Editorial: El joc de l'art; Adéu a Carles Riba, per Antoni Sàbat; La meva Jovenívola, per Fèlix Millet; Un deute de gratitud, per Emili Jové; El poeta de la terra; Blanes i Joaquim Ruyra, per Fèlix Millet; Activitats; Secció filològica per Piguillem; Noticiari
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
\ - 665 - , J OV E N I V OL A ====~========== == === Maig-Juny-Jll;liol 1959 E d i t o r i a 1 EL JOC DE L 1 ART Com un joc, la música té la meravellosa incògnita de la sorpresa. L'atzar del joc ens porta à recerques sorprenents, ine~ plicables moltes vegades. Homés la troballa del secreJli desperta la curios itat del joc. Els infants s'ap~éssen a la incògr~ta del resultat possible, del misteriós dencabdcllament . El joc és retrQ bament, és recerca de noves fórmules, de nous camins poètics. En el joc tots els camins s6n possibles. L'Art és un joc. La música l'ar.t de· combinar els sons d'acord amb les lleis cle la melodia, harmonia i ritme, segons una ·. aproximada definició - ·és talment un joc, que val a dir una incòg-_ nita, una recerca i tUl retrobament. Res més inefable que la tro - · balla del sentit musical, que la satisfacció íntima de la descobeE ta del músic conte~platiu dins d'un mateix) clavant ·del fet de rec~ nèixer la pròpin vivència musical, ín·cima, profunda . Els_ camins de l'art són inexhauribles. El músic, l'artista, descobreix nous ho ritzons, panorames inèdits a cada instant. La visió contemplativa del paisatge es fa inJ.;erior i es traduei;~ en expressió musical.Però el descobriment d'aquest paisatge, d'aquest món d'interioritats que ens ha transcrit el compositor, l'j_ntèrpret, és un privilegi de selecció. Cal endinsar-se pels mateixoo camins, contemplar mateixos panoran:~es, assaborir les idèntiquol? manifestacions ols del :paisatge musical, per a .comprendre tot el sen·cit d'aquest Art su- . blim, d'aquest inefable joc. L'Art - la gran trama dol joc - no t6 límits • .I al;~{, és simplement igual (si sabem jugar b~) descobrir l'encu1rleri i la - 666 - i lo. màgia del. joc hlu.sical en un concert de Bach , de Mozart o Beethoven , intor:::>re·t~ts per Ull de gran artistQt cora., per exemple, en una audició del "Divendres Sant", de "Teresa" o de "La mort de l'os , colò.". El joc no té límits ni socrotsineacrutnbles. Es simplement l'Art del retrobament, de la recerca. El mateix diria d'un dels tron assaies o ~·una no~ laboriosa gravació de discs. Perquè, no obli- déssim que en el joc de l'Art tots els camins condueixen a infinites troballes. , i:.DEU -- A CARLES lUBA La mort no pressentida ens ha ferit. Un grup dels arnies, devotament fidels, hem acompanyat el poeto. Carles Riba en el seu darrer viatge. L'enigma de la mort - ell, el clàssic ! - el coneixia a fons, i en sQbia ~ preciosíssios secrets.Coneixia l'atrac ció de l'absolut, el límit de les esperances, i saltà com un cadell els marges de les nés altes aven~ures. Ens ha dit l'Últim adéu melaneiosament perquè se sentia estimat i venerat, ell, l'humil de tots els coneixements, el mestre dels dics nostres. En la conquesta de .la ~ort haurà retrobat el pr~ mi, el guardó definitiu a la lluita per una gran recerca: L'ab~olu­ ta plenitud. Llançat entre dos mars) vogant entre el pensament i els sentits, entre l'esperit i el cos , la idea i la paraula, Riba deleja l'altra Riba, la Riba més alta de totes les esperançes. · Ell na vist darrera seu aquesta corrua de joventut - esperit i con, àniua i vol1.'21tat - que 1' ha portat a :pes de braços, que lfha plorat amb esper~Ça. I haurà sentit els darrers mots dels jo ves que delitaven el seu mestratge) obscurs, élt:lb vergonya, ressò c1els seus propis mots a un "Poeta mort" "Sempre darrera els ocells invinibles de 1' espera11ça, ¿fins on ha anat aquesta vegada, que no torna? Adéu a Carles Riba ! Adéu al gran home que ha estat ideal i força. d'una. gran generació, i que serà, indubtablement, un dels exe~ ples més esplendorosos de la nostra època. La seva fidelit2-t per damunt de totes les coses . Era l'amic. Aru.ic de leo grans prometences, amic de l ' art i la bellesa, de les ressonàncies clàssiques. I per tant, amic de l'Orfeó Català. Carles Riba es sentia unit conviccionalment a la nostra obra com ho palesà en diferents circ1mmtàncies. Darre~ament amb la seva assistència al sopar de clausura de les festes del cinquantenari del Palau de la l'iúsica Catalana, on ostentà la representaci6 do l'Institut d ' Estudis Catalans. El seu amor reverent i la seva fervorosa admiració per tot el que representa la nostra Entitat, el resumí - 667 - meravellosa nent en u.s.'la ta.n.nka del seu llibre "Del joc i del ::'ocn, que titulà simplement "Orfeó Català 11 : "Que uura em se:nblcs amb tantes veus coui_)osta, pàt r ia) de tanta esperança que aspira per damunt les senyeres ! 11 L ' autor de les "Estances " , "Elegles de 13ierville" t "Salvatge cor 11 , "Esbós de tres oratoris", i el !tngnífi o traductor-re creador de"L'Odissea", tingué darrerament la gentilesa d'acceptnr la nostra invitació per inaugurar l'Exposició del Llibre Català al nostre estatr;e amb motiu de la diada c:le Sant Jordi . En aquest acte inaugural vingué acompanyat de la seva muller, l' exquisida poetecsa Clementina Aròeriu. Amb paraula concentrada i continguda eloqUèn cia, es referí al clàssi-c origen del llibre , a la Grècia antiga, com un miracle profetitzador dèl que esdevindria després, sobretot, el "fenomen llibre". Riba , aplaudit,fclicitnt, dedicà uns sinceríssims elogis al nostre Orfeó i a tot el que representa la nostra obra. Despróss en anical col.loqui, conversà Qmb alguns cantaires a la Sala de Juntes . . De retorn a casa seva, vaig te r.i:!:· el goig i mmens de con versar amb el matrimoni Riba dins el taxi - tal com havia fet també d'anada-. Recordaré sempre amb quina emoció em parlà del sopar a què havia estat convidat, un mes abans, al ralau de la Música Catalana. M'elogià l'ordre admirable d'aquella significativa festa,i em · confessà que davant l'esplendorositat de l 'acte hagué de retenir, emocionat, les llàgrimes. 11 Em sorprengué la gran serietat dels nois" I jo de seguida ""'aig· recordar, en ell, "aquell infant d'ulls bonics" que, e11 els seus soixarrta-cinq anys i davant el marc d'una visió cor prenedora, ~ havio. . de reten~r ·11 una lenta llàgrima taciturna". . . .. . . Ciéme~t-:i,na J,.rò.~~iu, · ·q_u~ hav~a estat deixebla del Mestre Mi llet, em recordavà i bl'l.lalm.ent· ~-a fig¡..:tra senyera de 1' enyorat Mestre. D'arribada a casa sevai- ...