Editorial: Realitats i projectes Joan Maragall, per Lluís Millet i Pagès (de la Revista Musical Catalana de 1911) Els ulls oberts de Maragall, per Maurici Serrahima El pare Ubach, català universal, per dom Romuald Mª Díaz In memoriam Stabat Mater Món musical Comentaris Els llibres, Antoni Sàbat El cinema, per Jordi Torras El teatre, per Jordi Martí Als quatre vents. Noticiari Opinions Sessions culturals Campanya Pro-socis Sessions de discs Orfeons de Catalunya, per Emili Vendrell Biblioteca Secció filològica per Piguillem Vida musical El mestre Millet vist per J. Renart
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
• • Març 1960 Març 1960 Editat a MULTICOP - Earcelona Dlpòsl t Legal B - 14508 - 1959 EDITORIAl iUatitats i flltoteetes En parlar de sentit de responsabilitat i d 'exigència, ven~em a definú en termes generals una norma de conducta. Creiem que aguesta exigonoia, fon~ mentada en la mateixa finalitat pretesa, cal ·que sigui unànimement acceptada, si volem seguir el cami iniciat i que nosaltres hem escollit lliurement. e~, de totes maneres, una clara visió de les coses, que no s •obté sense un verita ble i autèntio- amor ::1;- sense un coneixement profund de causes, projectes i rea: litats . Ena defraudariem mútuament Bit empesos, per un zel equivocat, volgué~ sim resoldre de cop moltes coses. Primer de tot, abans de re~oldre o de pretendre resoldre res, és necessària una convicoio, una vocaoio i un veritable sacrifici (se'n parla molt, però se'l practica poc). Per a bastir una sòlida casa, calen sòlids fonaments. I aquesta, en la definitiva construcció no ee veuen, no es manifesten, però mantenen l'edifici. Cal aspirar a molt, sempre dine els limita deguts 1. naturals. Cal enlairar-se, prendre volada. Però, principalment, oal arrelares. Per, conat~. és sinònim de solidificar, d ' afermar. Contràriament, l.'eefondrament saria C)a.tastròfic, lamentable i contrari als mateixos principie. , Fer autènticament i treballar amb seguretat, equilibrit mesura i for~ es una norma de saviesa. Parlem, potser, en termes generals, però que poden concretar- se perfectament en les nostres actuacions. En aquest treball, cal una unitat de criteri i 1ln nivellament de forces. Cada membre té lea seves~ cione especifiques. ¿Coneixem tota l.a nostra? ¿N'estem conscients 1 conven~ çuta? Després de la reflexió, cal posar-se al treball, L'esforç d'unitat contribueix a la més perfecta estructura de l'obra. l.a nostra actuaci6 diària, hem d'aspirar ben alt, arrel.ats a la real.itat més autèntica. Aquesta oamuni.6 de criteri ée l.a que ens farà v~noer. En _gonoretament,, parlant de real i tats 1 P!O Jec tes, penee.m donar a trnve' e de JOVE.ruVOLA, un caraoter marcadament maraga.l.J.j:a a aquest any. Les raons e6n ben conegudes. Esperem que, amb la oolJ.aborac1Ó de tots., el.e fets responguin a l'esperança. En aquestes pàg1.nes parlem i parlarem de Jlaragall. L 1 0rfe6 Cetalà, dedicarà un fervent homenatge Bl. nostre poeta. Nosaltres tenim en proj ecte i vies de r~alització unes conferqnciee sobre Maragall, un número em! ordinari de JOVENIVOLA dedicat a ell, una exposiciÓ d ' homenatge sobre diferents aspectes de la seva vida i obra, i 1 sobretot, fer estimar el nom d'un dels més grans poetes, amic i col.laborador de la nostra obra. r, - 3 - JORn ffiRRRGRLL. Ha mort un poeta! Un p oeta nostre! Trista realitat , que ena deixa atuïts de sobte , com s i el sol se'ns h~és post al ple de la migdiada.Perquè un poeta com en Maragall és un do de Déu per ala homes; és un crit de deslliurança de tot el que aclofa i enterboleix l'esperit sobre la terra; ée un r~ig de sol vivificador per a l'ànima . I, si el poeta és de la nostra sang i vident de la modalitat actual, la seva d~sapari.oió é~ la àiseort més forta que pot caure sobr~ els seus germens de ¡¡atz·ia, perque s'ha eixugat de sobte una de lea deus mes pures de l'expressio del verb de raça. h~ Maragall era el nostre poeta optimista : tenia el do de resoldre en harmonia tot l' aparentment contradictori , en la pau profunda de s on esperit. Tenia tanta bondat , que molt sovint semblava que el poeta oblidés el mal moral la dolenteria del s homes: totes l es intenci ons les creia bones, i, per tant, la realitat moral, b ona era. Per això ell sortia, en les baralles entre germane de pàtria, amb els braços estesos, vol ent-los,redimir de l'aparença enganyosa que els encenia en lluita; era el poeta apostol de l'amor, que amb pura veu vol ia, d~seipant les passions, portar a la unitat els enganyats per les accidentals miseries de la naturalesa humana. Solament ara, en la present crisi del nostre reneixement, que les passions s 'han aixecat amb aires de pecat de supèrbia; que els fronts s' han arrugat amb lletgesa de maldat; al poeta havia plegat les ales blanques; s'havia anat recollint dins de si mateix, com buscant el plec més intim de la seva ànima, per redimir-lo de tota impuresa amb la llum de la veritat, i airl aixecar sa definitiva volada cap a l'Ideal supram. Aqui no és lloc de contar lea excel.lÒncies dal poeta desaparegut dal món del e vius¡ però si hem de recordar l'amor que sentia ell per la múaicao i l'estimació que tenia provada envers l'OrfeÓ Català. . Hem dit "de l'amor que sentia per la música", i caldria dir un mot més just: hi tenia una f onda penetració. Qui llegeixi àa conferència "El drama musical de Mozart" s'admirarà del sentit profund que tenia dal nostre art. Quines belles coses es troben en aquelles paraules desxifrant el ver sentit de la bellesa en la música! Quina lliçó d'estètica resulta per als qui, cegats pele procediments i les teories modernes, ·s ols troben ballesa en les obres ~ue corresponen al sistema o procediment que ela tenen enlluernats! Ell era un creient de la santa espontane!tat en art, i per aixÒ tenia per una profanació el retocar els d ictats d 'aquella fada misteriosa; teoria 1118eea absoluta, s ens dubte, però g_ue li deixava endevinar la bellesa a pesar de lea imperfeooions de fornJB.. Nosaltres 1 1 haviem vist entusiasmar-se amb diverses sardanes d 'en Ventura qu e miràvem quasi amb desdeny per la pueri.litat i la incorrecció de l'harmonització, però de les quals haviem de confessar, per Últim, la bellesa viva de les linies melÒdiques. Axnb aquesta percepciÓ tan del icada de la bellesa ingènua no cal dir si el poeta estimava el cant popular la fior exquisida dè la sensibilitat del :poble; en ''El Comte Arnau", la seva obra potser més trans cendent, hi intercala tota la famosa cançó tradicional, sense tocar-ne una paraW;a; i f ini)! sembl~ que dit poema no té altra finalitat que cantar la força que te la canco de l'ànima de raça per redimir l'ànima d~ada l Quin poeta trobem que nrhagi fet tan excelsa apologia? Que en Maragall era un amic entusiasta de l'obra de l'Orfeó , ho havia dfemostrat sempre. Ell era membre de la nostra societat, havent cooperat als ins de la mateixa amb l'ajuda directa de sos dictats inspirats ; ell havia ~talçat pÚblic.a ment la nostra obra; 1 , en els quasi primers temps de la nosra ins t itució, havia traduït molts textos alemanys per al no'Btre chor; traduccions bellissimes, que, havent passat per les seves mane, guarden tant ~:enois, tanta virginal frescor, com si fossin concepcions originals del nos...,..e poeta. Per Últim hem de recordar que a Maragall devem el text dal