c.mb l a sevc innc.t c. intul:oió invent à l' csmontc..t refrcny, perquè comprèn lluo on di::td['. to.n sonyo.l;>.dn , en f os t n t en grossn, tots els fo.milio.rs s hon de reunir, per tal de col ebrn.r-ln en comunitat. 11 I Ós eixí, perquè la nit dc Nndc.l ós ln nit més bcll2.· dc 1 'eny; té perfum d'encens i placidesa d'amoro ts la "nit més bella, més musieaJ., més flamejant !" ••• Les estrelles sembla que iloluminen més, i el oJr de tots ols cristians s'exulta de joia, L'aire fresc d'aquesta nit porta olors do litúrgia i un clam d'esperança s'esbargeix arreu, arreu: 11 GlÒria a Dóu en les al turcs pau a la torra als homes de bona vo9 i lunta.t. u Com que és una. festa extraordinària., forços8.mcnt s 'ha do difc:;.'onciar d'una manera ostensible de totes los altres, i és por aquest motiu quo la manduca hi figura d'una ~anera brillant. ,, L, a:pat del dia ge Hcda.l tan anhelosament esperat per la qui txoJ.la. i tambe pols grans, s he fet tradicional a co.Ea nostra. El gall, los neules i ols torrons els trob~rcm on gnirobó u totes los llars do lc nostro. torro.. - 595 El gall que ha de figurar precisament a la taula en 1 'àpat d'aquest dia, més que un siLlple aliment ha estat co . .1siò.erat a manera de símbol de noble valentia, acompanyat del cen.~oniós ~Jurament del Gall", tan usat a 1 'edat mit jana o Ens eJ>.-plica Aureli Capmany que H el gall erc. entrat damunt de snfo.to. d'or o de plat o., per la d::-~mf'.. de lo. mansió senyori~ o'n tenia efecte lo. festo., precedida cle p::>.tgos q1.:tc o.nu.ncio.voa lc. scvn entrc.do. i sct:,TU.idc. d'escuders que l ' a.companyr.:ven font-li csco:rtn. . Els presents s'o.lçc.von, montrc,ln,d~mc. dipositevn ol goll do.v~nt el sgnyor dol ca.~ toll o pnlnu, o bo d o.lgun hoste il.lustrc que s hi trobes present. El cr.vrülor honorat r.mb o.i tc.l distinci 6, ostr;vo. oblitç·.t a tallr.r el gall amb destresa, a l'objecte que tots els presents poguessin rebre la part corresponent, operació que es veia coronada amb aplaudiments i felicitacions dirigides al cavaller que havia trinxat el gall, relc.ciono.des amb els actes cavallerescs i fets d'armes quo li havien donn.t fama. Llavors el cavaller, a peu dret, estenent amb solemne actitud el braç per dessobre la safata 0:1 estava el gall trj.n.."{at, jurava fer encara ~ajors empreses, servint-se dc la fÒrmula tradicional consagrada pel costum: " Juro a Déu Nostre Senyor, a la Verge Santa, a les dames ací presents i al Gall ••• for tal o qual acte cavcllo.rcsc "o Després cndnscun dols c.!).vo.llors presents, r:m rebre lo. sovc.. J?C.rt, feien igu::l.lI!lont ol " Jurament del Gall u , mentre lo. d~mn quo 1 hc.vin portat pronin notn dc l'empresa anuncindo. pol c~vnllcr, convertint-sc on jutgosnc i àrbitre por o. exigir el compliment dol quo hnvin jurc.t, i a aquest efecte, ondo. un robin unc. penyoro. do lo. domo., ln qucl penyoro. olln roclnmo.vn ol Nndnl do l'any ·vinont, i Ol cnvollor quo deixés dc complir ol vot fot on ol jurament, li orn posfldO. uno. tc.co. cl sou escut." El goJ.l és indisponsr.blo do for-lo fo.rci t. Los mestresses oncc..rrogn.dos do comprc..r-lo procuro.von quo 1 'unimnl " fos bonc. força i', o sia. quo fos vontrude per to.l quo, un cop notojnt, hi c::-..pi{;twss:-:.n mol tos coses. Gon~rnlmont os solen cmplonnr do punscs i pinyons, prunes i cnrn 9 amb proforoncia do porc. L'noto do portar ol gnll a 1~ tnuln és provilogi do ln mostrcsso.. dc ln cnsn, i ln sovn nrribndn produeix gr~n gr.tz~r::'.. entro ols comcnscls. Expliquen, que ós obli5c.ci6 abans dc coillcnçcx n tollcr-lo, pcss~r-so unr. estona contompl"2nt-lo i comçntr;r les seves co.rr-..ctoríotiquos i sobre tot ost;.blir COI!lJ?:l.r:"tcions [~nb cJ.. dc l 'c.n:y c.ntcrior, dol quo.l goncrclmcnt ningú. jn no so n deu rccord . . .r .. . Antigfl..mont ol g~ll del dic. do N::dn.l es soli::-. portc.r el forn por · ~ol dc coure 'l, i d'aquí lo.. di to.. quo ol goJ.l do N:--.df'..l toni e gust dc po., J.. ol pe. BUSt dc go.ll . Les moGtrcssos portf'.von los onorn.cs CC'.ssolcs do.I!lunt dol c::..p i per o.ixÒ oro.. corrent 12. frn.so: ,; .fJC. ccssoJ.n ul cc.p, ja :fa Nadal"~ puix que no era· corrent transportar-les d'aquesta manera ·cn cap altra ep oca dc 1 'any. El gall es rcmv~l8.vn amb vi negre, com més r·ot,ro i espès millor; El costum do romvllar-lo amb xampany, introcl.uidn. c. cc.sn nostre nl finul del segle pcssat, osgo.rrifcva ols nostres c.vis quo no podien cnpir que un vi tc.n cl~r i trc.nspnront pogués nconpcnyur la mcnjc dol diví gall. L' origr:m do les neules i els torrons, pootrcs tre.dicionnls d' o.quos t~ diC.df', és Ycrr.mont llunyÒ.• En cf'ccto, os parln.. dc les neules on ln -· dJ.. r:.d['. dc Nc.dcJ. ol segle :rrr, soeons os dosp"'·nn d 'un.t-. d5_spc~Jici6 dict'"!.dn pel bisoo do Lloid~ l'nny 1168, quo oròono ~~en rcrvidcs n c~dn un dolo seus fomilir.:cs si f' 'louJ os o.l d.inn.r i q fl+.rc u.l oo "'.r . T":~bé el bisbe - 596 d ' U}:-gell ordenà. que als canonges se 'ls servissin vint nm.1les on lloc dc torronso l·Io devien estar :nassa oé de cabals . Així m8.teix, en la diada de Hadal dc 1627, en el J:)alau reial de Barcelona, :·oren so:rviàcs al · llevant de taulc. neules, que costaren " deu diners;¡ ol co:.1tenru... ., També tonen un origen antic els torrons se:;ons es desprèn del text d ' una carta que la rei na d3 Catalunya, trobant - se a Vall adolid, dirigia a l' .Abadessa del convent de Sa nta Clara d o J3orct:Jlona el 28 de nov embre dG 1 ' a:a y 1 ~-53 7 c1i e nt-li: "P el qual ací no hin tal disp osi ci 6? ni sapion a:ixí fe r t orrons com v os al t r es aquí , vos ·L1rec;am a enc nrrego.m • . . nos faça.u fo!' to rrons que si en fin s e b o:ps, l os quals volem a i xí per a. Jonar al Illu str i s simo Roy de Castell a nostra fro.ro com per a nos o ~~ JORDI SA.T.N AT Bib l :Logr·u:fi n : Aurel i Ca pma ny. ?tC 3.lendar i ò:c llecendcs, tradic ionals c atalu:'"les ." costu~s i fes-'lje~ COSTmas NADALENCS. ~----------- - ·--- ..... El dia de Nad al és un dia caritatiu? El bon cristià. s e nt el desig que tothom compart eixi la joia de la f esta i e s dec m1ta a la c~i tat. A pagès, le s families bencsta~ts solien f e r anti gament u na gran pastada do pa, quo repartien a la gent n oc ossi t a de.o Es usual do fe r . almoi n es als asil. i ca~:1 cs dc b o:oeficència, i ols menestrals del vui t cents 1Jarceloní s 'honraven fent asseure a la seva taula on l'àpa t d e r:adal a l gun asilat de la. Casa dc Co.r:Ltat. També era freqüent -de f or pres i d ir l'àpat familiar . a 1.,:11 pobre; 1 'f'Jno en p çrsona li servia ol menj ar i hom li d onava la profcròn.:.. cia ent re -Gots ole comensals.