~qüestes foren les darreres paraules que em ~i·gué Carles I~iba: "Estic molt complagut. I ja sabeu que sempre estic à .la disposició de '1' Orfeó Català". . Sem1)re dispost, 1' esguard temorenc, el pensament concen ·. trat ,. ül cor com En infant, ens·· ha deixat per un més enllà sortós, . sense ombra ni tenebra. Ell ha sabut encarar-ce amb la mort, tal com havia pressentit feia més de quaranta anys, en v.na deliciosa "estança": "Ulls neus~ closos em fóssiu amb :..;orta de tenebra, i el -rostre esguard girant endins, de cara al cor, portant a la fidel imatge que no mor, i a l'adoració que l'estreny, i a la febre, aquesta· cQneixença tan viva del sentit, tan corporal, però ja lliure· do pattra; la mort·· faria de la bella carn pastura sense que en tremolés la imatge dins mon pit". Carle:::; Riba no ens ha deixat definitivament, totalment. Continua viu, en l 1 esperit, en el missatge, en la significació de la s~va ?bra. Carles Riba ha escrit un sol poema. El poema de la prò p~a v~da. I aru ·ha posat punt final .al seu cant d'esperança i de rec~rca. Però el poema resta, roman com m1 monument a totes les genera ctons. Un monument d'esperança per u una joventut més ardent i rués Sa\~a. Tal com havia escrit darrerament Clem~ntinQ - encara sentirà el seu nom: Tinat Tina? = - 668 "Un poema que s'uco.ba. no fa por 11 • Adéu a. ~~les Riba! Adéu al oe~trc inf2tigable, al filòleg exoertíssim , nl clussic consumat~ ul poeta universal ! Ell cont inunr& el seu iln'lux damunt d 1 aq:uells quo havíem posat en ell lo. nostra. esDerançc . "Seré- un cor dins la. fosca.; p orpro. dc nou n:.nb l' nl bo." • - - . Adéu o. Co.rlos Riba! ANTONI SJii3AT LA MEVA "JOVENIVOJJ.! " ----------------·-·-------------------·------ Quan d'entre un grup de cantaires sorgí la iniciativa de crear 11 Jovenívola", teníem la il.lusió d'iniciar Ul1 ins-'.;rument que servís per a un triple objectiu i per a una ambici6• D'una banda, un mitjà de comunicació constant, fonamentalment entre els cantaires, una mena de carta col,lectiva (ja que -"Jovenívola" ·n o és avui }Jer avui altra cosa i encara en un sentit purament "entre nosal tres 11 ) en la qual tingués cabuda tot quan afecta la vida del nos tre Orfeó, tot o.llò que es parla i es comen·~ a entre assaig i assaig o entre audició i o.udició, totes aquelles iniciatives que_podiencompenetrar més i més . els nostres cc.ntnirc~:i entre ells i ainb aquells quo viuen .des d'un altre punt de vista, però gairebé amb la mateixa intenE-litut, els negUits de la casa. 11 Jovenívola" havia de_ ser, o. mén, un mi"·èijà. d'establir un intercanvi de mú.tua col.laboraci6, esti_ mulo.nt els cantair~s i els amics dol Chor per tal·que es manifeste~ sin sobre tot allò que pugui tenir tm interès viu, i no solament allò que més de prop i des d'un punt de vista artístic i popular e~ co.u e. la nostra ob:::-a, sinó fins i tot allò que pugui tenir un sen ti t més ge:'leral i més obert. Finalment, "Jovenívola", · sempre dintre de la sova :;:.issió actual de carta oberta a tot s els cantaires, ha via de ser un magnífic instrument per o. col.laborar en l'obra de la nostra formeció cultural i artística. amb la :participaci6 d'altres amics amb els quals la Secció Chorc~ dc l'Orfeó Català compta d'una mo.nern incondicional. . TeJ:l..iO. tc.mbé tmn nmbici6 que no.n:és n · trnvés del temps po assolir-sc: que "Jovenívola" algun dia ru:1b més amplitud, i ob tinguts tots els beneplàcits, es convertís en nlguno cosa definitiva. rer urribQr ésser renlito.t ~questa ambició, preciso.vo., p~ rò, que la inj.cio.tiva d'uns quo.nts os convertís un din en la il.lusió dc tots. d~o. Ara, a punt d'acabar-se el curs actual, és bo mirar una enrera! tr.aient els ensenyaments del ens, ·per cercar els ca mJ.ns més ad~ents ·que ens portin al compliment de les nostres finali tats. Primer de tot se m'acut, si "Jovenívola" ha nascut per als cantaires i és filla ~ateixa d'ells, ja aue cantaires s6n els seus iniciadors, ¿quina és la idea que els cantaires +.enen de l'ac, 1 a "?~ s.~ n~ es , e 1 que ells pc~aven, ¿que' cal for pertual , "J o:re~vo que ho s~guJ.? ¿Que cal xcr, sobretot, perque aquesta carta oberta a m~ ca - 669 - tots ells, reculli realment les vibracions dels que componen ta fran família? . . aque~ NinéÚ nillor- ~ue els cantaires per a dir la seva, perquè si "Jovenívola" no ompl1.s ~l seu primer objcotiu, movent l'inter~s de tots i eBsent realment un _complemcnt de la nostra vida orfeònica, deixaria dc respondre a la . idea .inicial dels seus promotors. 36n gra~s els-projectes que os tenen per al pròxim curs. Froject0s di~cs dc l'esforç que en tots els ordres ha fet enguany l 'Orfeó Català, però cal que la i~unió os mantingui viva perquè la realització d'aquests projectes iruiti d'acord amb l'esforç que . es necesoita per a portar-los a la pràctica. . ?or això demanem la col.laboració de tots. Ben entès que la col.laboració · no significa dir qt:te "sí", ni respondr.e 11 amén" o no respondre res. Tot al contrari 9 la col.laboraci6 vol dir necessitat d'expressar els punts de vista poroonals, de manifestar els neguit~ i les preocupacions que es teneh, tant sobre el toma general com sobi:'e tal o qual tema concret~ perquè si "Jovenívola" és per a tots, som tots també els qui~ )Ortant el nostre gL~net dè sorra~ l ' hem cle fer possible, no perquè continUÏ . com fins arat sinó perquè s'acosti, encara que Sif).Ü a poo a poo, o: la reali tz?-c}6 de la gran ambició . del primer dia. . '. · • · E osal tres tènim fe que serà poBnible aco.nsem.t.i.r aquest propòsit perquè estimeu l'objectiu que perseguiu, perb la vostra fe, com la de tots aquells que us acompanyen, ha de ser una fe viva que cada à-i a es renovi, una fe _l)lona de neguits amb contacte constant amb la r~aiitat, que recUlli els nobles afanys de cada dia i quo expressi .el sentimènt ac tots sense ni una sola excepció. FELIX MILLET UN DEUTE DE GRATITUD A vceades E:lS homes; els :pobles .i les tnstitucions sofreixen ouli-to Ql.lan es tracta de mostrar la seva gratitud vers a1til..ma perso:na c:ue s'ha distingl t per la ::;eva obra, per la seva actuació o pel~: seus mèrits extraord:. "lat··is ~ i l'oblit sol ésser més freqUent quan lu persona així des-iï2.C2da t6 un contacte més conti nuat· i m~G íntim amb aquelJ.s a qui pertoca de fer-li palès l'agraí ment, vull dir que llavors és més fàcil dc passar gairebé desapercebuda. I dic això perquè crec que l'Orfeó Català potzcr es troba en aquer.:t cas. · . Hem de reconèixer ben sincerament, però, . qu~ la nostra Junta Directiva ha procuràt :Jempre clonar r:lo:3tres de la seva. reco neixença a tots aquells components üe la nostra Entitat que n'han estat meroix.ed.ors. Amb to-t, crec que l'Orfeó Català està 1)endent de demootrar la sevn gratitud vers una porsona que porta una molt llar5-a i eficie.tlt actun.ció dintre -.de• nostra Secció Choral . .. la .. En altres Associacions he yogut apreciar elemcnts · quc P~ han de~1er-.rotllat una forta a.ctiYi tat i v.na. i'erma constància, però com el cao que tQt.se~t us expocaré, no.n ' he conegut cap . - 670 - En tracta 'd'una cantaire que forma part de l'Orfeó Català fa méo de seixanta anys sense interrupció. Amb una continuïtat sense límits t at"lb una f'ermesa a tota prova i ·· realitzant. una tasca ben profïtoGa per al nostre Orfeó, e lla no ha defallit mài i actual ment encara la veureu en els nostres rcnsles amb tot·a aquella ple-nitud que el bon Déu li ha concedí t per tal d.' enaltir més ·la seva e s timació env ers l'obra de l'Orfeó Català. ·-,.. ~lla. n o ha estat mai el que s~' n diu una fi~~ decorat~­ va (eri él sentj.t d'ineficàcia), sempre .al ·millor servei · de l'Orfeó i en els illOmentG actuals és un record vivent de .là gloriosa vida ar tística i cultural de l'Orfeó Catnlà. Per això s'ha fet creditora l'agraïment, a l'afecte i a la copsiderac~ó dc tots. Cnl tenir present . :e1-: que ella ha reali tEa.t .