nostre "Cant de la Senyera", himne que és com el s:!iñbol de l ' esperit dels nostres cents, com el tremp que ela fa forts i sane. Aixi la veu del poeta ressonarà sempre per sobre els nostres oaps com la veu del geni de la terra, guardiana de la nostra fortalesa en l'itieal q ue és raó de la nostra exiatència. LLuÍs MILLE'l' (De la Revista Musical Catalana, any 1911) - 4 - Maragall escrivia -GI} un article- a una senyora: "Aix:i. hefet l'esforç de persuadir-la, ee~yora , que quan dic que la vida ee bella no m'ha de prendre per un epicuri , 1 que quan ~arlo d 'orientar-la cap al seu mes- enllà no m'ha de prendre per ~ asceta, i que quan dic que tot ee una sola ooea tampoc no m' ha ~e prend~e per ~ panteieta., Perque jo nomes vull esser cristià; 1 com que m'§ dono que em manca molt per a ésser-ne, faig l'esforç de viure tant oom puc en Crist; 1 com que sento la solidaritat de les ànimes i diria que n'hi ha moltes que dormen, en voldria despertar alguna" . Al cap d ' unes quantes setmanes d'haver escrit aquestes paraules , va morir. I en l ' agonia suava dient: "Déu meu, quina mort més dolça!" . Vet aci on va arribar Maragall , cama sfntesi 1 conclusió d'una vida relativament tan curta. Per davant dels seus ulle ~els seus sentits- van passar totes les coses d 'aquest món, 1 ell sen tia que Déu havi.a fet el& eeue sentits perqu~ les oontemplée1 "51 heu f5t les coses a mos ulle tan belles, si heu fet mos ulls 1 mos sentits per elles ••• • Aixi, contemplava tot el que hi havia davant dels saus ulle, tota la realitat, tot allÒ que conté la perfecc16 fonamental que és 1 ' existir. El mar 1 le~ muntanyes, els homes i els pobles, l'amor 1 1~ lluita del seu poble, i tambe les obres dels homes i del seu poble1 la oanço, la oaea, el Temple, la sardana. Però aclamà que ni la joia de contemplar-les, ni el dolor de veure'n les fallesJ n1 l'enlluernament de trobar-les foses en una unitat, no desvirtuaren al.lo que era en el centre d'ell mateix : la voluntat d'ésser crietià,de viure en el Crist , i la de desper tar les ànimes que dormien. Escrits cap a la fi de la seva vida, els textos que he esmentat són una concluei6 que ell ens proposa. Obriu els ulls, ens ve a dir, i no deixeu de banda res del que la realitat us ofereix. Però no centreu la vostra vida en oap aspecte parcial., per molt que us sembli important i ue impreeeioni,per molt que us enlluerni. Recordeu sempre que al darrera es manté sempre 1 •aepe!'"' te veritablement eseenoial.1 viure en el Crist, i desvetllar els altres perque hi visquin. Encara deia més1 deia, humil, que li mancava molt per a ésser cristi~. Què hauriem de dir nosaltres! Però no ee li acudia, com a remei, oap fugida de la realitat. Déu ens ha fet per viure encarats a la realitat, i a oada una de les rea11tate que Ell ens posa al davant 1 per a realitzar-hi tant com eapiguSI la nostra perfecció, que no la real.itzariem ei no :portilvam e1e al tres a aeevetllar-ee i ei no mir~vem de real.i tzar tots plegajs 1a perfeoci6 el} 1a realitat mateixa que tenim al davant. Mo1tee coses no son com haurien d'ésser i pOt dependre de no sal.tres que ho siguin, o que e' hi acostill. !lai no ens ós perllèll el. oami de l'evasió o de la inhibició: sempre el nostre oami és el d'obrir ell ulle davant de les coses i veure-les tal com són. Fine davant de 1'hora e uprema, quan la nostra tasca eerh r.cabada 1 mantenia Maragall aquesta aepiraoi6 a viure despert i amb els ulle oberts . I quan veia venir que arribaria una hora o altraf - 5- ••• "en què s'aoluquin aquests ulls humane~ el seu preo era encara el de poder contemplar l'eterna realitat inerablel •• • "0briu-ma•n, Senyor, uns altres de més grans" Meditem-ho , quan fa cent anys que elJ. va néixer i aviat en farà cinquanta que Déu li va donar una mort tan dolça, que volia djz "una major naixença", MAURICI SERRAHD.1A EL PARE UBACH, CATALÀ UNIVERSAL El dia 19 del proppassat febrer lliurava la seva ànima a Déu el monjo beneoit! del nostre Montserrat, Pare dom Bonaventura Ubach. Era aquell mati de divendres d'un to apagat i grisenc al defora, Entorn del llit del moribund h1 havia l'escalf d ' una caritat sobrenatural i alhora d'un afecte filial, envers aquell venerable ancià de més de vu1 tanta anys - havia nascut a la nostra Barcelona l'abril del 1879 - que tant havia estimat Déu i també els homes , en primer lloc, els seus germans. Li tornàvem el que ell ens havia d.Q. nat. Aquesta caritat i ~quest escalf a Montserrat s'ha de mostrar, fiils an l'hora trista d 'un monjo, amb cants. I alli es va cantar, segons ell ho havia demanat'l el GlÒria de la Missa gre~riana X:V 1 la fórmula de Professió monàstica que ee un versi cle de Salm.: "Rebeu-me, Senyor, segons la vostra paraula i viuré, i que no sigui oonf6e del que jo espero ! "; la Salve. I encara fórmules sagrades de ,siriaca, en aquesta llengua tan apropada,a la que parlà al div! Natzaret, q~an feia via en aquest mon ••• AiXÍ l'acomiadàvem. Ell entrava en la possessió de Déu, que tant havia d'eitjat. Això era .el que ens donava conhort; però pensàvem alhora que el perd>.em. En la generació de catalans que han voltat pel món, la f~ monàstica del Pare dom Bonaventura Ubach, emergeix com un oaa únic en el món cientitic, en el cercle dels estudie biblics a casa nostra. Penseu que a començaments de segle quasi no hi havia ningÚ que en fes mat~ria dels seus estudis, i objecte de la seva eol.licitud. Per aixÒ el p. Ubach ho ha d'anar a buscar tot fora de casa, per importar-ho tot de nou. La seva aficiÓ a la Paraula de Déu, a aquesta condescend9ncia que en di em la Sagrada Escriptura, el fa sortir per anar a cercar el que ee diu fora, el que neguiteja els savis, allò de què es parla en altres ambients. Aquest és l'impuls inicial de la seva vida nientifica, Tancat dintre el nostre terròs el p . Ubach no hauria fet la seva obra, ~ou home d'horitzon~ amples . Tingué grane anhels i s'esforçà sense int errupc1o per assolir-los. Es que quan ell veia una cosa clara s' h1 llençava amb totes les seves energies. Quan tenia una cosa al. cap no parava de manifestar-la, per altra banda d'una manera since.r a 1 humil. Tot a ixò el féu un home d' gran personalitat, 8lllb un exemple constrenyent per a aquelle que el van ooneixer, i sobretot que hi van conviure. Ell mira sempre en4avant. I perquè IÚra endavar.t, esguarda el cel, l ' eternitat i viu de cara a ellal penea en le• coses de Déu, tot estuñi ant-les , i per aiXÒ fa oraci6. ta l'home , el monjo de Montserrat , però ben aviat - després d 'una eatBòa a Orient durant quatr e anys , quan va començar els seus viatges , la s eva - 6 - . prilllera estada el Sina:! -, el trobem Professor a Roma, a l'Institut de Sant Anselm. Aqui fa coneixença amb professors i va tenint t cada dia més ample, un cercle de deixebles. Els benedictins de primers de segle coneixen bé el p, Ubach; tothom l'estima encara. Però, sobretot, és l ' home de Palestina. Hi pa~ sa uns trenta anys, tot plegat. La coneix pam a pam¡ ja és f[leva. Quan ~ ha en el pais un canvi, per petit que sigui, se'n dol¡ -Ja m'han canviat al.J.o ••• D'aqui que l'any 1951, deixa la Palestina, trist, molt triat; perquè no pot convenir amb les noves idees del p aia. 1 retorna a Montserrat on va acabant la se v a obra, j a qu e veu que la seva v ida s'ha <! 