· A Ducs Aigüos fei en c n~~ite.t a tros ~obres, un home~ una dona i un infant s en repr e s en tació do la Sa¿:;rada Fam:J.lie.o A PJ."" <Jixa.na, a.lltigamen.t la mainada anava d o casa on casa font un captiri de codonys i coques., Tote s l e s coqul) s soli en dur el nom dc la noia que l os havia pastades& El diumenge sc~icnt e s fGia un encant ~ la plaça quo donava bon resul tc.:..tt p e rquè molts d c minyo:1 s t eDi en intercs a adquirir l a. cocc. pastada per unu detcrmj. nc.da fadri na . A Vnllbonn. ào l es Mengos, · J.cs noi os van de matí dc cr-.sa on cc.sa cc.pt c.nt t orrons i neulo::; • A P~lau, ols f~drins pos evcn u la plaç a u n c ep p or subj c ct:r pel peu les noies quo no volguessin donetr- los Gstrono.. Tnnbó les naies tcnion un cep p er a ca.stigo.r els nois . Un óssor nndctlonc impor-0o.ntíssim ós ol tió do Tk ..clo.1, ten bon rclo.cio:1c.t amb la mainada, que en fa sorgir ta.ntcs cosef::l bones a dospi t do l2 sevc.. aparenço. do tronc insensible . En nlguns llocs ol tió és prcscntc.t uns quonts dios O.b8.ns do Nadal a la mnino.da i o.quof'tq. on té cura do diferents mo.noJ.'os per tol que els doni un bon rondiuï.ont o A JJeS Borges ol porten a pasturar per prats d ' herba ben bont;t., Per fer - l:i. venir gana, hom l i can-~· a una bella cunç6 ( En mol~s llocs el tape:If r-tmb una manta perquè no,es ref:::-eè.i; car, no rajariao a Ord8.l el posen damunt d un banc o taula. ben tu :J.t i, a bons de preparar- lo, fon retirur la ma.ino.da ru:n.b l ' excu~o. que col purgnr·-lo~ A l~Albnr , quo.n ;jn no vol rp.jar rnés., treu fems en senyal que ju està ucab~t el bon menjar; deaprAs hQ dc cremar poc o mo + C?i '"'. din. finr; a nrr:í bar c. Cap d' .Any, en què torna u r!:..jnr. A Mnrtorel ,_s e.L piquen. . i ,li pret;,'"U.en la vig:í.l::..a i recullen 1 'endemà el seu producte o A Cor1ella es alimentat tres dies abans amb blat - de- moro; a Sabadell . sl s , enmalalt~s, lE - 597 amb fulles, :;. al Vane.rell amb garrofes . A Rupit o.qu9st costun no és domèstic, sinó col.lectiu . El ti 6 és el tronc d ~un gran arbre que hom porta a la plo.çc.. Dessota, els pares hi posen? 1)en embolicades , les llaminadures i joguines que volen fer guanya~ c. llnro info.Lts. ACJ.uests, després d 'h:;.vcr repic et molt sobre ol tió, recullen les presentalles que endu infcnt he reconee~t com o. seves .. IN MEMORIAM Quan fineix l'any i e l uón cristià es prepcrn per celebrar nmb gro.n c.J.egric. les fulgu.rnnts dic.des de ln Puríssimo. Conce~ciÓ de !liuriu i el n8.iXCl:JGnt del Diví In:fcnt, es desvetlle. en nos:-'J_ tres , co~ponent s tots du l'Orfeó C':.."tr!.lÒ., el t1és f':;rvorós record vers les élues :figures s,;mycre::: · d. e la nostra Entitat: I<bstres Lluís tlilJ:ct i Frnncesc Pujol (c..c.s.), que nasqueren a la vidc etern3, precisomcnt·lcs vi[;Ílies d'2.qucstcs festes . Gtü:::.ts per la mn.tciXil fl~mn d'n.m.or, crec.rcn i enfol~L:ir-::n el nost1"'e Q¡"fnó amb la -c1és grn.n i gencrosr. dono.ció del seu ésser i dc lc. ::::cvn volunt'lt .. NofJ~ltres, fidels SO{.,l.l:.dors, que ernmir~­ ll:!ts c.mb ol sr;u cx~rle , ensenyc.nees i esperit cnc sentim co::;'}tiru.l.o.clors fervents clc 1 'o orc. C:-'02.da, els oferi m com e. millor hot:.:::r:::tge ln més piQ tosc prcgèric. per l ' et ern repÒS dc lr~ SCV~ Unima9 i pcrque d3S del COl resin tnr::.b6 per nosaltres a fi que pro:Jseguim o.ob ln sevo. mntcixn arrlides:J. els c~mins del més pur ideoJ. i de la bellesr- infini to.. EN R~CO:a:D.ANQA DE LLU:L S MI LLET ' Als sous néts, Ml! Dolors i Lluí:.:: La mort no ens l'ha vençut el Nestre il.lu.st:ce. Ni el temns, que passa sobre tantes coses, pogué amb- el gerd d'ell, que viu per sempre en la finor de l'esperit de l'aire. Perquè malgrat l'hivern, que encara dura, i els vents cruels i les seguides plu~es · i l'abandó de tot, que és lleig i esteril, la música dels cants tot just comença. Mireu, sinó, que els folls moments s'acuben i la natura ja reprèn la e alma i el s~l despunta amb una r9sa dolça i ve 1 alosa que desperta 1 alba. ANTONI CLOSAS - 598 ·AC T r·v I T AT S SP~TA CEC!LIA. El dia 30 d'octubre, a la nit, celebràrem la festivitat de Santa Cecília, l'excelsa pat:cona de la música .. Laura Núñez j_ :M!! Llul.sa Cort ada ens oferiren una ac;:radable sessió, de la qual guardrrrem un bon record~ Dues po.rts intergaven el programa. A la primera., Laura Núñe~, . acompe.11yadu 9 al piano, J?er M~ LluJ:sa 0ortada, i:.1t~r:tlretà. cançons d. S!! tors catc.ln:ns: ¡.¡La canço de les p:::e[;"Llnt es'1 , de J. JI,:If: o Pla, '~tMar en calma¡¡, de Lluís M!! Millet, "Fes llarga dormido. 11 , de Jo Codina, ilCo.nç6 do lo. firuvr, 'de · :Mompou i "B~lada del mc.rinerrt? de J. Znmacois. A precs dol públic, foren bisades "Mar en calmail, del Mestre Lluís :M~. Millet, i li Fes llarga dormida", de Jo Codina. A la segona, LaUTa Núñez cantà amb una dicció i sentiment admirables 11 La vida arr:orosa d'una donntt, de R. Schumanno Tant ella coru. M!!. Lluisa Cartada, que l'accnpanyuva, reberen càlids aplaudiments .. Fora de ·pro grana. interpretaren 1"Bona ni t 11 , de Rieuann i repetiren un dels fragoents de "La vida amorosa d'una dona.", cle R. Schumann.. , El nombrós pÚbl~c, que omplia totalment la sala Llu{s Millet, resta molt complagut d aquesta vetllada, i desitgem que per molts anys la pUG~em celebrar en la nostra intimitat. To·bs els cantaires que hi ossiotiren foren ob8e<},uiats amb un petit refric;cri. Arn 9 ens cal E:Jgrair ben sincerament ln e ol.labor.:.ci ó que les Srtes. Lo.urn NUfiez i M§. Lluisa Cortnda presto.ren en o.quest acte, i voldríem que no fos lo darrera vego.dQ quo participen en les nostres sessions. Moltes grÒ.cies f · EL GIRAVOLT DE MAIG. Com a un dels