• A :UH~s de èant.aire, és l)rofessora de solfeig,de la Secció de se·nyoretes~ de la. qual fou tma de les fundg dores; es can de corda de les so1:>ranos i .havia estat t a mbé notable solista. • a em .Amb tots aquest· s antece d-ents.~ .· ja suposo que sabreu a 10 senyoreta Pilar Roca. · .. ,.. refèreix~? qui Ja veieu, doncs, si és cert tot el que he dit i si n'és, encara, d'activa actualment. Ella tn.n1Jé va ésser de l0s que va contribuir a~b el seu trèball a brodar la nostra molt estimada Senyera, i per ai::rò solament, ja mereix el nostre agraïment més sincer. Sí, senyoreta Pilar Roca, ei vostre exemple, la vostra ab negació i la vootra tasca constant i la compenetració amb les nostres coses, fan que tots èls cantaires ens sentim orgullosos de comE tar amb una companya de tanta de vàlua per a la nostra Obra. Confio, doncs, que la nostra Junta Directiva, amatent sempre a reconèixer uns mèrits allí on sónt sabrà tenir en compto l'esforç dut a terme per aquesta nostra modèlica cantaire i farà tot el possible per a tcntimoniar-li la gratitud que per ella tots sentim. EMILI JOVE · EL POETA n~ LA TEF2A ------------------ -- Sempre és d'actualitat remem.o:"'ar la figura gloriosa de 1~os sèn Jacint Verdaguer, el poeta de la terra~ els versos dolcíssims del qucl han estat sempre els més musicats,.pGrquè ells sols ja s6n mtbica pura . L'Orfeó Català els ha cantat i els canta en obres que tenim per immortals . El cicle montsor:.:atí i els grun's poemes del Mes tre Nicolau·. Per cert que ve a tomb recordar que l ' any 1900 , en es trenar- se al Teatre Líric "La mort de l ' escolà", Mossèn Jacint Verda guer, jvnt amb ol Mestre Nicolau i la ~are del Mestre Lluís früllet , va pr~senciar des d'~una llotja el triomcr d'aquesta obra cim . = També recordarem que, en fer- li sentir al pfano el Mestre Nicolau les primícies del seu celebrat 11 Divendres Sant " , el nostre poeta excla.'lllà emocionat : "Això és fer Eva.l'lgeli ••• " - 671 .BLA1~S I JOA~UIM Rl~RA .. -------------------------------------~----- L'anada u Blanes, _aprofitant la s ort ida de fi de cur~, ens ha enca.L1iNl7. a parlar una mica d'UT~ de·ls. homes més l''enresen~ Rüyra·. . tatius de les nostres lJ:etres: Joccp.li.m. C'rairehé ·tothom éone~.x .alc,u....'1es dè les seves obres en pr_2 sa i po.t ser, no tant.s, algun dels seus reculls de versos. En unes i al tres es res1:>ira àl costat ·a' aquella sen:3illesa admirable que les fa et;ttenedores i agradables, àdhuc a e.quells que no tenen cup coneixement literari, una extrema e;Legàncio. de llenguatge i unn · finor espiritual que. colpeix. Ell era un enamorat de Blancs , i la vila, que en vida ja l'havia hOl.:;.enutjat' li ha correspòs d.a.rrerament reproduint en :· pedra el seu nom. ·-· Però Ruyra té per a nosalt:L,es , ~ en'cara, un especial inte rès per la se:. va gran semblança en !!'.Ol tes: có'sès amb el Mestre Lluís Millet. La peculiar modèstia de l'un- i de l'altre, el seu sentit franciscà de la vida que els pqrt,ç¡.va a regalar-se en tot allò que és més delicadament sublim. _·. : El Ruyr~ de _les ".Coses ~erd.gnes'' colpeix per l'extremada elegància amb què sap escriure les r1és variades visions, " les aigües eren tan serenes que la naturalesa del fons marí s'hi trans formava amb febles coloracions", o bé, quan parla del Convent, popa". la "feia l'efecte d'un vaixell enorme enclavat a terra per Ell estimava les c'oses benignes com aq_uell Pare Sadtu"ní del seu llibre, i no tonj.a por que leo "dolçors del clima, les elegàncies de la·naturnlesa decantin els cors a la mol.lície i a la voluptuositat':, i així, segueix dient "com les inclemències i esiJadats d'al tres comarques' ols decanten a vicis tal vegada més feréstecs". La seva por~ pox-ò, tenia un sentit molt :.:aés profund "ah Déu te guard lliri blanc de la Costa Brava! Déu te ~~ard a tu també de perc1re'n l'olor franciscana, pafs dolç i amable". ·Aquell Pare Sadurní que t 'enia unq. "veu feble i entelada ordinàriament", però que "s'obria a. notes_ atenorades" amb "la pell del rostre que se li acoloria com si trans·j)a::-entés una roen·tor .indel s eu exaltament de terior", aquell Pare SÇLdurní que adonant~se sobte es tornà "cendrosament pàl.lid11 , ~ra tu1a mica l'encarnaci6 franciscana de Joaquim Ruyra. Fa anyn, el 1935, ell i el rrestre 1üllet·rebien l'homenatge d'uns milers de joves que creg~eren veure en ells per la ncen va netedat espiritual, que es traspU&vu en la música de l ' Q~ i els escrits de l'altre, i, ensems, -¡;er llur reconegut valer en el món artístic; les dues grans figures representatives del noment . Jo hi era al cost.at d'ells,- i recordo com si fos ara la· reacci6 ·de l 'un i de 1 • a.J.'trc • . L'Orfeó Català havia cantat per encàrrec d ' aquells milers de joves i era a la mitja part en el nostre Palau de la Idt.1sica quo t;_~s dos mest~es Ruyra i :r.lillet rebien :1. 'homenatge dels presents . iVll.llet, damunt de l'entarimat escoltava una d ' aquelles intermina bles ovacion~ que 3ent 1 ' Orfeó després de co.ntar , qua.~ pujà Mestre Ruyra a f.e:."-li coupanyia. A cadascú li lliuraren unes branques de llorer amb t~~a llaçada catalana, i jo, autèntic escolà en aquell moment, vaig dir en nom dels milers de joves aplegats unes parau les d' admiraci6 i d ' agraiment . G72 ~ls dos e:::tuven a la tarima, els c.1os amb aquell bi goti mig cfügut i ja uno. Ill..i. CQ cendrós, més descurat el de Joaquim R.uyra..Millet alt secardí, c.mh aq_v.ell posat senyorívol que el distingia• Ruy:r·a. uno. mica més petit i una ;nica astorat, amb els seus ullets de furo., enveure aquell bé de Déu de jovent que.. aplaudi a dos vells, precisa ment per la magnífica joventut del seu esperit. Finalment, Ruyra s'adreçà a l'auditori, forfollà les s eves butxaques. Recordo qv.e li caigué la b~anca dc llorer, atrafegat com estava, i es V3 mig abaixar per a collir-la, deixant-ho finalment · ~ córrer. I u:na mica. vermell perquè passaven els minuts enmig d'tUl gran silenci 1 i de les butxaques no en sortia el paper que buscava. Per Úl tim, el paper sortí, i amb veu tremolosa llegí el següent vers, oatu= rot d'aquella unci6 que respiren tots els seus escrits: FE Crec que Jesús és Déu, i enamorat segueixo sn no vull saber la causa de res que hagi dictat el cor m' h o diu, doctrina ; ni el motiu sa veu divina; vull creure refiat, cluca la nina, el cor rendit, l'enteniment passiu. Senyor, sóc un infant, · aqu·í em teniu; sol8 vostra mñ de pare m'encamina • • • • . ól Ja sé on em portareu; mes ••• vull ana- hi, vull segUir la remor del vostre peu amunt, B.!'