1 aoabar, I ao! alterna al seu tr&-ball amb la lloança, amb el cant. Car al P. Ubach, com a bon benedioti, cant~ va amb t ot el cor les lloances de Déu amb els salms, el llibre dals canta seculars d'Israel, i de 1 'Església. Ell havia tingut sempre una predilecció per aquest llibre, amb el qual han cantat tantes generacions, de segles i segles, S'arribà a fer s entir tant la seva veu que, de jovehquan era a Montserrat, a l'hora de Matines, aompareixia la seva mare a la Bas ioa, per sentir com el seu fill Ventura salmodiava. Quan es començà a parlar de la introducciÓ del cant gregorià autèntic en l'Església i el Pare Suf!ol e 1 emprengué el treball de córrer catedrals i esglésies per implantar-lo, en una ocasió ee parlava a•~ lo a acompanyar el P. Ubach, aprofitant el temp¡J d 'estiu. En tornar de Paleet1 na, la darrera v egada, li vam sentir una conferencia sobre "El Nadal a Betle11•, En mig de les seves paraules es posava a cantar la règia, solemnial antifona de les primeres Vespres de la festa. AllÒ h avia de ser cantat, i no ho conoebh d'una altra manera. I quan parlava del seu retorn al Creador, més d •una vegeda li sent iem cantar l' antifona amb que s'inioien les Vespres del divendres: "Que la meva poroi6 sigui el Senyor en la terra dels vivents!". si, que-- com deia el Pare Abat de Montserrat en l'oració fÚnebre d~ dissabte dia 20 de febrer - "en la visió de la Santieeima Trinitat lloi Déu, com tant ho havia fet en aquest món amb paraules de Sagrada Escriptura, de Litúrgia, les millors que poden dir una boca eucaristica, una ànima cristiana. Nosal t:ree, els qui restem, perlloll88X'em la seva vida, amb el cant dal llagni!ioat, del Benedictus i cantarem els Salms en nom d'ell. Combregarem amb ell en la Litúrgia, en la Missa ••• Car aquest és el. gran premi que tenim els cristians: poder combregar constantment amb el.s nostres germanet Que noetrQ Senyor Jeeucrist sigui sempre glorificat en la seva vida. Que vagi al Paradis a cantar ·amb els àngels! All.a on veurà la Resurrecció i la Vida, el. Pa ds vida eterna...• DOM ROMUALD 111. DÍAZ Monjo ae Montserrat. IN MEMORIAM El. Rvdm. P. Dom Bonaventura Ubach, monjo de M.o nteerrat, Consultor de la Pontifici.s Comissió Biblica, fUndador i director de la "Biblia de Montserrat• mor{ plàcidament, pÚssimament, el dia 19 de febrer del 1960, al seu monestir de Santa Maria de Kontserrat, enfortit amb els sagraments de 1 'Església. Comp~! va 81 anys d'edat, 65 de vida monàstica, 58 de sacerdoci. Havia nascut a B&rCJ lona, al 2 d'abril del. 1879. L'any 1894 es féu monjo de Montserrat. Ja novici• mentre aprenia la doctrina i l'observança de la Regla de Sant Bene~ i s'exerc! tava en les virtuts, manifestà un zel intrèpid per la Paraula de Deu. Amb fervor es consagrà Ul. Senyor i rebé el Sacerdoci. El seu interès per la Biblis ana sempre acompanyat d'una tendra pietat. Tots dos sentiments , els va satiefer amplament en la quarantena d'anys que passà a les terres bibliquee , durant els qual.e visità tres vesaaes la muntanya santa del Sina:!. Professor de S~ da ,Escriptura i de llenguee orientals, primer al clel"icat de Montserrat i de~ pres a Roma, a l ' Ateneu Pontifici de Sant Anselm i a ~'Institut Oriental , ryalitzà la seva gran obrs en al camp de l.a ciència biblioa, emprenent l.'edicio oatalana de la Biblia , que havia tt' adquirir per antonomàsi a el titol. de "Le Bi blia de Montserrat". A aquesta l.abor ingent ee consagrà infatigablement tota l.a seva vida. La seva laboriositat enllrgica, metÒdica, constant, indefectible mentre les forces no ee li negaren , serà sempre un estimul. edi ficant per a tots els qui l ' han conegut. Personalitat robusta , esperit profUndament reli- - 7 giÓs , voluntat de ferro ; d 'una ingenu! tat infant :U en la virtut i en el defec- t e; home de confiança - havia exercit ela càrrecs de Mestre de novici s aJ. monestir benedict:í de Sant Benet de Jerusalem, d'Administrador del Col.legi Internacional. de Sant Anselm durant la primera guerra europea , de Consultor de l a Congregació Benedi cti na de Subiaco -; fidel a "Déu 1 fidel ela homes, donat al cul te de l ' a.orl.et at - amic :Íntiln del cardenal. Schuster , de qui havia estat també confessor -; obed ient a ~oma, devot de J erusalem, entusiast a de Montserrat; monjo obser vant , ple de caritat , pare venerable. Nit i dia meditava- en la llei del Senyor , plant at vor a el corrent de l es seves aigües , donà el seu ~it a l a seva hor a: l a frescor del seu record durarà per sempr e . =-== == STABAT MATER El t ext literari de "Stabat Matar" és una seqüència. Per tal de comprendre exactament el seu significat i origen serà su:fic i.ent d ' exposar algunes pet ites referències. La seqüència és un text, en vers o en prosa, que segueix a l'Al.leluia o al Gradual. d •algunes misses en la litúrgia de lea esglésies l l atines occidentals, S'originà pel desig de posar text a les notes que segueixen a l'A1.lelu1a, o eia, al. JÚb:Uus de l' Al.leluia . Sembla que ee d'inf luència bizantina. Al principi - s . VIII, IX i ee . - eren lla¡: gues vocalitzacions, a les ouele e'afeg4-en paraulea per tal. de fixar-les miÍlor a la memòria dels xantres. (1) , Més tard - s. XII i .XIII - ,sense perdre l'antiga forma canviaren ritmi cement prenent un aire de can~6. Les seqüències tingueren una extraoròinàl·ia proliferació al. segle XVI s cada missa tenia la seva JJrÒpia. Piua vè les suprimi ( 1568) i actualment nomes en resten cinc , conservades al. Missal Romà i al Gradual Vaticà. Una n 'elles és la eeqü~ncia "S tabat M.a ter"' corresponent a la missa dels ~lora de la Mare de Déu. Sembl a que el seu autor ee J a ccopone da T~di ( 130 6 ). La ~lod ia gregoriana def i nitiva queda establerta per a sempre a f'inal.e del segle XVI. Poulenc, en escriure el seu grandiÓs "Stabat Matar", que l'Orfeó Català cantarà el dia 9 · d 'abril, modificà lleugerament el text per a la seva ada:¡¡taci6 JJmBicaJ.. Aqui transcrivim l ' original llati i la. seva versió catalana¡ - 8 Stabat Mater Dolorosa, Juxta orucem lacrimosa r Dum pendebat Pilius. La Mare dolorosa estava, plorant, junt 1a oreu d'on penjava el !'111. Oujus é.nimem gementem, Contrietatam et dolentem, Pertraneivit gladiue. E1 glavi traspassà la seva ànima gement, entristida i planyívola. O quam tristie et afflicta Fuit i11a benedicta Matar Unigéniti. Oh que trista 1 afligi~a fou aquella benelda Mare de l'Unigenit. Quae maerebat, et dolebat, Pia Mater, dum videbat Nati poenas !nclyti. Com s'entristia i sofria 1a compaesiva Mare, mentre contemplava les sofrences del :P111 august. Quie est homo qui non fleret , Matrem Christi si vidéret In tanto supp11cio? Quin home no ploraria, si veia la Mare del Crist en suplici tan gran? Quis non poeeet contristari, Chrieti Matrem contemplar! Dolentem cum Filio? Qui no es contristaria en contem- Pro peccatis euae gentis Vidit Jesum in tormentis, Et fliJ8e11is sÚbditum. Pels peoats del seu poble, veié Jesús en ele turmente, sotmès als assots. Vidi t euum du1cem natum Morisndo desolatum, Dum emisi t spiritum. Veié el seu :P111 doloissim com moria, desolat, fine que lliurà l'esperit. Eja Mater, fons amoris, Ke sentira vim doloris :Pac, ut tecum lugeam. O Mare, font d 'amor, feu que senti la fqrça del dolor, per tel de plorar amb Vos. :Pac, ut ardeat cor meum In amando Chrietum Deum, Ut sibi complaceam. Feu que el meu cor s'enardeixi en amor de