netes del cinqun.ntenari del Palau de la ~hlsica Catalana, elb dies 5 i 14 de desembre es representà HEl gj.ravolt de mai~" ' opera cÒmica en dos actes de Jooe:r Carner i d'Eduard Toldrà. Els iuterprets foren: Ro saura, ballarina • • . . • . . • . • M~.. ~-iosa Barbàny ( so_{}rano) Jovita, hostrüera • . . • . • • . • • Anna Ri cc i (contralt) GoJ.feric, seminaris-ta . • • • • • • • • Gaietà Renom (tenor) Por ot de 1 'Armentera, lladre de camí ral 11anuel Aus en si (bar{ to.:1) Mnrc6, servent de l'hostal • • • . • • Bartomeu Bardag{ (tenor) Corbet6, lladre de la colla de Porat • Joan Josep Escoto (baríton) Orquestra simfÒnica sota la direcció del Mestre Toldrà. Sobre aquesta obra ens plau de reproduir en aq~0.stes pàgines ollÒ que el Mestre Lluís Millet escrigué a la Revista Ml-HJical Catalana de l, any 1928: ll L'estrena on el Palau de la Iviúsica d' :..::1 Giravolt de Haig ons ha omplert de f'Oig; verament una revolada del més embriacador; talment una remogLtdu do sangs al cap i al cor. So~~ de primavera fet viure en esc~w per 1.' excel .. lontí ssim poeta Josep· Carner, amb una exc.:.ui sid esa :finísni.~na i poètica; amb una gràcic. i humor, amb una ironin. frescal que enco.ntac Somni de primavera que decora i mae,nifica una mt.Ísicat cxpro~sió justa del poema; música viva, bella, asseny8da i eixerida, elegant, ~oguda i cord ~ mestrívola i sinccrao En CarnGr ós el poeto. consw~~at que amb el Gir~vol no h~ fet més quo ap:lcar el seu penetrant ingeni a l'escena lírica, ~ h( ha fet amb tota la gracia i &xquisidcsa qua són la sevn GlÒria. La mús: - 599 no ~s d'un artiAta tan famós, !li tan consagrat, encara que els fruits· del seu O.X't eren ja del{ cia è.els bons coneixedors de la· nostra música. PerÒ val a dir que amb aquest GiJ.."avol t, 1 '3dua.rd ~oldrà, el músic do l'obra, ~'ha enfilat a l'altesa del poeta i ha saltat do cop i volta al ni vell dolo millors composj_tors do la nostra torra. En Toldrà és un compositor complet, equilj:1rat e::1 tots sentits; Amo de la tècnica i artista do c0r, diu el que vol intorosoant. i clar oJ_ogància. La sovo. música és sonora sense inamb expressa ho i dir sense· amanerament; amb aquesta, la seva última va expressi ós i flament ohrlls ha domostra.t uno s ·grans quo..lito.ts i un gran instint per a 1 ' escena. lÍrica., por u ln. músicc, de tontre . Ell ha copsc.t tota la gràcia dt:ü llibre d'on Carner, tota J. 'clcgò.ncin i exquisidesa, tota la fina humor i ol sentit poètic e És que en Toldrà i en Co.rnor tonen un tcmpcr~ment semblant, ambdós fugen do los estridències; ~mbd6s copsen los h~rmonies dol joc de la vid.<'. i de la natura.. Potser u en Toldrà li man·cn lo. punyc!lt ironin dol poeta, aqucllc. rai t jo. ri::.'..llcta quo npunto. ol ridímü do les coses del m6n i de les ànimes, c.qu,::ül c.grodolç que node.. entre ols besllums d ' uno. f8.nt2.sin poÒtico. i gro..cioso... Lo. n!Úsico. d'En Tolà.rÒ. és eixerida., intcl.lit;c:!t i grc.ciosc., t8.mbé; però té un fons do més bonr.. minyona, d'unc. bonn fc ILÓs in:1ocont i cordicl . :c':s difícil dc trJ.duir on solfes aquell somrís mcliciós dol nostre poeta. Una qual i tat del músic d' ~'El Giravolt de !.'Iaiglf .és la d' interpretar ~1b justesa el caràcter·dels personatges. En aquesta facècia de nit de maig imaginada pel poeta, els caràcters són de rel~eu i bellament contraposn:to: una. ballarina sobtada per un sentioent do misticisme ; un seminarista que amb la bulltd:l primavero.l de les sangs es torna un foll enamorat; un capità de lladres, ferotgement vulgo.rot, que s'ajeu a la pau d'un hostul, i una hosto.lcra que li revé l'antic nraor dc joventut i el doler ò 'uno. vi do. aventurera. Tot aquest bol1u{;;8.mon"tï de carò.ctcJ."'G opoEJ:~ts, tot aquest joc d'unes cl.Gries pnsso.tgcros, que el pootn trn.ctc.. amb un h~or exquisit , ol músic ol plasma nmb encisera nuturnlitat prenent-nc 1 'esperit, la gracia i ols o.cconts m0s curo.ctcrístics. Fn cc.ntn.r mclÒdic~mont ols porsonctges en ols versos d'un lirisme poètic; ols fn co.nto.r a.mb melodia cordia.l, sincera i distingida; els fP. dio.logar omb entona.do. roc i tnció (o. le.. mnnoro. clàssica. tro.diciono.J..) cmb 1 ' accont just dc lc. pr'.rc.ulo. i do lc. situc..ciÓ cmb csco.iont no.tureli tr-.t . Tot plcget n.q.ucstQ. músic o. no és ll2.rl~o.::1t do oodor·nitnt cxtrct:!Cda 7 no porta co.bÒrics d innovador, ni transccndoncics do tòcnicc. inusi tc.do.; no ens porta un llcngnntgo nou ni o.tuJ:dor; os veu que no segueix pc..3 lc. ~odc. del dic., tot i ésser l'autor un jove bon despert. I no obst~nt, c. mida quo c.nou c~col te.Dt us trobeu on un r..mbient do cosn fresc c. rooi:üda. i do primera ma; ni hi copseu ros roscnlfat, cnp forra~ buide.; tot hi és viu, frescoi i, dins unn mesur8. justa do bon gust i disti~1ci6, intcl .ligent, tra ç~do. i umoroGn. ¿ No és un cas cx:tra.ordino.ri, aquest, on un jovr.; mÚGic d un ~an tnlcnt quo viu on c.~ucstc.. Òpocc. do l'ospctcrrnmont do los inc~hcroncics desbordades ? ¿ No demostro. o.ixÒ uno. virtut i un seny, tc.nt m?s , llonbloo com mós inusi tc.ts c.vui dic. entre l'l jovoatut artísti er. ? I D.J.xo pa.ssc. c..mb on ToldrÜ. perquè tó el do do l'equilibri; tó s.ony i cor; un g.t"'O-n toilJ?vrc.mont musicnl i uno. educc.ci6 clÒ.osicc.. filtrc.dc. fins aJ.. moll dols ossos \formnrit part dol i 1 Qunrtot Ron~ixomonttl CJ..uo ell vo. croc.r, sc.' b'~o. d, o memorin les :part i turos dc tots ols qu~.rtotF~ do :Beethoven ) , To" to ta. l empento. do la joventut i és prou humil per cscoltf'..r i sospcsnr tot c~nscll i onscnynnço. dc l ' cxpcriènci!"! dels al tres 7 i finc.lLcnt té cncm"n e, C'Uldor d 'nno. vern f' e on lc. bollc:sn... D' c.q_uostos quc.li to.ts agormnnc.dos, ~ f'.quo~t~. hnrmoniu de bones qu~i tnt s n 'hn sorgí t ln bcllc. músic c.. d' o.quc:Jovo mus~ e, 1~ do los seves cc..nçons deliciosos, dc les seves c0r·posicion .... P er ~cobles, sardanes i glossüs; i sobretot la d'aquesta interpretació ~sca~~nt; viva i notable d'aquest '' Giravolt de Maig'' de 1 'excel .. lont fanasia~re Josep Carner. .... 