!lunt, fins al mateix Calvari • Eo plau morir en el llit pairal, 1a creu, i mentre l'agonia m'aclapari, amb goig que em ressuscitareu . ~ensaré El Y ·Ter.rJü"e I.fillet se '1 mirava. i s 1 engr:es cava· aplaudint c.l fi no.l, .junt ahlb el públic. "Bonic -deia- boY'..ic ••• " Però, com que lo. Gent continuava. aplaudint, i Ruyra ja havia s~ludat moltes vegoues,el Hestre Ivlillet vn comprendre que era. ell ara qui havia de dir algu..Yla cosa. En avançar-se en acció de parlar, es va fer un gran silenci:R~ ra se'l mirava i I.iillet· mirava a Ruyra i l'av_ditori. De ·sobte, ndro çant -se o.1 públic, digué simplement: "Jo que sóc un escolà, com . els occolans no dic altra cosa que "Amén", i ' gir~nt-se tot nerviós, amb Qquell braç que semblava més llarg del que era, em·ventà a mi una plantofada al bell mig de la gulta ,.que segurament s•cnccn~é, mentre em deia amb aquella bonhomia seva, porò.una ~ica nerviós: ' Noi ho has fet molt bé." Aquella plantofada encara em scEbla que ln sento i us asseguro que ella. no vn f'er minvar en mi ni: una ~J:1g:runn el gran cmor que jo sentia pel · gt~an mestre, i m'ha semblat que ara. que tots plog.o.ts nn~vem també, amb el nostre fundador - perquè ell ens acompanya sem pre -a JUa.neç, on ?:!ilJ.et i Ruyra es ret·robaran, perquè Ruyra també hi serà, encara que no ens ho sembli, era bo de comptar-vos aq~esta anèQ dota que és uha lilena de lligam misteriós entre ells dosy i del qual jo vaig ésser ~! testimoni viu. F. M. ================ - 673 ACT I VI T AT S =================== Concert dedicat al Mestre Antoni -Nicolau 9 maig· 1 . 959 :• Una ·audició d• obres del gra.n :1\ieD-'i.ire Antoni Nicolau per l'Orfeó Català conotitueix sempre ~~ osdeve1ument de relleu ex tr~ordinari . Totes les insuperables creacions del Mestre Nicolau, ja és sabut que. fo·r en escrites expresDament per a l'Orfeó Català, i ell le:J ha estrenades, les ha don.acles a conèixer i les ha fetes adrnirar co;n es . mereixen. L' afort1-:nada conjunció dels tres valors/ el poeta Mossèn Jacint Verdagu.ert el músic Antoni Nicolau i l!intèrpret Or fe6 .,Català, ha entat · u_n veritable miracle din,s l'art choral cata là, per tal que, aquest art digne i noble del nostre poble tin gués un co¿1tingut .propi, una fesomia racial autèntica i no morís mai. ·. El Mestre Nicolau nasqué a Barcelona el 8 de jQ~ de l'any 1858 i, després d'una vida intensa, esmerçada tota ella a la música com a pedagog dirigint l'Escola Liunicipal de I~1úsica de Barcelona., com. a educador de multituds on tant que director d' 0!: questres per e,ll creades, i com a compof.;itor insigne, va morir o. la mateixa ciutat comtal, el 26 de febrer del 1933, vorejant els ·75 anys d'edat. La nostra Entitat, fidel al record i a tot el que deu a l'eximi autor de "La mort de l'e-scolà" i de tantes altres obres immortals," ha commemorat el primer 9ente1tari del naixement del Mestre Nicolau, amb el concert-homenatge q~e. l i dedicà el dissabte, 9 de maig darrer, a la nit, al Palau de la Música Catalana. Un públic molt selecte i nombrós es congregà a la sala i li donà l'aspecte d'una solemnitat, com esqueia a la personalitat il.lustre que s'homenatjava. Sota la direcció del mestre Lluís M~ Millet, en la primera part la nostra Secció Choral interpretà sis composicions del IJellíssim üicle ~ontserratí del Mestre Nicolau: "Can,<¡Ó de la Rosa" "Cançó dels llalli:'adors"- ('s.olista Sr. J . López Esparbe) ~ "Cançó de la Moreneta", "Ca:n96 del Pelegrí", "Salve f.1ontserratina" i "La mort de l'escolà." \alllb el "solo" a càrrec de la Srta. Sònia Albnlnde jo)~ ... i .- . · · ~11 mateix eximi autor foren les obres interpretades en la tercera part: "El Noi de la JVIare", "Teresa" (solista Srta.Laura Núñe·z), ":òntro flors" i "Divendres Sant", el magnífic poema chor.al· a catorze veus en quatre chors? amb ol quartet solista, Srtes~· ·montserrat Salvadó, soprano~ .Anna :Pi, contralt; Srs . ~ Gai~ tà lit>cnom, tenor, .·i. J . López Esparbó. ,-. baix. Difícil és descriure ~oi:n él.locionaren, com penetraren su fo s~s, en la més exceisa de . les inspiracions . Devotament, amb la mà x~ma perfecció, eixiren dels nostres cantaires dominats per la ba tuta del mèstre Lluís M~ Millet; i amb fervorós recolliment ~oreñ escoltades pel públic que, al final de cada obra, exterioritzava la seva emoció amb nodrits i perllongat~ Qylaudiments. co~ i esp~rit endins dels oients totes i cada una d'aquestes bl~ms composicions de lletra i música tan identificades, tru1 - -~. 4 . -u, Moments culminants foren l'exqc.is ida 11 Canç6 de la .Horaneta", que les noies brodaren deliciosat'lent i que call§lé repetir, al final de "La mo.rt de l'escolà", la part i turo. del qual el mes tro Millet alçà davant del públic que, a peu <lrot, l'aplaudí llar gu estona, i, per últim, en ressonar les darreres notes del cor prenedor "Divendres Sant". La memòria del Mestre Antoni Nicolau? doncs, fou dignis simament honorada en aquest concert a través de les seves immar cescibles pàgines musicals, i els set1S intèrprets, orfeonistes, so listes, el mestre Josep M~. Roma, que f é u els acompanyaments amo l'orgue, i especialment el mestre Lluís r!IG. Millet, veieren la se va tasca premiada a.mb els abrandats aplaudiments de l' audi.t ori, :: que el nostre director compartí amb els sub dj_rectorss mest.res J. .. Tomàs i J .J. Llongueres . = En la part central del concert fou donada la Col.lecci6 de "Set Cançons Populars Catalanes"; recollj_des i · hartnoni tzades per a chor mixt pel mestre Eduard Toldrà., integradb. per les obres: 1) "Matinct me'n llevo jo", 2) 11 De Mn.tar6 và.rom venit" 3) "Sota ol pont d'or", 4) "El pnrdal"j 5) "Flor d'olivar", 6) ''Ai minyons quo aneu pel m6n" i 7) "No t'espc.ntis , Alabau" • Orfe6 en Les que duen els núme!'os 2, 3 i 6, ies cantà el nostre audició, i les restants com a estrena. 1~. Les haÏ'liloni tzacions de l' il.lustre Director de 1·' "Or questra T'Iunicipal de Barcelona", mostren la destacada personalitat musical, ·1a· depurada tècnica i tota la distinció que el nest~e Eduard Toldrà ha fet palesa en totes les seves composicions, · moltes de les quals, s6n ja ben conegud~~. i populars.