Jesucrist, per oomplaure'l. Sancta Matar, istud agaa, Crucifixi figa plagas Cordi meo vBlide. Santa Mare, oonoediu-me de fixar lea ferides del crucificat intensament en meu oor. Tui nati vu1nerati, Tam dignati pro me patir Poenas meoum di vide. P'eu-me compartir amb v6e les penes del vostre Fill, tot nafrat, que tant s'ha dignat patir per mi. :Pao me teoum pie flere, Crucifixo oondolére, Donec ego vixero. Feu que amb Vós plori devotament, i compadeixi el crucificat, mentre jo visqui. Juxta oruoem teoum s tars, Et me tibi sociare In planotu deeidero. Al costa~ qe la oreu desitjo romandre junt amb Vós i acompanyar-vos en el vostre plor. Virgo virginum praeolara, Mihi j am non eis amara: Fac me teoum plangere. Verge, la més excelsa de les verges, no em sigueu ja des d'ara desplaent; feu que amb Vós jo plori. Fac , ut portem Christi mortem, Passionis fao oonsortem, Et plagas recólere. Feu que porti en mi la creu del,Cristr feu-me company de la seva Passier i que veneri lea seves ferides. Fao me plagis vulnerari, 'Fao me cruoe inebriari Et oruore 11111. Feu que sigui nafrat amb aquestes nafres , que m•embri~ en le creu i en la sang del ?111. Flammis ~e urar .suoceneus, Per te, Virgo, sim defeneus In ~1e juciicii. Per t&l de no cremar, inflamat, defenseu-me, Verge, al dia del judici. plar la Mare del Cr ist, sotrint amb el Fill? ~ 9 Chriete, cum sit bino exire, ns per Metrem me venire Ad palmam victoriae. O Crist, quan eixiré d'aqui, concediu-me que, per la Mare, vingui al guardÓ de la victòria. Quando corpus morietur Fac , ut é.nimae donet ur Paradisi gloria. Quan el cos sigui mort, i'En ~e sigui concedida a l'ànima la gloria del Parad!s. Amén. Amen. món ffiUSIC~L A Gi n ebra, Ernest Ansermet ha dirigit la primera IDUDdial d'una nova obr a de Frank Martin: "El Mist eri de la Naioivitat". Producció, segons sembla, de gran envergadura, basada en un test del segle xvè. Wolfgang Sawallisch s 'ha fet càrrec de la direcció de l'Orquestra Simf ònica de Viena, p er un per!ode de cinc anys. En uns baixos de Milan assaja, cada diumenge al mat!, l' "Orquestra !4ontever di", que dirigei x Renzo Tozzi; 1' eamentac;la Orquestra oscil.la entre vint i quaranta inst rumentistes, i està formada per joves de dotze a setze any s i professors de La Scala, que són feliços de retrobar-se a l'atmosfera on han viscut tants anys per a servir de modal als joves i donar-los els consells que només l'experiència pot dictar. Aquest Conjunt ha suscitat l'admirae16 de gran mestres com Lorin Maazel i Celibidaohe. A la sala del "Camegie Rall", de- New York,t ha estat estrenada una nova obra d'Aaron Copland: una "Suite", basada en l'opera "The Tender Land". A partir del mes de febrer i fins a final de tBD.porada, han dirigit o ñirigiran 1 'Orquestra Nacional de 'Madrid, Heinrich Hollreiaer, Rafael. ~beok, Jesús Arémbarrit Teodoro Vavayanie, Benito Lauret, Eduard Toldrà, Mario Rossi i Sergiu Celibidache. Un Festival Yehudi Menuhin tindrà lloc a Gastaad del 8 al 18 d ' agost. Ri col.laboraran Hepzibah Menuhin, Peter Pears i Benjamin Bri tten. Michael Gielen dirig:( a Roma, el passat mes de febrer, (Estació simfònica pÚblica de la RAI) un progrWII8. dedicat a Schoenberg ("Pierrot Lunaire", "Oda a NapoleÓ") 1 Alban Berg ("Tres peces de la "Suite Lirica") i Webern ( "Cinc peces", op.10, "Simfonia", op. 21), Del 2 al 30. del proper mes de maig tindràn efecte a Brussel.les les pro 'tea del Concurs Int ernacional de Piano, que forma part dels Concursos Musicals Reina Elizabeth de Bèlgica. La dificultat de les proves, la notorietat de les personalitats cridades a formar part del jurat, la qualit~t, el nombre dels concurrents 1 la vàlua dels premis, consagren aquest concúrs com un dels més importants del món • . t ;;a Benjamin Britten ha escrit una "Cantata Acadèmica." per a la Univers:l.de Bele, 10 - Aquest any, visitaran el Teatre de ' ls~ Nacions, de Paria , - inatituc~ no comercial, subvencionada per l'Estat Frances, el Conael.l Municipal de Pwie i el Consell General del Sena - 1 •bpera de Fra.nkturt ("LulÚ", d' Alban Berg; "Cosi fan tutte", de Mozart), 1 •bpera Studio de Berlin' ( "SÓcrates", d 1 Er1k 3&tie ·; "Òpera abstracta IIÚm. 1" , de Boris Blacher; "Diari d'un foll", d' Amaimander) , l'Ò~era de Càmera de Buenos Aires ( "Apollon i Daphné", de Haendel) 1 1 ' Òper a de Camera de Viena ("El món de la lluna", de Haydn). Del 3 al 25 de juny tindrà lloc, dintre el marc del Festival de Viena un Oure de Perfeccionament de Piano, dirigit per Paul Badura-skoda, Alfred Brendel i Jorg Demua . Aquests tres virtuosos ensenyaran alternativament; tant el nombre de concursants com el d'auditors serà limitat. Al jove compositor barceloni, .Angel Cerdà, ha estat atorgat el premi "ConcepciÓ Alemany i Vall", per la seva obra "Elegia a Platero", presentada al concurs convocat per Joventuts Musicals de Barcelona. Del 27 de març al 3 d'abril, tindrà lloo el Pelau de la MÚSica Catalana el VI Concurs Internacional de Piano ''Maria Canals", en e:f qual prendran part 50 concertistes de diverses nacionalitats. El jurat esta format per rellevants figures del món music~: Henri Gagnebin, president, Georges Aurio, Alberto Mozzati, Max Egger, Hélene Rieder , J.+fredo f>iandelli, LJ.ui~ M. Millet, Josep Jordi Llongueres, Rosend Llates i Frederic Mompou. La,sessio inaugural s'efectuarà diumenge dia 27, a la tarda, amb un concert a carrac d ' Alberto Mozzati, exoel.lent artista. = =::: COmfnTRRIS... ELS LLINATGES CATALANS, de J!'ranceeo Moll El pre sti giós mal'lorqui, Francesc Moll, acaba de publicar a 1~ ool.lecoió RAIXA que ell diri~ix , Ull' 1nteressant!es1m assaig de divulgacio lingüfstioa sobre els llinatges catalans de Catalunya, Paia Valencià i les Illes Balears. ( 1 ) • Es tracta d'una obra única, que malgrat la modèstia de l'autor de subtitular-la "assaig de divulgaciÓ" , és un veritable tractat escrit per un expert en la matèria i que constitueix, indubtablement, una font de consulta i una base d ' estudi. En aquest llibre són tractades les paraules emprades com a cognoms de familias o llinatges. No és un llibre de recerca genealÒgica , sinó més aviat, una orientació sobre l ' aclariment de la majoria dels cognoms emprats en les terres catalanes. BR s ~ C: Moll , un dels homes que ha estUdiat i coneix millor la llengua çataJ.a• na (recordem la direcció i l ' edició , ja quasi enllestida, de l'important!seiJD Diccionari Català- Valencià- Balear) ens ha donat un veritable tractat cientifiC i de gran interès històric. L' obra, procedida per una valuosa b i bliografia , és dividida en dues parts: Part General ( Històrico-desoriptiva) i Part Anal i t i ca. Més que fer un comentari d ' aquesta obra 1 voldria resumir el seu contingut . No veig improcedent , doncs, donar una visió completa, encara que sumària 1 de l'obra amb la transcripció integra de l ' Index general. , que esquematitza el seu contingut. - 11 - L'Obra, com hem dit , ós dividida en dues partes PART GENERAL (HIS'fORICO-DESCRIPTIVA) A. Ela noms personals fine a l'alta edat mitjana. B. Ela noma catalans de persona en l' edat mitjana. c. Claeeifioad.