600 - ·Tots els intèrpre·ts obtint,v.eren un ~an èxit i jn:nt amb el Mos+re Toldrà, autor d'aquesta deliciosa Òpera bufa, reberen calorosoo aplc.udi - mE:nts del nombrós ptÍ.blic que as::;i tí a questes roprosc:~'!;acions. El dia 5 9 Anna Ric ci, I,ig Rosa Barbnny 9 1\·Tanuel Atu:!eDsi i Gaietà Renon executaren, a la prinera part, cnnçons orquestrades dels Mestres Toldrà, Pujol i Millot . La primera part del concert del die 14 anà a càrrec de Gas~ar Cassadó, que interpretà el Concert per a violoncel i orquestra d Enric Morera. Degut que feia mblt de temps quo no havi~ actuat entre nosaltres, ln seva col.laboració en aque~t acte del cinquantenari del Palau de lc. Música Catalana desvetllà un viu interès. Fou tanbé molt aplaudit i ·desitgem poder fruir del ser art més sovint . :Lwrn.:ï. El d:.n 7 de dE:soi:lbre a lo. nit, n.ni vers~.ri de la nort del Mestre Lluís :1illet, tint:;ué lloc en lc. inti!:li tat de la sala d'assaigs un note en recordança del qui fou fundador i director de l 'Orfeó Cnto.là. Mossèn Pere Ribot, ;i~rc de ernn relleu dintre Cc.to.lun;yo., glossò. "L' esperit cristià en l'obra de Lluín Mill et", i ens és plaent de reprodÜir.la seva disscrt2ció; p~rlu, doncs, el sacerdot poeto.: ACTE Un fet estrany, qur:.si mi steriós , esdevé nr2b el contf'.cte de 1 ' homc umb l'hemo: els dies no~~litzen lo. convivència i lcs·v3lors de cnd~scú; és ritunl, en ccrto. ~nne rc., l'amor i el sacrifi ci, la mútua adl:J.irc.ció, com l'amor esdevé monotonia, moltes vegades , en el clos de lo fo:míl:i.o. . Però quun un dels nembres desapareix, de:j.xf' com uno buidor terrible, com un cert esveranent inespcrnt, i nllò que era·normal en ell, que hi comptàvem a 1 'avanç nd a, puja sobtadament de to, s' engrandeix l'enyor de la sGva presència., os rossusci ton det:".lls quasi osbro.v~ts pol tonps, com unn imperiosa necessitat de no crcure'l,desapnregut d entre noanltres; que els objectes i los coses que ell toca ~mb ln seva ombro., nmb el seu pnlp hunà, l'esperin, continul ln vid~ ~l sou entorn. I exciten, aleshores, e~ el nos~ro interior, ln.glovu del r~cord que f~ perdurable 1.~ seva presencia cmt:L"e noséll tres. 11 Si aquest fet estrany, quasi misteriós, esdevé amb la vulgaritat dels homes i dels dies quo s'escolen, quG no esdevindrà en un home quo, en el paisatge de la seva vida, ols seus actos, el sou esforç, és un sobre-normal, s'i~posa , veu, sent i es mou m6s enllà dc nosaltres mateixos, tarats amb la miopia do les nostres foblcaes, perquè una flama Bl. dent l'il.lumina i es sent, a voltes sense ni sospitar- ho, capdavanter d'un poblo, d'una raça. Aquest home és el goni . I ol geni ós tan escàs, que apareix solament cada segle. ·M'imagino - situem-nos a casa nostra - la commoció intensament popular, la buidor de vertigen quo produí la mort de Vord8.guer, tan llig~t espiritualment amb aquesta casa quo ens aixopluga. Mentre visqué a.m'b 1 embria(:.uosa dol triomf do poeta nacional do Catalunya i uní versal al~ quaranta anys; fatigat de llorers, i, fins i tot, per tal quo no manq~ res al geni ; sagnant i víctima do la s eva prÒpia tragèdia; el poblo s h_ via habituat a les valors normals - diguem-no normals - dol gran visionari i contemplatiu. Fins i tot, un cercle d'indiferència, ·als darrers ~~s do la seva vida, ens el foia obscur d'entre nosaltres, poble, ell, membre vital d'aquest poble que croà com un nou sentiment, com un nou lloyat u la pasta d'aquest poble oatalà,,pa agre i dolç e la veg~da; pero quo por .la par..nul.o; -treballosruna.nt facil del poeto. osdovinguo pa '8. .e 601 - de bona xeixa s i acer dringant de l'idioma. Fou amb la seva mort que Catalunya. sentí aques-~~a terr:..ble buidor que deixa. el ¡:;mü d'u:1a raça. I cinquanta si s anys després de la . seva partenç9. d ei'ini ti va d' ent:;::'e nosaltres, se!ltim encara l'escalf, la tebior 9 de lec seves cenares . No se'nA apaga ni s'esbrava. Hi ha com un afany, en nostres dies, dv recerca dc ·la o e"~: a vi teli tat; sou com uns cadelJs quo Fle[,·u.im J. 'olfacte del geni, i descobrir el rastre i el secret de la seva força que roman tancada en 18. tomba . Perdoneu aquest revolt enutjós . Era l'esforç inútil, i l a il .lusi6~ de oi tual' un altre geni, el pare i el capdavanter d 'aquest casal dc l'.p.e.:: monia, el Mestre Lluís Millet 9 i del qual avu.l. commemorem l'aniversari àt la seva mort . Sobre-normal per damunt de nosnltres, xop d'humanitat, veu cantant, a.nb vos altres 9 ·del senti~1errt i les llui tec d' aqaesta ·Barcelona que, segons en _lv!aragall , té els seus carrers pastats amb sang, fou un veritable ponti.fex q1-'.e consagrè. eJ. seu cspcr·i t i ol r;est dels seus braços - tota 1..1.na vida · ·- a la força esniri tuol d.al cant~ en una vida vocacionol 'Oer tcmperai:ll:)jJ":;, cc::J. s". fos un êt~lutinnnt dc nult~_tudso · 311 porth el coopè.s del oD.nt espiritual de casa nostra; i com Verdacuer , s 'abaixà al poble, os féu :poble, féu cantar el poble . L't,n porta el ritr::1e en 1::: forma del vers; l'altre , en la m9lodin ~ Aquest dono.r-se tot a tots, ésser present en tot, en una pa.rn.ula .. ser¡j_r finà a la. mort. ner a noscl tres era. normol que fos ell; era obrÚ. crèiem, d~l ~entro, éoü oi esti@lÓssim habi '!iuats a ésse~ compresos i estir1e.ts, interpretats, cO!!l si ell ens devé:: · d' antnvi aquest amor que ens tenia e J.Ja mort del Kestre , però~ desvetllà. sobte.d3lnent el nostre esperit enà.or:nisoat ~ fa·;;igat de la trEJ.gèdia. de la guerra civil, cotl el s tres apòstols triats a part en l'hort de Getsemaní 1~ nit de la passi6; un~ buidor terribl e plo.nè. en l'aire de Co.talunyao Conp:ro1~~1érem. que desapareixia. quelcom de nos:::ltres matcüxos .. I aleshores, f'.hb el temps, hem remogut o.m1J lo. pela del record les c endres dol Mestree Perduro. el SGU escc.lf; no volem que sigui mort~ el f em vivent ent-l'e o.qucstes po.rets humides del seu alè i excitades por l'àcid i el geet do conductor do lc massa; li volem la vida., l'ànima desperta a l'assaig diari, la batL1ta infe.tigable i cremant · de la febre creadora dc la seva mà; i da.rnunt el f'ar~stol~ finit el cant, com una flama en repòs i preparada de bell nou a 1 assa:1g • Puc dir- vos que qu&si no conec l'home. Vaig tract:::.r-lo breument, ~o~ de pa~.; La pri iDc:n;a irrpressió 9-ue hom produÍ en veure 'l dirigir l'Orels sous ..L eo Cn:~nla, fou ln. d un arbre &lt1.ssim {j;ue mou les branques abranda que Déu dc fl~mc la dc tocat co~ b~aços - a UJ vent int erior, cm braços, dels infc.tigct'ble, innturc..ble, tat tot el que toca . L' agi.li aire terra la de veus les aixeco. que px·oduí 1' efecte d'una tramuntana amunt_; o o. voltes, es repleGc..ven suavíssims, com les ales d'una tòrtoro.. a un 11 so·yto voce" sobrone.