~·- . · El públic · aplaudí merescudament ,c .ada ·c ançó i obligà a rei>etir "El pardal 11 , Ai minyons que aneu pe~ .món" ·i "No t' esparltis, Alabau", aquesta darrera dirigida 1)el mateix mestre Toldrà, al qual es dedicà una afectuosa ovació. == Concert == ==- - = = a Arenys de 7 jun.y .:.Iur· 1.95~ Afectuosament invitat l'Orfeó Català per cloure nmb els seus cants i la seva cordialitat les brillants festes celebr~des pel merití~sim Orfeó Serà¿ic, d'Arenys de ñ~.r 1 que diri.ge~x el Rvnd. P. !;[anual Mê. de Ll.pà, caputxi, Hmb .Wo"tiu del Ci!! quo.ntenari de la sovn ftmdació; la nostra Secció Choral es trns lladn n la cultn i amublo vila, ~1 diumenge din 7 de l'actual= el ~es de juny, u ln tarda, amb tron especial . L'acompanyaren Vil~dc. senyor Vice-President el l)rcs~dent senyor Fèlix Millet, rFl, ~ el Secretc.ri senyor Saperas, junt amb un §l'Up de familiars i acre gats. El mestre Llv~s M~. 1lillet es trobava. ja a Arenys, on havia unat al matí i vn assistir nls · actes que hi tingtieren efec ·te, consistents en una Iili.ssa Solemne, durn..'l"lt lo. qual fou beneïaE la nova Senyera de 1 1 0rfe6 Seràfic, i un dinar de germanor aue .aplegà les autori:tc.ts civils i ·· eclesiàstioues de la localitat i un gran nombre d'o.ltres concurrents. - 675 - Vna pluja pe~sistent que estenguó el seu vel gris damunt tot el .litoral, privà·· ols excursionistes dc contemplar l'encís del mar i dc les plat ces endiumenjades. itTalgrat ..la peti ta contrarietat, a l'estaci6 d'Arenys oren esperats por noubr:ós públic i reproscntg cions d'Entitats amb les Senyeres de l'Orfeó. Seràfic, Choral Santa I~Taria, Chor "L'Esperança" i Secció Choral dèl Gran Casino. En aturar-sé el tren oscl?..ta.ren nodrí ts aplaudiments i després de co.nvia des efusives paraules de benvinguda 1 la comitiva es dirigí al lo cal del concert. · = . . Ern la segona vegnda que · l'Orfe6 Co.tclè portava el souartístic o Arenys de Mor . per b6 que dc l'una a l'o.ltra hnvien transcorregut no menys de ~6 n.nys_! .E:1 nquella ocnsió, 1' o..ny 1903, un senyor mo.ssu protocolari provocà U...'l'lOS incidències pinto rosques, que encorntjGren els bons nrenyenco i l'Orfeó Català uss2 lí un triomf complet dels seus postulats. ~missatge Ln nova actuació dels nostres cnntairos . ern esper~dn amb interès, ja. que Arenys sempre s'ha. distingit por lu seva clici6 ci cant, i l'Orfeó Seràfic, amb el seu brill~nt historial de mig se gle, és un autèntic exponent de l'espiritualitat d'aquella feinera vila. A les 6 d&'aa tarda tingué efecte el concert del nostre ' Orfeó, al Teatre Sala Mercè, ocupat per un molt nombrós auditori, que en sortir a. l'esèonari ols orfeonistes els oaludà amb afectuosos aplaudiments. Sota la direcció dol mestre Lluís M§. Millet, s'intorpr~ taren "L'hereu Riera", de Cumellos Rib6; "El desembre congolat",do I.ln.11 Romeu; lc$ "Set Cançons Populars ·catalanes", del mestre Toldrà., i La s~rdana de les ínònges", de Morera:, ·ii.otes les quals escoltà .:. el públ:ic. amb simpatia ·i les aplaudí.. · .. En l'intermedi, es reuniren a l'escenari-l'Alcal de d'A renys, Sr. Joaquiu Doy, la Junta de l'Orfeó Seràfic i els nostres directius que es trobaven presen~s a l'acte q~e es celebrava. El benem~rit director de l'Orfeó Seràfic, Rvnd. P. hhnuel M~ dc Lipà, amb càlides t cuocianants paraules, explicà l'apostolat que oxcr coix l'esmentat Orfeó i el goi~ quo sentien amb la visita de lo. nostra Entitat, a la qual agra.~ la seva participació en· aquella festa culminant de les Noces d'Or d~;lJ:! Orfeó Soràfi e . · Aeabà fent l'ofrena d'un artístic pergamí que pérp,etnés!él-Peco~d draquelJ.ajornada, i pregà a l'Alcalde .que fos ell qui el lliurés: Així ho va fer el senyor Doy, en·nom de 1'0rfe6 Seràfic i de tóta la pobl~ ció d'Arenys do t~, enmig dels aplaudiments de tot el públic a peu dret. A tots contestà ..el nostre President senyGr Fèlix Millet, ~b u~ breu perb vibrant parlament, com és en ell habitual. Reprê"s el c·oncert, integraven la oc gona part "Bruc i gal. zeran". i "E1 rústec villancet",. de Ll. Me 11illet; "Pregària n ln. Verge del Remei", del Mestre· Ll. Mi llet, i les obres del Mestre Nicol~u, "Cançó de la Rosa", "Cançó de la I·.~orcneta, "· " Salye Montser- · ratllla ", ••La mort de lJescolà" i·"Divendres Sant ". · Totes delectaren .. els: oients i ai..xí ho palesaren amb entu aiàstiques ovacions, obliga.n·t ·a repetir 11 El rústec villancet", ja que no era posoible el "bis 11 ·de totes les composicions, sobretot les que més impressió produeixen sempre . . No cul dir què com a final el mestre Lluís M~ . Millot, Junt amb els cantaires, solistes i Subdiroctors, foren objecte do calorosos i reitcr·ts apl audiments . - 676 - Acabat el concert, els cantaires de la Secció Choral i els nostres directius, es traslladaren a l'Hotel "La Ga.viota", on foren esplèndidament obsequiats pels bon~ amics de l'Orfeó Se~àfic, que en tot moment dedicaren les majors atencions a tots els que tinguérem e l goig de conviure unes hores amb l'Entitat germana d'Arenys de Mar, a la qual desitgem els més esclatant~ èxits en la seva abnegada ac tuació. El retorn a la nostra ciutat es féu també amb el ··tren espe cial, que arribà a Barcelona a quarts d'onze de la nit i tots els ex cursionistes restaren complaguts d'aquesta jornada agradosa ·i memor~ · ble. - - - -. - . . ... XV SESSIO CULTURAL. Anà a càrrec, aques·t~ ve~qa, del conegut. ·p eriodista i gran amic de 1 'Orfèó _Ça. talà, Sr. Artur . Llopis, el· quai desenrutllà el tema "Geografia literària i musicald'Europa". Tingué lloc el dia 15 de març a la nit. Després d 1 una breu presentaci-ó que efectuà Jordi Salvat,el ._ Sr. Llopis inicià la seva conferència• Europa - digué- poss~eix una geografia literària i musical feta . de recqrds·, de fi tes i solemnés esteles commemorat~v§ls d 1 es criE. tors 1 mdsics·. Començà tot segú;ft é~ . s·éu viatge per Euro-p a, -pér .aquelles ciutats on perdura i é·s viu . el:· -~e cord d'un músic' o li terut . Després de travessar e'ls.Pirineus, s .~aturà · primcrament a Marsella i a Montpeller. Fore-n evocades les fïgures d'Alexandre Dumas, Jaume I, el · Conqueridor , i de Ramon Llull. . . Provença; en ella visqueren llarg temps Van Gogh, Emili Zola i . Paul · Gariguin. Tarascó ens porta e~ record d'Alphonse Daudet; ~Maianó, el _de_ Fre~eric Mistral. Ens trobem ja . ~·la A tr~vés del Delfinat i la Savoia, fem ··via cap a Suïssf:l., país pel qual.un · dia o altre h~n passat tots els escriptors i compQ sitors del món, però, excepte -Ricard Wagner, cap d'ells no hi ha escrit gran cosa. Wagner, l'alemany que ha viscut més temp~ fora de la seva terrd, residí durant molts anys a Suïssa. La seva obra en quant a lloc de concepció .és ~és suXssa que germànica. Som ja a Alemanya. Goethe i Beethoven, Schumann i Bach ens porten les impressions més colpidores. Seguint la petjada d'aquests grans homes passem per Frankfurt, Pillin amunt, fins a Bonn. Després d'aturar- nos a Baden-Baden, portalada de la Selva Negra, ens trasll~ dom a Austria, on nasqué el prodigi Mozart. Des d'aquí, pel »renero, passem a Itàlia, país per on gairebé ha passat tot el món. Roma,· Florència, Venècia, Màntua·, Verona.