Ó dels "segons noma" (fUturs llinatges). D. Constitució dels "llinatges" o noms de f amília hereditaris. E. Problemes d ' origen geogràfico-lingüíetic. p. QUeetione ~eferen~s a la forma dels llinatges. G. Distribucio geogràfica dels llinatges. PAl!T ANALÍTICA A. Llinatges que representen el nom propi patern o matern. B. Llinatges que representen el nom d el lloc d 'origen, de residència o de propietat. C. Llinatges que representen noms de càiTec o de professi6. D. Llinatges referents a circumstàncies de naixement, a consagracions, benediccions i auguris. E. Llinatges que e6n originàriament vertaders sobrenoms o malnoms. P. Noma d 'or i gen no oatalQ. G. Noms d 'origen desconegut o molt dubt6s. Per tal de donar un&. idea exacta, sobretot d'aquesta segona part analit ica, creo oportú transcriure sim~lement alguns exemples, que, per ésser comuns entre nosaltres, se ' ns faran mes curiosos: GARCIA = de 1 ' antic nom de pila i avui cognom castell.à "Garcia", d ' origen pre-romà probablement ibèric.-~ (9 13), Garcias (1275) VENDRELL= (en el Principat); VANRELL (a Mallorca'); de Venarepue, derivat diminutiu de "Venus". :Se nom de vil& catalana, pero era :freqüent en l ' edat mitjana com a nom personal : "Uxor mea Venrela" (915); "Venrellue" ( 928) ; ''Uenrello" ( 947) ; "Venrelo" (970-979) . ~l~~o~~!~~i~lmi~~~b~!!:~ulGo~~b~d;:rd~~~:r;~;:~:n~i~:~ ,. Grafia aglutinada de a ~ ~ (la part més alta de la vila) en GOLOBARDES CAPDEVILA CODIBA e: oontrapoeici6 a Soldev~. Del substantiu ~ (del llat! ~ "de pedra"), que si8ztU1.ca "capa de terra~ compaot&, diffCIT de treballar• . COLOMER "' Del llati ~olumbarium (lloo on es tenen els coloms, lloo habitat per coloms SAPERAS = Grafia aglutinada de ~ pera (=ea pedra). La forme "pera" per "pedra" és arcaica. liLLET = Del llati milietum ("camp de mill") SALABERNADA= Sala d ' En Bernat (SALA = del nom comú ~t del germàtdo ~· "cambra de rebre") . En l'edat mitjana apareix ben documentat "Sala• i "Salla" com a nom de persona.- .§.!!.l!! (969); ~ (981) BOHlGUEs POBLA!lOR = (BOHIGAS - BUHIGAS) Del substantiu boiga, "terra que cremen amb boigs o formiguers i que tornen conrar després de tenir-la alguna nnys in ouita". Del substantiu Joblador "que pobla una v:1Ia o comarca", i en andorrà és el "f 1 segon que es casa amb una filla que no és l a major i passa a viure en una borda o cortal a lea muntanyes". Aquesta obra msritieeima de J!'ranoeec Moll conté alguna mils de cogl)oms de Cate.J.unya, València i Balears , estudiats en el seu aepeote lingüietict és · a dir, indicant l •origen de cada familia {origen germànic , aràbic, oocita, eto. ) 1 el seu significat originari. L'obre és unies en aquesta especial1tzaci6t 1 constitueix un document importantieeim i una base per a un coneixement de tot - 12 no solael relatiu a la nostra llengua. La seva amenitat i interès la fa Útil ment a l 1 expert, ein6 al mateix simple leotor. (1) Assaig ELS LLINATGES CATALANS (Catalun ya, Paia Valencià , illes Balears) Mkllo;t: de divuJ.gac ió 11ng\Úet 1ca. RAIXA n!l 4Q-42 Editoria l Moll. Palma de ca. ¡:L CtNE'MA LES AVENTURES DEL CIN»4.A PETIT·- La I l i Sessió Cultural Jovenivo la del dia 6 al Palau, van enriquir-la un grup d'entusi astes cineiste e ameteure catalans , que cediren interess ants mostres de la seva producci ó per ser exhibide s en el I !'estival de Cinema Amateur en Color, organitz at per JOVENIVOLA. Els amioe m'han demanat que us en digui al- l gunes coses . Davant meu tino el programa . Se~im-lo OKTOBERFEST t de Joan Torrens 1 Vidal, inaugura la vetllaQ.a . Joan Terrens és al viatger infatigab le, l'home que sempre, busca nous hori tzone per al cin! ma. Joan Torrene es el cineista dals esp~e obe:Ms. Jo penso, ara J en la :t'rase d 'August Lumiere, que diu: "51 hagues de definir i e~icar èl meu invent, diria que el cinematÒ graf és al gran viatger• de l ' univers, que ha Terrens i Vidal que ens ha ofert els racons més ignorats sempre a la reoll'entafora t la seva càmera en les escletxe s més insospit ades, amb OK!OOBERlESi ca del fet divers , de 1' anècdota importan t, del moment decisiu, Vivim per breus moments ens regala uns instants de música, de llum 1 de color. . Desfilen davant no1 la tradicio nal festa de la cervesa en una ciutat bavaresa 1 madura, noies bonitre músiques , vestits multicol ors, uniforme s , gent jove de res pot escapar a l'ull ~ee, carrosse s guarnide s 1 tipus pintores cs. Res i Vidal, l'home del màgic de la precisa 1 encurios ida càmera de Joan Torrens sovint el fet humà, tri pode a l'espatlla. Un defecte? si : Torrens oblida massa turietic t fo1klore el massa mica una mima I i. testimon el social, l ' anècdota el detall impreoie , epidèrmi 'o. dal relat OATARATAS DEL RHIN .- Pudovkin diu que el montatge és la base · que, sense moptatge cinemato gràfic . Té un experimen~ decisiu. Einseste in afegia gr~ic. Això ho no solament no hi ha relat, sino que no hi ha ni art cinemato f~ ens presenta sap Emilia M. d'Olivé , autora de CATARATAS DEL RHIN.de Aquest tisores i molta cinta una planific ació hàbil, concisa. Hi ha molta feina filmet i que amb eellençada . Només aixi ens podem explicar el ritme viu del les populars catarates psi de tres minuts 1 mig ens doni una visió completa deplane, falta d 'audàc~ del mitolÒgi c riu. Defectes ? Pocs. Potser repetici ó de r-nos l ' arc de Sent en la captaciÓ de vistes 1 massa entreteni mentM.end presenta 'Olivé coneix el llenguatg e Marti. :ee un truc massa vist. Amb tot , Emilia cinemato gràfic 1 sap fer-lo servir, ee111bla Lluis Carulla 1 Canals, autor de FINCA RURAL GALLINA BLANCA, 16. Ha escrit un gui6 tenir la preocupa ció del cinema documen tal d e divuJ.gac ideest Les me~ica. exapte per al seu f~. Joan Capdevil a hi aporta la feina de debo les seves copero, estan escrites per Lluis Carulla , home que estima 1 ens parla de ses i ens ensenya amb lÒgic orgull la seva finca del baix Ebre, màquines amb l'home i del la collita de l'arròs, de la col.labo ració de leajust , tan sobri, m'ha fet pentreball de la terra. El f~, tan correcte , tan . sar en certs moments de "Ri so amero" , l ' obra de Giuseppe de Sentis delit JARDÍN ZOOIÓGICO DE BARCELONA, de Joan Ollvé 1 V&8Ué , f1nali8J a He d Premi Ciutat de Barcelon a del 1958, tancà la primera part de la seeeio. - 13 - ! lo: ,! s. ,, i repeteixo que Joan Ollvé 1 Vagué és el cronista cinematog:ràíic de l.ll ciutat. Febrosament enamorat de Barcelona, ha recollit amb e1 seu cinema 1 • anecdota vi va, palpitant, l'autèntic clima, la veritable atmosfera del =oment , de l'èpo-ca, del dia. Els fUms de Joan Olivé guarden el càlid alè de Barce.lonal allò tan i=poseible d 'apreci ar en les vitrires del museu, en le retrat historie , en ela arxius de les hemarotequee. El cinema de Joan Olivé recull moments del Tibidabo, guarda 1 'olorosa flaire dels jardins de la ciutat , CD nserva el pas dels cavalls per les avingudes i carrerons de Barcelona, i, ara, ha captat tota la bellesa i tota la riquesa del nostre "Zoo", que a poo a poo ee va acoeta,nt a les grans ~etituoions europees. El oine=s de Joan Olivé ens agrada per mol te motius. Pero sobretot ens agrada per la seva nob~esa d~ senti=ente i per la seva pulcritud art:Ística. Voleu defectes de JARIN ZOOLOGICO DE BARCELONA? 