-!,urcl, · a un diñleg ò.nima endins. El veig oncura~ no del tot esborra.d.Íso Alt, ossut, vincladís com un vímet, tot ell una flama. quo cnmina i que aunsi li croon ln. co.rn i els ossos, E'.Illb un bigoti OXCito.nt 9 el rostre nroz:ti.nent, ulls o.rdcnts i expres.síus; Ol C;:'..bell esbullat.., Sagur d ,.ell m2-tcix, suoo i enòr~io clhorc.., co.p-ti veclor de messes i o. vol tes info.nt enyorc.àÍsg heus c.cí l home. , No se m'ha esborrat mai més . Era el moment de captar-lo . Era lo. gr~cia qv.e es desplegava i atiava .el foc on 1' ànima i la veu dels can-· ~a~res . Sempre exigent, terriblenent exigent, com·si de la sacsejada è.cl reu gest i del seu esguard brollés un nou món, una terra novao I el recordo, encara, en:la magna concontraci6 dels Orfeons de C~ taJ.unya a l'Estadi de ~Montjuïc, poo després de caure la dicta.dura~ Vaie c~mprendre que orfeonistes i-espectadors- una massa vivent com un pa d entusiasne - foruàvem un cor~lomerat difÍcil d'esmicolar. Tots els - 602 - esguards eren fits en ol I.Tostre r,Jillet. Ell ho movin tot, i es sentia com responsable de tot Pe!'qtw ·totes les veus dels orfeOniEtes de Co.t_g. lunya femaven una sola vou, i, anb el Mestre, una nola ànina. Era com ol retrobament de tot un :poble per la força del cant col.lectiu. :1 Pocs ~esos dospré~ de la tragèdia de la guerra, ens topàrem en el mateix carril, i on el pu...11t que ell baixava a El Masnou, on estiuejava. Per tot Déu vos guard vaig dir-li ar:1b veu recollida: -- Mestre, com va ? I ell, anb l'esguard retut i posant d'amargor, en féu per tota resposta: Ja ho podeu veure, font vida interj_or.· Aquesta exhalació dol Mestre, fent vida interior, quins horitzons no anagava 1, com un roplogar:lcnt dc forces davant la tragèdia g.uc esbravava, do I!louent, tantes d'il.lusions, la continul.tat d'una liturgia que 1 'havia amarat do so~pro, 1 'Orfeó Català, llavors · di ap ers; 1 'onyoro.mont dols anics desapareguts; ols braços encoratjadors, atiadors, ara condemnats a l'ostracist1o~ Les paraules ~ol Mostre, en aquell I!looent i on ol lloc VLÜgar d'un carril gris i asoatic, om descobrien tot ol passat espiritual d' aquosJG 9ran hooc; un passat ospon.i6s d'un iclonl que l:i. cranà, pot dir-so, 1 existè:.1cia, quo donà eontit a tota una vida; <i.uo deixava enrera ol cant matusser i improvitsat delo chors dc barriada. El tacte i l'olfacte del Mostro Millot fou ol do descobrir-nos els grans hoi!los dol cant, ols clàssics de la hur.1ani tat; però el o flairo notanont sobrenatural. I on aquest aspecte, ol dc més rolleu, per a ni, do la scva vida, on Millot fou com u~ sacerdot; perquè elevant-so a si mateix en 1 'ordre dc 1 'esperit, ens elevava a tot s nos al tros; educant la nos·:¡ ra scnsibili tat; despertant ol gust a les millors viandoo dols grans mo::::tros, Por aixÒ s'cntcn8u.Ó fàciloont anb on 1\Iaro.gall, ambdós, fills espirituals d'aquell gran bisbe de Catalunya, quo mai· no tingué por do dir la voritat i que sabia triar ols homes, q_u.o fou ol Dr. Torro.s i Bages. Si 1 'apunt do 1 'home Millot 6s fo ble on la r:J.cva relació porsoaol aob oll; BJ:lb tot, puc descobrir anb D.Ilpli tud 1 'hoL,o espiritual a través dc 1~ sovu obra, que queda por u sempre en ol paisntLO interior do Cntulunya.; do la. sovc. vida, el 'une. digni tat o. u1 tro.nça; dol sou opistolnr:l, roflcx:dcl sou esperit apassionat i sclocto, nob una punto. d'ironia, a ' voltes, c~cc~cionnl. En nqucsts tros aspectes, com un trienglo perfecte, on Millot so ns revola cor:1 t:.n cristiÀ. tot d'una poçn.. Fou un cristià convençut i practicant, d'uno. oxcmplo.rita.t indiscutible. Jo l'havia. vist o. So..nt Felip Neri - so.gre.ri ac la pioto.t bo.roolo~1ino., rJogons ol Dr. Torro.s - seguint amb ·1 'Eucologi do Mossèn Clc.scar - ol vorgonyoso.mont obli-· do.t Mossèn Clo.sccr, quo ens trü.du:í. on entalà d' orfolJrc tots els chornls do Bac~1 ~· lo. ni ss o.~ Fn Millet, que tonia els sentits oberts a la plani tucl d~ la vida, de la lluo i el color, tenia en grau e:liilcnt el sentit de Deu. El sentit de Déu es reflexa en tota 1 'obra do Lluís Ivlillet a través del cant, i dol cant relig.i_ 6s del poble . Són paraules sove s: IlLa normu del cant religi6s cristià, està en la llei d'un cant sublim o.rrelat on el cor de l'església santa des que Ori st ·Jesús la fm1dà sobre la terra. ts UJ) cant Únic, nou en ol m6n.n Un cant, clones, fill de la gràcia, que Vf{ de D?u i torna a Déu. Vénen cou 1 'anell ol (li t els nots de Sant Agust~: nQu~ canta, prega dues vc 1:;ades•1 • I el ?Ics ~re Hi colau, aob to-to. la seva au tori tat diu que: "En r:I:Lllet és 1 'ung:i. t de la nostra à.nir::a col.lectiva. per~ regir l'expres:JiÓ m6s íntiwa d'ella: el canton P'3rÒ en Millet es serveix del cnnt con un uissatge d' upoctol'lt entre el poble. I, finn a11 aquest coire, jo cr0c - creien tots - que el l:Iestro féu un grn.n bé a le causa dc Cc:tulunyo.. Si Mossèn Cinto o.f:irr.1a que Sant lmtoni Ilo.riu Clnret fou ol nillor propo.gc.ndistn. en J.J OlJ.t1lO. cnto.ln.nc., podem dir quo Lluís Millet ho ±'ou en ol co.nt religiós, que Ós 1 'expressió del sentiment nós íntim del Cos 1!fíotic del Crist, de l.'E~it;l9sin.. Ell col:J.prc- ... 603 - ïtiu de lo. ie, la rela nia, sons dubt e, amb el sent it racio nal i in-tu i la relig tó. I en ció intrí nsec a que enpe lta adni rable nent la uúsi ca ra sagr ada liaspe cte diu el bisb e Tor:c as: "Exi steix en la nost a mane ra d'un é cont que turg ia i s'un a en el cult e diví una fórm ula enum ercpurc un~ és que abstr acta. els prin cipi s de 1~ nost ra cree nça, ol de 10.. nost ra fe, o, · ció dels prin cipi s crint i'J.n s, .