·· Recordem les figures de Cristina de Suècia, de Keats, de Shakespeare, de Guido de Monaco, que se'ns féu interessantíssim a través de la n~ r r aci6 del Sr. Llopis, Alfieri, Galileo, Miquel Angel • •• i tants d'a! tres. ... A Itàlia s'acabà el viatge per Europa. ·. - . '· . Seguidament i com a complement de la sessio·~òu projectat el film i talià "Les estaci9ns", umb música de Vivaldi, cedit gentilment per E. N. I . T. ~ - 677 - No cal dir com agraïm ben sincerament la col.laboraci ó que el Sr. Llopis portà a JOVENIVOLA i desitgem poder sentir la seva paraula en una altra de les nostres sessions. II SALO DEL LLIBRE CATALA. Per commemorar la festa de Sant Jordi, - JOVENIVOLA organitzà com l'any passat el II Saló del Llibre Català, que fou instal.lat a la sala de lec tura de la nostra biblioteca, i va ésser inaugurat el dia 22, ai vespre. ~'eminent Mestre Carles Riba, a qui hem plorat fa uns dies en la seva sobtada mort, fou qui obrí aquesta Exposició. Féu la hi~tòria del fenomen llibre -digué- des dels seus orígens, a la Grècia antiga. En féu l'elogi com a instrument d'expressió i de transmissió de les idees de tota la humanitat; va acabà encerat jant a tots els assistents la lectura i expandiment dels nostres llibres. Honorà l'acte amb la seva presència, l'esposa del Mestre Carles Riba i distingida poetessa, senyora Clementina Arderiu. Aquesta Exposició, en la qual foren també exhibides di-· verses partitures autògrafes del Mestre Antoni Nicolau, va ésser molt visitada i es clausurà el dia 30 del mateix mes d'abril. XVI SESSIO CULTURAL.-Patrocinada per la Casa Aixelà, de cinematografia i fotografias tingué lloc el diumenge dia 12 d'abril darrer la projecció de cinema amateur amb films del nostre cantaire Joan Capdevila i Nogués dedicada als orfeo nistes i socis de l'Orfeó Català. Aquesta sessió desvetllà un viu interès i aplegà una nombrosa concurrència . . a la sala del Palau de · · la Música Catalana. 1 Inicià la vetllada Jordi Salvat amb unes paraules que ens presentaren Joan Capdevila i Nogués com a excel.lent figura del nostre cinema amateur, el qual ha obtingut remarcables èxits amb les seves produccions, que a més li han valgut diverses dis tincions i premis. Tot seguit, el conegut cineista Sr. Joan Olivé i Vagés féu w1 estudi crític de cada un dels films del . nostre company. A la primera part es projectaren els segUents documentals: "Orfeons a Montserrat", "Fe3tivitat" , "Orquestra Filharmònica de Viena", "Un diumenge" i "Homenatge a l'Orfeó Català a l'estadi del C. de F. Barcelona". No cal dir que tots aquests reportatges foren molt ben per l'encert amb què havien estat captats per aplaudits i rebuts Capdevila. nostre del màquina la A la segona part, presentà els films en color: #"Drums", "La processó de Santa Cristina", "Schmelze" i "Credo". Aquest darrer ens portava cap a diverses esglésies romàniques de Catalunya, junt amb les notes fervoroses del "Credo", de la ..Missa del P~pa Marcel", de Palestrina·. Cal remarcar que el documental artÍ!=!, t1.c uSchmelze" és una veritable filigrana en tots els seus aspectes i ha merescut les més favorables crítiques dedicades a un · film amateur. - 678 - En totes les Geves produccions quedaren ben paleses la mestria, la tècnica i l'originalitat del seu autor, Joan Capdevila i Nogués, que foren destacades pel Sr. Joan Olivé i V:agés en presentar cada un dels esmentats films. El públic, ben nombrós com hem dit, no escatimà els seus aplaudiments durant tota la sessió i premià així la tasca i el talent de l'amic i company cantaire. Ens resta · donar, ara, l~s gràcies a la. ·casa Aixelà, patrocinadora d'aquesta sessió, ·els ingressos .de ).a qual . anaven des tinats a la subscripció del projectat monument al". Mestre Lluís Millet. ·En agrair a Joan Capdevila· i Nogués la seva. col.laboració ..a les nostres sessions culturals, esperem tenir. o·casió d'admirar-lo altres vegades • . .. ... · . ·. . . EN MEMORIA DEL MESTRE ·FRANCESC PUJOL.- Durant el descans del concert del dia 9 d'aquest mes, tingué efecte un simpàtic i emotiu acte a la sala d'assaigs, on es congregaren la Junta Directiva, els Mestres i cantaires de l'Orfeó Català per -tal .de fer ofrena a la Sra. Xàntipa Sala, Vda. del Mestre Francesc Pujol, de la Medalla de Plata commemorativa del Cinquantenari del Palau de la Música Catalana • . ;El President, Sr-•. Fèlix Millet, s'adreçà a la Sra. Pujol i li digué que el Consell Directiu havia pre~ l'acord de fer-li el lliurament d'aquesta Medalla, i que pel que ella representava, havia d'·éss"e-r precisament,. dintre el clos d'aquesta sala d'assaigs, que tant evocava la presència i les activitats del qui fou el gerriià gran dels orfeonistes, el més ferm col.lab'orador del mestre Ll~s l'v1illet. Li digué,també, que ella ens ne·cordava i ens feia sèmpre ·present el Mestre i per això li volfem agrair mitjançant ·aquest· obsequi. "Ja sap - afegí el .nostre President- que aquesta casa és i serà sempre la s eva i .desi t gE(m que per molts anys pugui conviure dins,l'escalf i l'afecte d'aquesta gran família, que és 1 'Orfeó Català". ·· .. · ·.. Seg).1idament, li lliurà la Medalla enmig dels càlids apla~ diments de~s cantaires i de tots els qui es trobaven presents en aquest:breQ i emotiu acte. La Sra. P~jol fou molt felicitada i agraí la · distinció de què havia estat ·object·e. MONTSERRAT.- 26 d'abril - Atret pel somrís de la Verge, el poble pujà, enfervorit, la muntanya·santa de Montserrat per celebrar-hi amb tota solemnitat la festa de la Moreneta. Aquest la Mare do Déu: a via bastit un nou pregària monàsti calia donar un relleu especial a la diada de seva casa, al cor de la basílica flamejant s'h~ ltar, pedra de la muntanya, símbol vivent de la i de les oracions del poble. El senyor Cardenal - . . - 679 - ' J Eugeni Tisserflnt presidia patriarcal ment les festes montserra tines. Per a donar més esplendor a la comL~emoració popular de la Mare de Déu, l'Orfeó Català pujà devotamen t al santuari de la Verge, eu romiatge de cants. Després de la missa conventua l que celebrà el Pare Abat i a la qual assistí pontifica lment el senyor Cardenal Tisserant , el poble es congregà davant del santuari. Devotamen t, amb esperit au tèntic de veritable fe, es resà la Visita Espiritua l a la Mare de Déu de Montserr at, que ens deixà meravello sament escrita el Doctor Torras i Bages. Assistírem a la benedicci ó que en nom del Sant Pare ens donà el senyor Cardenal• Immediata ment 1 10rfcó Català, sota la direcció del Mestre IJluís M§ Mi llet, interpret à "L'hereu Riera" i "La sardana de les monges". Davant les aclamacio ns del r.oble i la insistènc ia amb qué ho demanava, s'inicià tot seguit ol 'Cant de la Senyera", que fouentusiàsti cament aclamat, i que el sGnyor Cardenal Tisserant , el P~ re Abat del Monestir, Dom Aureli M~ Escarré i el Pare Abat de Ri poll i Prefecte. de la Bibliotec a Vaticana, Dom Anselm M§ Albareda escoltare n a peu d~et, Foren 1 també, executade s diverses danses populars catalanes, després de les quals tingué lloc una gran ballada de sardanes . No ca1 di~ que l'Orf~ó Català sent amb goig haver portat le ;:: seva cançó als peus de la Moreneta, en la benedicci ó del nou a1_ tar, i haver fet novament palès l'esperit montserra tí que li infongué el Mestre Lluís Millet, i que manté sempre viu• XVII SESSIO CULTURAL.