'Oigue= c¡us és un film una mica llarg, per repetició de conceptes i per lliurar-se =s,!! ~ 8f bonic joc del col pr de les flors i al joc dels contrastos . Però diguem tambe que la crispada ma del goril. le., el r.aixemant de les tortugues , la intervenció als ossets i el bon dia de les lleones al seu rei , són autèntiques trob&llee que fan perdonar petites vacñJ. .lacione, comeses per excés d ' entuaiaBI!Ie i de goig per a la feina . Normen Ilíac Larm és un dels fets ci nematogràfics =és interessants del momert . El seu cinema abstracte ha tingut ressò universal i ha d onat idees als cineietes de t ot el mÓn! Joaqui= Puigvert i Pastells , autor d 'EXP. NUM. 2 acuse una forta influ~ncia de 1' obre del famós canadenc . Però Joaqui= Puigvert construeix un cinema abstracte que acumula tot l'ingeni i tota la vivacitat llatina. Combina els colors i l~s figures de la manera més estrambòtica, amb formes del tot inimaginables. Crea arabescos , punts, co=es i circumflexos d 'una escri ptura il.legibl~, però plena de foc i d'estranyes expressions. Joaquia Puigvert i Pastells te un particular sentit de 1 ' harmonia dels colors i de les formes , qnc solament ee pot entendre a través del =ovi=ent i del ritme cinematogràtic . EXP. mm. 2 és un~> fant&eia del t ot assolida. Un cineista de Terrassa, bressol d'excel.lents amateurs , Carles Puig 1 Vilanova , ens ofereix la nota d ' humor amb la seva obra PAN , AMOR I Slli'IONIA que ena vol recordar una afortunada aàrie italiana de facetes coatwnbristes . 'l'rea matrimonis de la classe mitja catalana viuen una divertida pirueta , que el f inal té una ingènua lliçó. t!' un alegre argument, g raciosament explicat amb \'JieS imatges precises, una ró.dio i un adequat fons muaicel. . Un film força simpatia i força ben fet. De veritat! El cinema professional tenia el eeu home de la Biblia, Ceoil B. de Milla, que fou una gran figura del món del cinema. Entre els nostres amateurs , . també tenim l ' home de 1~ Biblia. ts,diu Eugepi Leon i forma equip amb Felip Sagués i Badia. La historia del eete urt esta plena de grane obres mestres , fruit d 'equipe ferms . Leon i S&gués han guanyat per el. cinema amateur català ela millors premis , els móa apreciats trofeus. D' ellE< h em pogut veure COll'SUVATUM EST. Traneoend~ncia. Gran ambició . Estructures complicades. Simbolismes U!Íoila. Signes confusos. CeJ¡ebralisme , Inquietud espiritual. Trobel.les d ' ~ preeei6 . Riquesa de colors. Musica solemne i =e.jestuoea, Misticis=e. i silencie an~oixents . Eugeni Leon i Felip Segués són els ~discutibles creador~ d'un genere especial de fantasies. No m' agrada, paro, del cinema de SsgQee i Leon , la seva pretensió i el seu afany retòric. La vetllada acabà wnb el film de Joan Capdevila , BARCELONA MARHIERA , pel ,lícula f inalista del Premi Ciutat de Barcelona 1959. Capdevila és un excaLlant documentalista. D'ell coneixem "Schmalze" i "Cl·edo", fil.D\s d 'inquietud qua ser,ueixen l'escola italiana de Lucciano Emmer i del belga Henri Stork. BARCEWNA MARINERA ens parla de la ciutat d" avui, de la ciutat d'ahir i dels gloriosos temps de IJ.ull, dels Montcada, dels grane almirel.ls de Catalunya. BARCEWNA LiARINERA ens recorda que temps era temps, els peixos del Mediterrani porteven al llom una senyera. BARCELONA MARINERA ée un film senzill , humil , dedicat a una ciutat, a un poble que visqué i pati grans gestes , mar enllà. A-.ui que la ciutat es posa ò •esquena el eeu mar, en Joan Capdevils li parla d'aquells homes que doneren el pit a lea onades del Mare Noatn..m i conqueriren grana terres. Gairebé lea wateixee con~uesteo que ara er~ porta aquest grup de ciamateurs , que han aconseguit ~lors trofeus pe= a la nostra senyera. :..a ~teixa qua vosaltres 1 els cantaires 1 aixequeu el. diWUr.t dels vostres canta. ~eiates JORDI TORRJ.S . - 14 - ~ IW'tL ~TEATRE HOMENATGE A TXEHOF AL PALAU.- "JOVENIVOLA" organitzà el dia 21 de febrer, la seva XX Ses sió Cultural, que és reesen~ada en aquestes ma~eixes pa~ gines. Aquesta Sessio era dedicada a TX9hof, com a homenatge en el centenari del seu naixement, que s'es cau aquest a:n::¡. L'Agrupació Dre.m.àtica de Bercelona es presenta e+ Palau per a donar-nos una mostra del geni drs.matic d ' un dels autors russos més transcer.d'l:n¡tt s i, alhora, malgrat la distància en el temps, mes actuals. L'autor de "La Gavina", "Les tres germanes", "L'hort dels cirerers" (lea peces grans de la seva darr~ra època), fou també l'aut or de peces breus, pero definitives, una mostra de les quals ens presentR l'.ADB . La primera d ' elles, L'ÓS, és una bella fa~ sa grotesca d'un curiós aspecte de la .v ida russa, en la qual els dos personatges centrals es mouen amb una total desinvoltura, satiritzant, amb finissim humor , una perplexitat de sentiments, que es cristal . litzen en una definitiva escena final. Una peça breu, dificilment insuperable. Recrear Txèhof és dif:f.cil, se'ns deia en les paraules del programa. Però els actors que personificaren els personatges russos - Maria Assumpció Fors, i Jordi Torras - assimilaren perfectament el caràcter rus de l'obra, en una actuació definitiva, insuperable, i al mateix temps, senzilla. Rafael Vidal Folch , en el paper d 'Ivan Ivan9vitx Niukine, el conferen ciant dels ESTR;~LS DEL TABAC, ens oferi una creacio correct!ssima i ajustada, plena d'un humor negre i amarg , calcat d'una realitat no menys humorística 1 amarga, característica del genial dramaturg . EL PROMETATGE, Última de les peces representades, reviu uns moments de gran comicitat, plasmació de l'autèntic temperament rus. Txèhof penetra, amb una finiesima ironia, en l'esperit del poble, amb un amarg regust , que dÓna als pereonatg~e una fantasmegorica r~alitat. UnR simple escena de la vida C!llll"' perola russa es capaç de crear els mes grans efectes, amb una simplicitat nò~ di ca , que contrasta amb el caràcter efusiu i calorós dels seus personatges. n joc teatral, és aconseguit amb el més m:!.nim esforç : la brevetat d~ la peça concentra la maxima teatralitat en els personatges. L' humorisme esceptio, a vegades c!nic, sempre amarg, no és buscat, sinó que resulta del joc dels seus personatges. Carme Cera, Jaume Pla i Jordi Torr8Bt meresqueren l'unànime i fervorós aplaudiment per una interpretació excel.lent i digna. La versió catalanà de les tres obres és deguda al poeta Joan' Olivé (Pere Quart) ' que amb aquest.es fi~ els i f!Xactes traduccions, incorpora al catala l'obra d'un dels autors aramatice mes importants de la literatura russa. EL TINENT MONTIOR de Carles Soldevila.- L'Agrupació Dramàtica de Barcelona, en la tercera seseió del seu cicle de teatre català i estranger, estrenà al Teatre Romea la comèdia en 4 actes de Carles Soldevila, EL TINENT MO~DOR. Aquesta obra de Carles Soldevil!O era realment esperada, perquò una estrena d'aquest autor constitueix, certament, un remarcable esdeveniment en la nostra vida teatral. EL TINENT MONDOR1 finalista d'un Premi Ciutat de Barcelonc., fou editada ja fa uns anys , però fins avui no s'havia representat encara. Aquesta comèdia, segons els · programes de mà, "representa una serz111a i agradable traça, un afi nat sentit del joc literari, un mig tor un malici 6e ooqueteix d ' aventura ben ordida i intranscend-ent, una civilitzada ingenult&t... Tot plegat, petits p1·oblemes burgesos, al .marge de les profundes preocupacions contemporànies. Si el Tinent Monòor acceptés ls vida plena es veuria trasl~~ a un mòn desconegut on conflictes ~tics d ' insospitada fondària, substitueiXen les petites qüestione "morals" en qub ea debat, conseqüència d ' una simple ucomodaci6 classista". tot 1 l' ambi-c16~ propÒsit huaà i 110rf6lista