és ~ dir, el sínb prin cipi s d'un a esco la, con usuo~nont di om, ol Cred o. Mai la suma. dels cia deter r1in: :lda han pogtJ.t 1 'enuoe ració o la sèri e dev eri tats d'un a cièn obst ant, la sum.a dels 6sse r conv ertid es en una obra artí stic a, i, no eraci ó dels dogm es cris prin cipis de la Sagr ada·T eolo gia, la simp le enum ra tll;.Sic al en nans tians , el Cred o cató lic, cons ti tuc:i. x una obra mest calo r do la insp irac ió d'un arti sta de tale nt que escr iu sota l'enc esa ol :AJ..;stro Mill ot, escr icriot ic.na .." Aque st artis tr-. ha esto. t, de fet, inter prot" ..ci6 del 0rod o vint amb lo. bo.tu ta, UL1b ol gest cnpt ivnd or, la f'.. sc.¡;rc..dc.' ho. esta t, dc do la Missc . del Pc.pn Morcc:Üo I con que ln núsic ~Ósin catÒ licn 1 Mill ot ha semp re, instr ume nt oduc ndor on ~nns dc .. l'Es amor q.ue so:i.1tia el Mest re l I t i esta t un gran peda gog en aque st sent har,_ :onia de la vida pel cont relig iós li dona va, com a torn a vital .,ra1 febl e ]lO.t urule sa, sinó hun:a na. La lJ.oi de 1' aoor no dest ruei x la nost prÒp ia exis tènc ia. Grñc it. que l'ele ve, ·l'ed uca, li nguo .nta el ritm e de la i turc. , un tot instr unen tol, i nc.tu rnles o., en 1 'hom e, foro. nnt com uno. part sorr ut del :Mes tre, o a. tes vol fent nés c.tJ.c..ble lc. terr a .. · Aque ll o.'ire e. tr['.Il spt". rènci a sobr ouno. n.ven none nts d'un nal huno r pass atge r, coo c.ua.g c, lc. cnrn , no ens inte rl['.tu rc.l, inte rior , descOJ.'lcgudc. dc nol ts ! L 'hon la pols . El quo qued e, u rnen resse n; s'osv o.cix on enll à dol tcnp s; retoriu os dosp logn , rogn les ~uo i perd urab le, 6s l'esp erit , que, con un ro que sent o intc rscnp feixe s ospi rituc .1s do l'osc l:ove nido r. Por n.ixo , ogut i reve rent , con si l tol conn prot~r un 1:10tiu del Most ro ~.'!illot, esco O.lún n que os tro.n snet on la. sovn la r, so~ti fes es fos ell n~toix que foc Únj.c . No on vo. ell nntc ix fl~rw. do lr>.. nost rn è.nino.~ con f orna nt un s; "La nú..si ca és 1 'espo sa virb" inal del escri gué aque sts nots lapi dari dos fact ors a.dn iranist eri de la nost ra· ànin a. 11 I el que adrü ra 9 són furc a treb allo saoe nt, i bles en el seu viur e: és l'es teta de la núsi ca;del e o.nt, cou si digu éssin o.nb dolo r en 1 'entr anya de 1 'esp erit prio i tiu , a la difi cilís sina sig a lo. vir5 ini to.t del priu er c~.nt del pric ornhoc.e c.r. L'altro elou cnt plic i tat del cc.nt , que no és donc>..t o. totho de oop.:: cot! tin pur esti lista seop ro e.dnirc.ble~ .és quo el Mest re se' ns reve la dol quo ell sent , v0u, asti quo age.:fo. ol: trenp per dir-n os ·~·..1.o.tro nats inno nbra .blos o.rnc. Rell egiu , si us plo.u , i e tell do curi o si tat,re ols inso rie a.ssÍd uDDc nt ticlo s, note s na.rg ina.l s i dol ::lor.c nt quo el nost cop d'ul l, hon ende vina. u·1'9 nyor Qdn Revi sto. Music~ Cc.ta lcnn. A prin or seu esti l és fort , El n. pc.rl quo quo os ol nerv i dol Most rv Mill ot el pedr a fogu era, que llen ç: nervv .t? una uica cant ellu t con una pedr a, però Un botó per nost rao Quan espu rnes que pren en en l'esp erit del lect or. canç oner dc Nada l, per a. del parl a del cunt relig iÓs 9 esne nta la forç a u profu ndn, d'nlo grin . ogri el~ ol nés ric do Cata luny a. Diu: fiPcrÒ d'o.l bcnn urct que cl nig noc. Oh, ini! ens o., no n'hi hn. cap cor:: ln. dc Nada l. o. l Con no ho.vi n [l.vor d~ 1 'hi vern fes oscl otnr tots ols cors on prit::l c l'hoa crist iÒ. ! D'e..q uosd oscln .tc.r ln cnnç ó on eJ. din nés clog ro do flor ir 1 'exp ress ió dc lr.. tn rica.. so.bf'. espi ri tunl , con no n 'hnvi o. do ix fet un nin en la mate bena uran ça de la hum anita t en el dia que Déu at del bou i la mula ! hum ilita t, ador at per reis i past ors, ·al cost repe rtor i de Oh, si hagu éssim de fer un recom pte de l'imm ens els nost res dies . ianis me fins cant s.de Nada l, des del come nç del crist prim ers adoqui --s La pr~mera canç ó de Nada l la oantc .ren aque lls pcsto l'nn y flor irà on món, un cop i~ten a Jesú s; i ment re que el món serà flor de} goig més pur que hcn la. és que ó, canç sta anim a hw~unu aque l'a.n y 1912 , qucn entnstD .t,ols home s . " AixÒ ho escr iviu Lluí s Mill ot la plen itud d'ar a; i a cara l esti l de la rena ixen ça no havi a arrib at itat el sou espe rit coroll, a la bona de Déu, exha la amb olor de suav a~uest - 604 près davant el Dobrma. És el senti1:1ent religiÓs - i no pas romàntic -, àol Mesljre que li xarbota pels pels seu.s poru;:;.Dt~ll ~odrj_em dir el \:_Ue escrigui ell mateix parl3!lt de Haydn., r.~a sentiment crtstia de :1aycl:1. - d~u - es demostra directament en els seus oratoris. Ho.ydn scr," urc és el mateix; però, sia per 1 'ar~l!lent de les obres, sia per ésser- conpostes ~n 1 'edat mo.dura, quan el transí t d'aquesta vida a 1 'altra B 'o.lbirr. ja próxim 9 ·sen·· se doixo.r de posseir la frescor i espontaneitat que seceJ.len la_ inspir2..0i6 del Hestre, serven sovint un sentit relit9i6s, uno. dolça {Sl.... avetat 9 un sentinent d'adoració i d' agràí~ent al bon Deu . Sj_ Haydn - continua el r.1estr-o ... hagués estat un escèptic i dissolut, \ln o.rtiota omo.rat de po.ssións ·violentes i amador de disbauxes, ¿ es compren que ·tals obres haguéssin pogut sorgir del seu cor ingenu? ~s per c.ixÒ quo crec quo l'obro. més purn del mestre és la seva obra de cara 1 'esperit religiós del poble. Sempr·e, en leo :Jeves admirnblos l!lelodios, serà pnri dolç i fort - tot 9 però amb un equilibri ou e solar1ent té el o e eret de a seva forca no solament en 1 'c.'3perit de fG, sinó el viure aquesta fe que el farà SOGLlr d'ell mateix, seguint, a través de la monotonia dels dics, la mato:i,xa ruta. Fins i ·tot, quan els dies de la guerra civil semblava quo s'eternitzaven, ell no perd mai aquell llevat d'optirnism.e espirituul en les seves con:posicions. Davant ol nar blnvíssim que ell?iro. i renpira des de la seva. finestra de la llar del :Easnou, ell conpon, a estones, potoer quaai ~b desesma, i el blau fort de la mar li senbl& una pinzellada d'espcraJça que li manté fresca 1 'ànima domunt el ~entae;rama que s'insinua, que Cl,eix, com parteratge de dolor fet cant él. alegria. ts el itcnntari o¡ao.ntis est" de Sant Abustíc Per altra part, aquest gust d'en Millet pel cant religiós de c2.X'a el poble, no li lleva la seva intensíssima devoció d'interpretar, a través de les veus del. sou .Orfeó Co.talà 9 les obres dels grans mestres, · l ' onor a la polifonia.To t s recordem la Passió, de Bach, que fou un escln·ü de fervor i d'entusiasme , que snl tà fronteres . No en va. esmenta quo ifper a volar u la més pura i altíssimo. catoe;oria de 1 .. art musico.l havem d' o.nor a les formes de la polifonia clàssica, cristiana, cutÒlico.11 , : així, po.rlo.nt de Palestrina, apunto. que U la sevn mú::3ica no té la potencie de B·:J.Ch, lo. seva grÒ.cia oegur2.ment no tro.spo.son lo. de Kozo.rt; és evident que no po'rtc.. el trasbt:.:is de fonda. humo.ni tat de lo. de Beethoven; però té 1..1.n do per sobre ò. 