- Tingué lloc el diumenge dia 31 de maig, a la Sala Lluís Millet, i anà a càrrec del Sr.Isi. dro l'í.la.grinyà, el qual desenrotl là el tema "Els Jocs Florals i Mos :: sèn Cinto". . . Ens parlà d'aquesta gran figura de la literatur a catala na, veritable eix de la Renaixenç a i dels Jocs Florals. · , Jacint Verdaguer , conegut popÚlarme nt per Mossèn Cinto, aparegue: per primera vegada als Jocs Florals l'any 1865. Rebé dos ~ccèssits, què ell mateix llegí: "A la mort d'en Rafael de Casanova" "Els minyons d'en Veciana". Tenia aleshores vint anys i causà gran l admiració . "Sospirs de l'ànima" li donà el triomf l'any 1866. Fins l'any 1873 no tornem a trobar el sacerdot- poeta de Folguerol es als Jocs Florals; aquesta vegada amb "La batalla de Le pant". El 74 li fou premiat "Sant Francesc s'hi moria", i l'any 77 La Introducc ió de 1' Atlàntida -,· "Balada de Mallorca" i "Somni d'I sa bel". · · · Fou l'any 1880 quan Verdaguer l'Englant ina de plata. obtingué amb "La barretina " El 1883, la seva "Oda a Barcelona " sortia triomfant dels Jocs Florals. . r ' ' Si bé el poeta Mossèn Cïntd morí l'any 1902, els Jocs Flo- - 680 ralo continuaren premiant-li obres, donant aixi més relleu a la seva glòria. L'any 1903 fou premiat "Lo parc" que fou presentat per un grup de fidels amics. L'any .1925 el Jtu~at dels Jocs Florals acordà premiar-li "El plor dc la tórtora" com a una de les poesies més belles de tota la història dels Jocs F~orals. Gairebé totes aquestes poesies fòren llegides en el tranucurs de la conferència per Emili Vendrell i Jordi Salvat. Per gentilesa del Sr. Ramon Rucabado, en acabar fou admirada l'Englantina de ·plata que guanyà Mossèn Cinto en els Jocs Florals de l'any 1880. · La dissertació resultà molt agradable·i el Sr. Magrinyà rebé els aplaudiments i . felicitacions de tots els que lü as sistiren.: I Concert als socis protectors de l'Orfeó Català . ¡-.. o 13 jun;y 1.959 · Dos c·oncerts hà ófert aquest any la .nostra Secció Cho ral als senyors socis protectors de l'Orfeó Català. El segon es celebrà la nit del . dissabte, 13 del prop-passat mes de juny, a la sala del Palau de la Música Catalana, que s'emplenà de gom a gom. Gairebé com una continuació del concert-homenatge dedicat darrerament a l'insigne Mestre Antoni Nicolau, en el programa d'aquesta nova actuació dels nostres cantaires destacaven obres tan assenyalades com "Cançó de .la rosa", "Cançó de la Moreneta," "Cançó del Pelegrí", "Salve Montserratina'~ i "La mort do l'escolà", en la segona part; i "Teresa" i el "Divendres Sant", en la part que clogué el concert. Les altres obres interpretades, f _o ren: nLes dotze van de Pérez Moya; ·les •tset Cançons Populars Catalanes" har monitzades pel mestre E. Toldrà; "L'hereu Riera", de Cumelles Ribó, i la "Pregàri-a<a la Verge del Remei", del Mestre Lluís Millet. tocant'~, - Podem afirmar qú.~ t'ot a la vetllà fou un" seguit de veri tables ovacions, puix que cada ima de les obres executades pels nostres orfeonistes so.ta la. direcció del mestre Lluís M~ Millet, obtingué una ··franca i fervorosa a'cóllida, e sr.ecialment les excel sas composicions deJ:.Mestre Nicolau, amb el 'bis" sempre oblige.'f de la "Cançó de la Moreneta", · i la "Pregària a la Verge del Re mei", del Mestre Millet, que igualment captiva tots els publica. Els solistes foren els mateixos esmentats· en els re cents concerts i, al final del que ara ressenyem, una llarga ovg ci6 fou dedicada al mestre Lluís MB Millet i als seus col.labora dors tots, amb la qual cosa els nostres socis i amics que assís= tiren a l'audició, feren palesa la complaença i la seva satisfa~ ció en constatar la vigoria, la perfecció i la continuïtat de l'Obra del nostre estimat Orfeó Català. - 681 - SOPAR DE GEm,u rnoR.- El diumenge, dia 14 de juny, es celebrà com cada any el sopar de germanor de JOVENIVOLA, que commemorava enguany el IV aniversari de la nostra publicació. Els assistents al sopar no foren tan nombrosos com en a1zys anteriors; amb tot .ens reunírem una cinquantena ·de comensals, s ota la presid~ncia del Sr. Fèlix Millet i Maristany i del Mestre Lluís M~ Millet. El sopar, esplèndidament servit pel Sr. Anicet Vergés, transcorregué amigablement i el bon humor regnà sempre entre ela comensals. Cap al final Jordi Salvat pronuncià unes paraules do nant compte de la tasca reali~zada durant el curs; féu un brindis a llaor del nostre President, Sr. Fèlix Millet, veritable forja dor de l'èxit obtingut en· les festes commemoratives del cinquant~ nari del Palau de la Música Catalana, i demanà als altres membres de la Junta Directiva, que ens acompanyaven, que fessin palès a tot el Consell Directiu el desig dels cantaires de l'Orfeó Català pe r tal que fos concedida· la Medalla d'Or del cinquantenari al Sr. Fèlix Millet. El President ens dirigí unes paraules, glossant les prQ nunciades per Jordi Salvat, i ens donà consignes i consells, per . tal que JOVENIVOLA continuï amb l'empremta forta i l'impuls reno·vador dels seus primers dies. També parlaren els Senyors Mateu Piguillem i Isidre Magrinyà; el primer llegí unes notes que formen part del present número, i .· ~1 segon s'adherí a la petició de. :;La Medalla d'Or per al nostre President, Per acabar, M~ Dolors Milfet, posà unes branques de llorer als peus del bust del Mestre Lluís Millet, que presideix la S~ la, i el bon amic i soci Sr. Antoni Closass féu lectura d ' una poesia al.lusiva a .l'acte que commemoràvem. x. ·= ==== -, === - 682 - , , ' SECCIO _ FII,OLOGI CA Us correcte de paraules ~oure endavant alguna cosa,en sentit concret o figua~at: "Avançar un peu". "Avançar una idea". "Ell el va avançar cent metres". AVANÇAR AVANÇAl'flENT "L'avançament de les ciències". "Estic satisfet de l'avançamènt del noi en els estudis" AVENÇAR Estalviar diners. Progressar. AVENÇ "Aqu.est any hem fet un avenç ne mil pessetes. 11 "El negoci ens ha fet un avenç(progrés) molt notable'!. COVA · : 'Ç_ayi tat subterrània. "ta cova del drac". COVE l!"ULLEJAR ; FULLET O FOLLEJAR FOLLET LLANÇAR LLANÇAMENT LLENÇAR TAULADA TEULADA TAÇA TASSA TAXA LLIURA LLIURAR LLIURJJVIENT LLIURE LLIUREMENT VOLTERETA Cistell. 