de l' uutor, ens ha deSl noerament aquesta obrat El seu Ilentej~nt- al tema és oertaaent e~timable - no- respon &. les exig9ncies de teatre actu~. Eeperàvea quel~ mes de 1'obra de Cer-les Solc'evi¡a,. El f'in ssia autor de -"C1vU1t&Atsr t~ teix" (re; cordem també "Elll' 'lllll.liDns de l'oncle•, "l!ola de nw•e et".:. ) que cons-rr~udat Amb - 15 - t itui una veritable apprteciÓ a~ teatre català dels anys vint, no ha estat a l'alçada de la seva propis exiggncia. Ja havíem notat una certa ~perficialitat W11b uns obra anterior, quasi desapercebuda, ( "Senyoreta Cyrano"), que no diu res en favor del prestigi d'aquest autor, L'obra·, indubtablement, té escenes i motius apreciables. Però el conjunt -l'obra, en' definitiva- és llastimós. En resum, i fent-ne una dissecciÓ : un primer acte ma~Ífic i ambiciós. Un segon acte que ja malmet completament tota la transcendencia de l'obra, pueril, acaramelat. Un tercer acte desenfocat i innecessari. I un quart acte desnivellat (magnÍfic el diàleg de l'~t~ encara que prolix) • Els components de l ' ADB feren un gran esforç , apreciable, sempre mesurat i ple d'equilibri. Frederic Roda, en el paper de Mikey Mondor, es mantigué bon l}Ctor oom sempre . Destaquem la sòbria i fantasiosa escenografia de BachsTorne. EL SENYOR PERRAMON de Josep Ml!. de Sagarra.- A1 teatre "Candilejas" hem vist una obra força interessant: EL SENYOR,PERRhMON de Josep M§ . de S~arra , comèdia en dues parts i aie que.dres , adaptaoio lliure de "L'Avar" de Moliere. L'adapt,!! ci6 que d'a~uesta obra ha fet SagarTat malgrat ela inconvenients ~ropis de tota adaptacior ens ha semblat digna i aoertade, en general. Harpago 1 l'avar de Moli~re (que així mateix havia estat inspirat en l'"Aulvl.ària" de Plaute) és un tipus universal 1 ple d ' humanit 'e t, que s'ha adaptat desfigurat inefini tat de vegades. El ridÍcul. i grotesc dels personatges de Moliere han estat perfectament assimilats en l a nova obra de s~·a . L'aventura de donar una nova ver sió a l'avar de MoliÀre era una aventura arriscada i difÍcil. Segons les prò-pies ~araules de l'autor "calia mutilar i t ransformar. No podia presentar al meu public d'avui el que Moli9re serví als cortisana de Lluís XIVè ••• Així,el senyor Harpagó del segle XVIIè ea transformà en aquest senyor ferramon català del segle XIXè . No vaig poder aproximar-lo fins ' el 1960, perque els costums i disciplines dom~stiques d'avui contrasten massa amb les dels temps del Tractat dels Pirineus. En c~nvi, aquest xoo és a penes perceptible, si ens situem sota la r.omàntica lliJ.m de gas i vestim amb el mirinyac el pudor i la timidesa de lea filles de familia". t e 1- 1 n a En general., hem ñit, aplaudim aquesta adaptaoió de Sagarra , veritable No ens convenoetJ, per exemple,· -.p.eterminades escenes com la del final , mes propis per a unes "P'igines viscudes", que per una obra teatral ambiciosa i conseqüent. El llengu~tge óe viu i apropiat. c~eaci§. Ens resta, només, fer un breu elogi de Joe~ Capri. Realment l'hBm vist un "actor", aquesta vegada. Si mai no haviem dubtat d 'ell, ara ena ha confirmat la seva vàlua. Amb una autèntica caracterització, ens h~ donat un personatge digníssim , fent difÍcil d'entreveure on acaba l'actor i on comença el personatge. El veritable actor ha de desposseir-se de la seva característica personalitat, per assimilar totalment la del personatge. I això és el que ha fet Joan Cepri. L'otra a•~o valia. JORDI MARTf - 16 - RLS QURTRE VEnTS NOTICIA'tl El di a 20 de febrer , lliurà l a eeva àn~ a Déu la Sra. Lluïsa Bernades i Cusidó, mare dels cantaires Lluïsa Barnadas i Manuel Roc!illlora, soprano I i tenor I , respectivament. Des d ' aqJtestes pàgines i en nom de tots els cantaires acompanyem els amics en la pena que Pl~ afligeix i elevem a Déu una fervent pregària (a . c. s . ). El dia 28 de febrer , ~i Vendrell donà un recital a l'església de Sant Sever , amb motiu de provar- ee l ' orgue de l'esmentada església, restaurht recentment . Acompanyat per Mossèn Baldelló , interpret à uns motets de Bach, de Couperin, d'Alfons x, el savi , i un Lai a la Verge , del segle XVIIIè. El dia 19 de març, donò. un concert intim a la Institució Escolar "Simestre Lluis Molins efectuà els ~company~ents de piano. Interpreta obres de Vives 1 Sala, Roma, Mo~era , Longas , To~dra , Terrens i Apel.les Me~ tres . Fou molt aplaudit i obtinsue un assenyalat ~xit . b~uda" . El Al Sr . Jaume Fouolleda i Serra, soci de l 'Orfeó Català i antic membre de la Junta Directiva , li ha estat atorgada recentment la Medalla del Treball, coincidint amb el seu 80è dniversari . En l'acte d'homenatge , l'OrfeÓ Català fgu representat pel Vice- presirlent 1 Sr . Josep Vilardaga. Le nostra felicitac16 mes cordial per al Sr. Ja\lllle Fonolleda i Serra . JOVENIVOLA 22 d ' abril del 1960, tarda a les 7 Inauguració de la III E XP O S I C I Ó DE L a càrrec de MI QUE L LLIBRE CATALÀ l'editor AR I MA NY Sala de lectura de la Biblioteca L' exposició del llibre catal~ estarà oberta del dia 22 al 30 d 'abril, de 7 a 9 del vespre . Com ee podrà constatar pel programa que detallem en aquestes mateixa& , pqp,inee, inaugurem el dia 23 d'abril , festa de S~nt Jordi, les sessions de discs , amb 1' audició de la "nostra" Passió segons Sant Mateu, de J .s. Bach. Aquestes audicions ee celebraran tots els dissabtes a les 6 de la tarda, 1 11llr ~e~t&niament, alm~nys, tindran L¡oc a la Sala de la Biblioteca del nostre,O~ fao . Des de les pàgines de JOVENÍVOLA les anire• anunciant &mb anticipecio: Esperem la miLxima assistència , i confien que amb la col .laboració i suggeron9ies de tots, poden que~ar unes sessions musicals dignes i perfectes . Aque~t ee el nostre intent . - 17 En la darrera Junta General fou proposada la creació d'un distintiu per a tots els socis de l ' OrfeÓ Català. Aquesta petioi6 s'ha convertit en una realitat, i es demana que tots els socis i cantaires qué desitgin tenir-lo ho comuniquin a la ~ecret8ria. \ !iERQE ARll()LERa Soprano ;¡; ¿ Qu~ t •agrada més de 1 •Ori'eó ? - Un assaig d'aquells en què el Mestre fa cara de satisfet. ¿ Què és el que et desagrada més? - Els que xiulen a l'assaig. ¿ Quin any vas ingresar a l'OrfeÓ? -En 1943. ¿ Vas conèixer el Mestre LJuie Killet? - s:L Recordo que era quan jo venia a classe de solfeig, Ell estava assegut en una cadina del veetibul. yingué a classe amb nosaltres i ens feu cantar una lliçó ; també ens ensenyà una cançó que a mi em va agradar molt • Jo , que no el coneixia, el vaig trobar simpàtic i agradable , i en dir-ho a les meves companyes, em contestaren que era el Mestre Millet, No sl vaig veure mai més, 1 sempre n'he guardat un bell record, que es per a mi inesborrable. JOSEP 'fALLS a baix ¿ Què us agrada més de l'Orfeó ? - L'esperit que li infongué el seu 11~ tre f'Undador, el Mestre Lluis Jd1llet . Aquest,eeparit i cap més altre ba,e&: tat i es l'aglutinant que ha permes l'expansió de l'obra de l'Orfeó català , 1 també la seva actual i brillant continultat. ¿ Què us desagrada més ? - L'OrfeÓ Català és una ~ familia ¡ dissortadament en gairebé totes lee grans familias no hi regna sempre una perfecta harmonia , tal com bsuria de ser. L'Orfeó C~talà , sodialment PBr--:' lant, oau tambe en aquest pecat, Aixo és el que am desplau. Amb tot 1 reconec que per damunt de totes les divergències, xafarderies i critiques, tenim la