'c..quellcs fortes co.rc.cterístiq-..v~s, el clo especicl ::!. • subtil de lc. pura. oro.ció: l'orn.ció freser..: del toc de l'amor o. Jesucris·~, de la di vinitut c~o:rosn, en oblit complet de tot o ul trc. cosa; de quimera o angoi::n, per llunyana que si.~i . És 1 'oració pura en u..":la forma la més perfecta., En PaJ.estrina - éiiu el :&iestre - jo. veic; la influència directe personal d'un sant, del sa.."1.t de 1 'alegri a en Crist, de Sa:>1t Felip Neri, amic i confest·or de Pterluigi . Escolteu un Adoremus del ~.~estre i us farà 1 'efecte que us trobeu davant el Santíssim . fi Més encara: En Mill et era 'un fervent enamorat del cant· oficiaJ. de l ' Església, el gregori à, i'" èn aq_uest punt, era una auto ri tat .. Mireu quin concepte bellís.sim no li mereix la melodia g:r.ecor:i.n.na. Diu~ i 1flo hi ha m:.l.sica més lliure ni més amorosida; més lliure i més austera. És 1 'ànima oris ~iana quo respon a ·l a crida de Déu 11 • I en M·i llet, qur:; sa.~ el dentí s~brenntur<J.l de J.'Església a ~ravés· de la seva act-Lvitat salvJ.fica de 1 home , en fa aquest elogi amb relaci6 amb el cant grocoriÒ,g '1l'Esglósia tot ho santifica, tot ho torna e. la llei primer·a d'amor al Creador: ae les , restes dels cants de la Llei mosaica, do les canticeles del poble paga, gel ,cant de los dis-panxes dols sentj_ts del pac;anisme, ella en prongue 1 ~scorça, li dona el buf do 1 'Eepcri t ParacJ.et i on féu la eanç6 san~ a~ autentica àe la. Crist i ani tat ". Sembla un doctor de l 'Esglésie.. Dir.Leu que parla. el Bisbe Torr.J.s . L ' o briuguesa interior que sent per la melodia grocorio.na el :fa inexhe.u.rible en aquest temo., l i eixc..mplo. 1 'ànima i li eleve. els senti ~s, ., - 605 - fins a afirmar que n el cant gregorià. és la veu de 1 'ànima enamoradno •• ts un cant únic que no s assenbla a cap més; ni el cant dels grans ~e­ nis de la músic o.. Aquest cant és més que un art: és la gràcia de Deu f et o. mel odi an • Recordo, quan estudiava jo al Seminari que un dia invitaren el Mestre a una sessió de cant gregorià. Accept~, i nosaltres ens preparàrem bé fins a l'esgotament. Ens escoltà compla~1t, i, en demanar-li parer sobre la impressió que·li havia produït, ens digué: Nois, ho heu · fet mol-t bé tècnj_cament bé., Tot perfecte . Heu po nat esforç en la nota, 9 sentiment. Ha estat un gregorià on fred . No cal dir-vos però li mancava la cara. de pomes agres de tots nosaltres, durant vuit dies. La lliçó era de bon mestre. El tercer element per tal de refer i emmotllar definitivament la psicoloGia, el nathO.§. d'aquest gran home i artista, el constitueix, al · meu juÍ, el seu extens epistolari, que és una meruv ella. Vaig parlar- ne, fa temps, en un breu article inserí t a JOVEN1VOLA. Crec g_ue quan desa·~ pareguin les noses que ens entrebanquen per tal d'obrir amb amplitud la finestra dels nostres horitzons, l'epistolari del I.:estre Millet, serà una sorpresa. ~'home espiritual, cristià, hi és amb tota la seva força. Per a tot'hom deixa caure una go-'Ga de bà.l.sam del pensa<.lent de Déu, la simpatia pel Crist, la realitat inefable del Dogna; la pregona bellesa exultant·del misteri. I, com sent l'Església 1 Com s'identifica amb la li túrg:!.a, q\1-e és la teologia del poble 1 En cada lletra, és pare i mestre, i germa, que parla; cada lletra té 9 a voltes, com un ressò del Sanctuso Un pes d'humanitat, de tinta de sang i sempre fresca, encercla tot 1 'ospistolari. Gràcies al gest dol Mestre Lluís i;JB . dec la fruïció d'unes hores inoblidables ~uan em descobrí, i om lleg{ amb veu càlida, emocionant i continguda, 1 epistolari del seu pare~ El pare parlava per la boca ~el fill. El fill era com l'encarnació del verb de+ pare. L'Església, a Catalunya. no agrairà a basta1~ent 1 'aportació d'a: quest gran esperit de la pregària feta carn, o cant elevador de pregària, Perquè el Mestre fou un conseqüent com a cristià en tota la seva obra musicaJ.. L'apunt q_ue féu en Renart del Mestre en el seu llit de mort, i que el Mestre Lluí s M~. serva, com a relíquj_ a, en el menjador de la seva llar al pis de l'Orfe6, sempre m'ha fet la imprcssi6 d'una arrel adormida, com a l'hivern reposen de la suva les arrels, tot esperant la saó cle les neus i la ~rim:J.vera. Aquesta arrel del Hestre en el seu llit de mort és tot un s~mbol . L'arbre en el centre del jardÍ dels nostres som~is, mér pur que els de Verlaine, espora, en l'escalf de les cendres, la nova primavera, ara oculta, i que farà sentir la eal .lierufin de les seves branques, l'albÚmina do la seva verdor esperunçadgra perquè · l'alimenta la frescor d'una pluja espiritu~, empaltc.da d eterni to.t, i quo farà ret'..litat el somni on ln. joia de viure per a sobreviure a un més elt ·viure~ PERE RIBOT, pvre. ~ SECCIÓ FILOL~GICA ----------------Cal parlar amb elegància - Senyor professor, la GrisoldtJ. està f'xc.ludo.fl. • : : > ~ • 606 -. I el Miquel està. ti sonat·". - Es pot saber què és aquest llenguatge, amics ? -Doncs, miri ••• s6n les exp~essions de moda avui. -Certament i lamentablement, el bon gust,.que ha desapare9Ut de tan~s llocs i de tantes coses, sovint el ve~em absent, tambe, en la·manera de parlar de .moltes persones, i no precisement d'entre la joventuto Per això és molt freqüent oir frases com les següents: 91Tinc un "plan'~'~ llpistonutu. "Aquesta música és un ntostón11 .. HAquella noia és una i 1bírria)t. "ts un "tioN de mol tes "penques". "En Joan rn. 