41Cove de roba". De full. Acció de passar els fulls d'un llibre. Castellà: "Folletín" . És dolent: fulletí, follet, De foll, -boig, Follejar, o bogejar. Esperit entremaliat i faceciós. "Foc folle.t!' Deixar anar alg~a cosa amb fort impuls: 11 Llançar la pedra i amagar la mà" • En sentit figurat: "Llançar un negoci a prova". En sentit pronominal: "Llançar-se a una empresa,a una aventura, etè. En terme judicial: "Llançar algú del pis, -els mobles al carrer". Castellà: Deshaucio . "Llançament de disc, d'una nau". També: Deshaucio. Tirar a terra alguna cosa per ~~sfer-se'n: "He llençat les sobres, els :pap·ers, etc ." "Això només serveix per a llençar". De taula. Ent<mlat·, entaular-se. Taulell, tauler. De teula. 11 A la teulada hi ha goteres". Mot erroni en lloc de TASSA. Vas generalment de porcellana. Tasseta, tassó. Preu de taxa. Taxar alguna cosa. Unitat de pes."Això pesa una lliura".Lliura esterlina. Castellà "entregar", . "·librar" "Hem lliurat el títol de soci". "L' exèrcit ha lliurat la ci u tat 11 • Acció de lliurar."Lliurament d'una quantitat ". Que no depèn d'altri."La ciutat lliure,home lliure". Llibertat. nHem parlat lliurement." Tombarella, capgirell, giravolt, figuereta. VUELAPLUWLA,A A rajaploma. "He escrit a rajaploma". W~CHACON Pesat, enutjós, porfidiós. P. ' p - 683 NOT I CI AR I ====~============ TITOL D'HONOR. Transcrivim a continuació el nooenament de Soci d'Honor que la Junta Directiva de l'Orfeó Donostiarra ha atorgat a l'Orfeó Català, i el de Director d'Honor al nostre Mestre Lluís M. Millet. JOVENIVOLA es complau de publi car en les sèves pàgines el · text literal d'aquests no~enaments que tant ens omplen de satisfacció: ( ' "La Junta 'Directiva del Orfeón Donostiarra de mi Presidencia accidental, transmite al Orfeó Català un .oaludo de hermandad en la fiesta con la qu0 conmemora el 50 aniversurio del Palau de la Música Catalana. Y en señal de agradecimiento a la emocionante acogida que brindó a nuestre Coral en su reciente viaje, acordó nombrnr al Orfeó Català SOCIO DE HONOR del Orfeón Do nostiarra y a su Director actual, el cminente Maestro Lluís ~~ria Millet, DIRECTOR DE HONOR, centrando así en los hombres de hoy toda la admiración que siente po~ quienes fuer.on sus mae.stros y "cantaires" en su larga Y. · brillante vida artísti·c a. . = Al enviar los diplomas que acreditan dichos nomb~amien tos, queremos que todos nos consideren presentes en su ~ brillante fiesta. - .. San Sebastian, 14 de marzo de 1959.• El Pres i dente del· .brfeón Donostiarra" :::... . ... ::; ::: == == = = Ens plau de fer saber als nostres lectors que novament hem tingut el goig de saludar la ~ellevant personalitat, Mi,. Gu~ tave Bret, el gran amic de l'Orfeo Català que no sap estar-se de visitar-nos cada vegada que té ocasió de traslladar-se a BarcelQ na. Mr. Bret realitzà un viatge turístic per terres hispàniques, del 24 d'abril al 10 de mai~. Durant la seva estada a Barcelona ens acompanyà en l'important1ssim acte, que es celebrà a Montse~ rat el 26 d'abril, i assistí al concert del dia 9 a.e maig, dedicat àl M~stre Antoni Nicolau. , Es realment commovedor de constatar l'afect? que Mr. Brot sent per la nostra Entitat i els seus components tots, al qual nosaltres corresponem ben sincerament. ====-= ERNT~STINA CREIXELL, VDA.DE MULLOR .- . La diada darrera de Sant · .Joan, morí aquesta cantaire exemplf.U' de l~Qrfeó - Català, q.u e ho fou .!ies de l-'any 1914 fins que les seves forces li van permetre d'ocupar e~ seu lloc en les files actives de la nostra Institució choral. Tots els cantaires recordaran la seva lletra de .comiat# tendrn, emocionada f P._len_?.. .d'amor per la nostra obra. Tots la veiem encara entre nosaltres, i el se~.~xemple ple de fidelitat absoluta, ens estimula i ens r~ conforta. Potser algun dia intentarem parlar d'ella amb més calma. . - 684 - Recordem, només, avui , que per la seva devoció sempre viva per a la nostra Entitat, la Junta Directiva li va concedir el distintiu d'or, que li fou lliurat en l'excursió de fi de curs a Foblet, efectuada 1 ' any 1955, quan feia molt poc t.emps que el. seu estat de salut l'havia obligada a separar- se de là nostra Secció Choral. Que Déu hagi acollit al seu si, l 'ànima de la fidelís sima cantaire . ! - - .... - - - - - I I' J , ·Es amb vivíssima dolor. que us assabentem del traspàs del Sr. Josep Cardona i Garcia , pare d'Osvald Cardona i Roig, membre del nostre Consell Directiu . A ell i a tota la seva con . J. dolguda família els acompanyem en el dolor que els afligeix. - El divendres, dia 29 del passat mes de maig, morí a la nostra ciutat l'il.-lustre Mestre Frank Marshall. Figura del més a lt relleu dintre la vida musical barcelonina , va formar,a l 'Acadèmia que porta el seu nom , originàriament d 'Enric Granados, gran nombre de pianistes, alguns dels quals han guanyat el més s òlid prestigi. Que Déu el tïngui a la seva Glòria ! = = = = == == = = = Premis i distincions als cantaires.- Com sigui que l'excés d'originals per al present número de JOVENIVOLA ens obliga a deixar per al pròxim la ress~ nya de la dinda de fi curs, celebrada el dia 12 de 1 • actual me.s de juliol a Blanes, ens limitarem avui a esmentar els cantaires que, per llur constància i assiduïtat a· les tasques del nostre Orfeó, foren recompensats després del .dinar de ~@ermanor que tingué efecte durant aquella esplèndida jornada, dedicada per la Junta Directiva a la nostra Secció Choral; , , , Corresponent al Crus de 1957: CARME JOVE CUSIDO, obsequi d un . braçalet, i ERlVIENGOL BIGAS, una cartera i bitlleter, ambdós per posseir ja tots els premis de consuetud. El Sr. Bigas no pogué assistir personalment a l'acte, per tenir una germana greument malalta, a la qual desitgem un prompte millorament. Corresponent al Curs 1958: Distintiu d'or ,per ~er més de la Secci6 Choral, i a ME~CE SALO i RAMON, anys de permanència activa, amb un promig per any. a AURORA GRAU I FONT, 50 anys ~ue pertany a per haver complert 25 de 10 o menys faltes Un obsequi als s·egtients c~nt~ires que durant tres anys no han fet cap falta: SONIA ALBALADEJO~ FRANCESCA JAURES, JO~ POBLADOR, CONCEPCIÓ RUEDA, CARME JOVE, WUlliiA DOLORS MILLET, YLERCE SALA, JORDI SALVAT i RAMON GABARNET. cons~cutius '\ - 685 - \ I I J Una distinció (retrats dels ~~stres), per no haver fet cap fEJ.lta durant l'any 1958: TERESJ1. Sl:.L0 1 OOLORS BOHIGAS, M{!. LLU!S.h GABi;.ill,'ET, ANGELINA MIRÓ, CONCEPCIO RIUS, Cl.&\ffi VERDAGUER, MON~SERRAT .ALB.iJ¡ADEJO, M{!. TERESA BIAL, .MARGJ~RIDA FltRGl~S, VICENTA Ml:.GRIÑA, ELIONOR PJ~SCUAL, MARI.i:. PI, NdRI.A SOLÀ; MJJWEL C.ABERO, FRI~CESC TORELLÓ i VICENS GARCIA. Les recompenses els foren lliurades pel President, senyor Fèlix Millet i pel Mestre Lluís M!! Millet. No cal afegir com els felicitem a tots. = == == = == =