'ha engegat un !trotllo" "Ell mateix s 'ha fet un í1 bollo". ~ 1 La Rosó està itmosca11 • "Aquest nen és un itmachotetl. f1En aquesta casa tothom ftchupa del bote1' . t'i Es va armar un 11 follón11 • i d'al tres per 1 'estil, que en aquest moment no reco:::.. .do. - No en faci cas I AixÒ és un argot. - Prot~sto. Argq! és ~1 llenguatge propi d'una deter~inada professió, d un estament, d una cateeoria de persones, etceterao Ri ha l'argot mariner, de la gent de teatre, dels músics, dels deportius; també hi·ha l'argot dels gitanos i de la gent de mal .viure, de 1 '"hompa.i", en castellà, o la xusma, en ca.talà. -Doncs les pcraules que vostè ha senyalat, ¿ què són, bo.r~arismes·? - N'hi ha que ni aquesta condició tenen. Són expressions vulgars i innecessàries per a tota persona culta i que vulgui fer honor a la pròpia llengun, sigui la cnto.lo.na o la castellana. En ambdues existeixen suficients adjectius i nots adients, elegcnts i correctes per n c~ress~ tota mena d'idees, do sentiments i d'estats. - AixÒ jc ós cosa sabuda. - Però ton bé oblido.dao I si continuem admetent i assimilc.nt a la nostra pQrln qualsevol cosa qu~ sembli una modn; si'no posem fre al mal gust do cert os para}lles encoma.nrufes i tots ploG-;.ts no evi ter., lo. dc_g figuració, l'empobriment i una altra decadència de la nostra llengun; ¿ qui la. salvnrè. do ccure novr..ment en una grolleria i on un baix nivell, quo en els dnrrcrs anys he. ost8-t superat, grÒ.cios c~s esforços i a ln intel.ligÒncio. dols nostre·s filÒlegs i escriptors nós eminents ? Com podria tornar a dir el nostre gran cronista del segle XIII, . R9l!lón Huntaner, que el cutaJ..à "és el pus bell del món" ? Cora hauria pogut afirmar l'insiene dramaturg·Angel Guimerà, en el seu discurs a 1 'Ateneu Barcelonès, 1 'any 1895, que u eu totes les brru1~ues del saber, la llengua catalana escalà les majors altures a que podia aspirar l'home" ? \ Com l'excel~lent poeta Joan Maragall hauria nogut fer el seu magnÍfic "Elogi de le par~ula 11 i crear la seva escola poètica ? - 607 Com Mossèn tTacint Ve r 0.o.guer hauria asHOli t fo:':la un:iverst!l, dc gen:i. cle la poesia cat3.lana, pels seus immort~.l:J poeoen èpics fiL' A,! lànticla·i i l 1 Co.nigóff i per les seves inspiradís::::in es poesies totes ? Finalment, si la ller:t:;ua catalan e no ha~<;;Ués posscl. t gal anura, : ductilitat, :perfecció i tots els P.leme.nt s d UllO. veritable llengua, · com hauria estc.t mitjà vúluosíssim de què es Gerviren reis i papes, sc.vj_s j_ so.nts, grnns polítics i logislc.dors ? - En som1üo., senyor professor? quo sempre és oporttl. recordar-nos que lo. nor:~tra llengua té "personali tat 9' i '1 categoria" ? para.ul~s que també. s 'uoon molt avui j_ que crec que no estaran mal emprades en aquest CGA3n - Evidentment, les trobo ben. aplice.des. SeL'lpre, en r)arlar o escriure, haveu d'escollir els oil}_ors mots, sense, però, rel:iscar cap a la petulància o 1 'èmasi innecessaris; ·conoixen·t el oen'bit exacte del mot i expressant-vos amb espontane:ítat i natura.li tat, amb bon gust· i elegància. Fugiu de les paraules -ordinàric:J i baaò.ogeu, sobre·tot, aquelles que no perta::1yin al nos~re lèxic dcpu:ratc És clar que hem de tenir en compte, també, aQuelles paraules de sentit figurat, pop1..llars o familiars, que pel sou arrelatlient en ~a parla del po-bl8 han estat admeses en el Diccion[..ri, cot1: ;:Aq_ueot es un ~onz~" (que no és eixe1'it); !;AJ. Joan li han d9ne.t11 la lJ:e.u~'' (quo 1 han despatxat, o acomiadat d aleun lloc), o be: En Pere ·ii.ccl cnp de carbassan (que el té buit), mot aplicat ta~bé al qui no aprove. on Ün examen . o concurs, o és r8fusat per la dmnisel .la o. la qual preteni s.') Però amb aquesta mena de 1:1ots cal posar cura a no confondre 'ls an.b ols que hem osmente:t al començament d'aquesta lliçó. Per tnnt, deixeu-vos de llfollons" 9 de nmachotes 11 , de tibírri8:-J 11 i do 11 penquesll, a no ésser que, amb aquesta dnrrern, vulgueu referir- vos a alguna cosa o subjecte que t~ngui " bons palpissos~', que és 1 'aec opció dol mot nenca, bon cate.ln (. penca de co.nsalado., etc.) Per a quo.lificar un atreví t o un despreocupat, on do-terminats casos, ja tenio 1 'adjectiu k~, Voldria fer al. .. lus i6, encara, a una altra tara, endèmica i lamentables què no solane::tlt enlletgeix i rebaiX3. la nostra llengt.'..a 7 sin6 aquell que ~;ateix l a mo.lurao Em refereixo als malparlats i grollers, als renegatres i - pobrets i -, als blasfens. D'aqueots oolo.lts n'hi ha d'incurable~ .. Llur repertori acostuna. a ésser limitat i sor.lpre el mateix, pero vil i ofonsiuo . Contra aquos ta epidèmia havia emprès, anys enrera, una lloa1Jle: ~ abnegHda campanya 1 'Associaci 6 fundada por l,' exquisit publicista, Rv~to Ricard .A:rago (Ivon 1 'Escopt), sota el nom ' 1Lliga del Bon Mo·~fl è Qluna falta ens fa, encara, una obra ensems mOr8.li tzadora i depuradora del català ! En fi, amics: lle~u els nostres bons escriptors~ pouen a fons en llurs escrits i aiXí enriquireu i fareu noble i digne el vostre parlar i el vostre lèxic. 608 - NO T I C I A R I • Ens plau de donar la més cordial benvinguda a Maria Pilar Sebastià, Amàlia Roig, Montserrat Martínez i 1>.1iquela Serracarabasa, que han ingressat darrerament en la nostra secci6 choral. Per molts anys ! Com cada any, el dia de Nadal a la una d~l mi0dia s'inau~rarà el pessebre que ha construït, a la biblioteca de l'Orfe6 Catala, el nostre soci Sr. Pere Serrama1era. La secci6 info.ntil t que dirigeix la Sra.. AntÒnia Sancristòfol, inter9returà algunes cançons nndalenques. Es llegiran to.mbé alguns poemes . No cal dir que tant vosnltres com els vostres fauilio.rs hi sou invitats. JOVEN!VOLA organitza un curset de català, que tindrà lloc tots els dijous o. tres quarts de vuit del vespre. Durarà de gener a maig i anirà a càrrec de Maria Dolors I.lillet . El dia 27 de desembre a la nit tindrà lloc, si a D.éu plau., la tradicional Innocentada. Com cada any, esperem que tots els que hi prenen part ens faran passar una est ona ben agradable. En el número vinent j~ us en ferem una· ressenya. JOVEN!VOLA desitja u tots els seus lectors un bon Nadal i feliç Any Nou~ ~--oOo-·--