gran sort d ' estar ~ffegnate de et , que fa l ' esperit del Mestre que ee perdoni o dissimuli. - 18 ~ Aleunes ini ciatives per al nostre Or ~eo i per al nostre Chor? són un bell inici. No oblidéssim ela cantair es capaços d 1 oferir-nos una eeas ió de "Lied" ... o de piano . • • o ••• Pot e er n • hi ha més d els que p ensem.. No t otes lea sess ions han d e celebrar-se a la sal& gran , sinó que t ambé convénen les vetllades intimes . JOVENIVOLA pot d emanar - anava e. dir exig ll-- a l a Junta tot e l que calgui perquè no manquin lee galin daines i les n oretee als cantaires. FÓra mós eficient encara el noe~ Chor. - Moltes se 'n podrien suggerir! Malauradament , però, la més ins i gnificant va aparellada amb la qÜestiÓ econòmica, Amb t ot , crec encertadiseim i primoraial la c ampanya pr o nous socis i potser la creació d ' una comissió de propaganda , tal c om es va pr oposar en lv. t9ar rera Junt a General , f ora un encert . ¿ .Al.gunes coses d ' antany que realment eny oreu avui? - Per aJ.s qui portem damunt una tradic i ó i tota una v i da a l ' Orfeó Catal~ , l ' enyor principal no é s altr e que aque lles esol a tane manif e s tacions d ' en tus i asme i, repeteixo , de popularit at que vam viure aparellades amb la n os tra jovent ut i que no oblidarem mai més. ¿ Què ll sembl a JOVE NI IDL.A ? - Mol te dels cantaires , sobr etot l ' elemec1 j ove, desconeixen f orça la p erson&.l.itat i l ' obra del Mestre MUlet. ¿Quina solll c i ó ¡¡odri a d~n~s 1 hi? - Trunbe en aixo te la paraula JOVENIVOU, sprés de Per exemple ; d e t ant en tant , d ' un assai g de conjunt , e e podria ded1car un qu art d ' h ora curt a explicar excel.làncies i anècdotes , no solament d el Mestre Mill et , sinó dels mestres ~ jol, Salvat , Comella •• • de les eenyoree Wehrle , Fornells ••• dels senyora Cabot , Moraga e , Boada • • • Unes pi n zel l ades no- - Sincerament us felioi to; JOVENIVOLA ha ~lorat mol t i seim i no admet comparacio ~bels seus inicie d 'es tar per C§ s~ . ~e que encara pot euperar-~e i t~ be ee que airl ho fareu , p erque no us manca empenta. Un elogi e special per a les sessions culturals , qua convindria prodig ar al màxim. I per acabar , una pe tita critica. trobo que d ' un tanpe ença JOVENIVOLA va adquirint un caràcter potser una mica massa intel .lectual . MIQUEL SAPERAS rmem,bre de la Junta Directiva ¿ Què us agrada més de l ' OrfeÓ? - Sense cap mena de dubte , el seu historial ja a parti r de les dues primeres sessions , celebrades el 6 i el 8 de s etembre de 1891, en les quals una tren ta na d' h omes capitanejats pele mestres MI llet i Vives , aprovara~ uns estatuts , Ni una sola claudicacio l'ensutza . Tot hi és emotiu. I superlativament gloriós. ¿ Què us desplau més ? -Me l'es timo tant, que s é n omés lar-hi llum! espigo~ - .Al. marg e d e la qUestiÓ artistica , ¿com farieu més eficient el nostre Chor? més , en un quart d'hora curt . En ela nostres llibres d ' actes , en els opu~ olee editats i a la Revista Musio8lj•· talana, tot ós història . No creo dii ~ cU de trobar entre els c ant aires Ull U rell de rapsodes que ens fessin agradS· ble la lliçó. I us ben prometo que deli" cobrir·iem mol tes coses i estimar:!.eJD e+ Mest r e Millet i l ' Orfeó encara molt~~~~ - En això té la paraula JOVENI VOLA. I pe,!! so que ja ee n' ha adonat . Jo , que he s~ ¿ Alpun aspecte curiós en la seva taeca de Secre t a ri ? f ert en la meva prÒpia carn el lassa~ent i l ' angoixa dels assaig s -i l ' alegri a , sovint, també- creo que tothom té - Cap no val l a pena referent a mi • Ell bona fe, però, que en pod~ia explio~ el d sure d e prodi gar als can~ aires les un& pila , encurosit com soc pel que floretes i les galindaines mes exquisianat succeint en aquesta 11anta casa. d e s c-om e.. oompensact6 i e l' a ngoixa i el. lna ur.en+. a què m' he referit . JOVEUI\0(Acaba a la pagina 21l LA i l es seves s easions oulturW.s en - 19 - s- o ta 98 .- "'· I .i- II• XX Sessió Cultural L'Agrupació Dramàtica de Barcelona, del Cercle Artietio de Sant Llu,., !ou el protagon1eta d' ~ueeta XX Sessió Cultural, ~e tingué lloo el dia 21 de tebrer al Pelau de la Música Catalana, amb l!assitencia d ' un nombrós pÚblic.Fo ren pr esentades tres peoes breu.s d' Anton P. Txèhof, en C011111181110rac16 del I cen"= tenari ( 1860-1960 ) d'aquest ee~iptor rus, ~çut a les ribee del lll8r d' ~ot, el qual s ' homenatja arreu del mon i a qui tambe la UNESCO ha dedicat un numero especial del seu butlletí. 'Pr~ d eric Roda esbos~à amb breus i ~recises paraules la !1gura de Txèhof 1 el perque d'aquesta sess1o- oommemoracio- que representava l'homenatge de tot el nostra paia. Es representà "L'Ós" (Senyora Popo!, Maria Assumpció :rere; Grigori Ste!anovitx Smirno!, Jordi Torres; Louka, Anton Hansen), "Els estralls del tabac" (Ivan Ivanovitx Niukine, Rafael Vidal F ol oh) i "El pro1118tatge" (Natilla Stefanovna, Carme Cera; Ivan Vassielevitx Lomof, Jaume Pla; Stetan Stefanovi.tx !xubuoof, Jordi Torras) • La interpretació que dels diversos papers executaren els esmentat actors, fbu en tots els aspectes magnifica, merei.Xedora del més oàl.id elogi, com 110lt bé ho palesaren els entusiastes aplaudiments del pÚbllo. · Des d'aquestes pàgines agralm ben sincerament la col.laboraci6 de l'Agrupació Dramàtica de Barcelona, del c.A. Sant Lluc t amb el desig que no e~ la darrera. Li augurem també molts i noue èxits en 'el camp de l ' art dramàt1o que eervei.X amb tant d 1 entusiasme. XXI Sessió Cultural Aquesta Seeei6 o!er! als nostres cantaires i socis un Festival del Cinema Amateur en Color, que e9 oe;ebrà al dia 6 de me.rç al P&l.au de la Kúsica e~ tal.ana, on es reuni un nombroe publlct interessat par veure el treball da1s VUit oineistes catalans que aquell vespre es presentaven a la pantalla. Foren projectats ele segÜents fil.Jne - la 1118joria documentals; "9ktobertest" t de Joan !orrene i Vidal; "Cetaratas del Rhin", d • Eudl.ia ll • d'Oliva; ":Pinoa Rural Gall.! na Blanca•, ~e Lluie Carulla i Canale; "Jardin Zool6gico de Barcelona", de Joan Olivé i Vagui\; "Exp. Núm. 2"t de Joaquim Puigvert i Pastells; "PanJ amor 'lllint cnía•, de Carles Pui.~~: i Vilanova; •consumatum est•, de Felip Sagues iB,!! dia, i "Barcelona 111Br1nera", de Joan Capdevila i Nogués. No cal dir que tots aquests fil.Jne, autèntiques meravelles del color, foren acollits amb-veritable simparia per par1 del pÚblic, que IIIBnifeetà amb lle seua aplaudiments la més sincera aprovaoi6. La sessió que presentà aqueete films fou or~tzada amb la ool.labora c16 de la Firma •GsJJ.ina Blanca"; 1 'equip de projecció sonora fou cedit gentil ment per la casa "Ai.Xelà". JOVENfVOLA fel1cita tots els oineistes que ool.laboraren en aquesta aeeaió i els desitja nous èxits en l'àmbit d'aquest nou art del cinema. - 20 - CRffiPRflYR PRO - SOCIS En la circular del passat mes de novembre, dirigida a tots els socisde l'OrfeÓ Català, i en el mateix PÒrtic, se'ns ;eta a tots una crida insiatentss fruit d'una necessitat massa evident per esser comentada. "Hem pensat -hi. llegiem- el que representa en el nostre pEÚe, pel to del nos:r~ paia, una obra oom la nostra? Hem pensat que el prebtigi de 1 '0rfe6 Catala es, una mica, el prestigi de la nostra col.leotivitat? Hem pensat que aquest prestigi vol dir que diee i diee, doe-oents cinquanta cantaires es priven de tantes 1 tantes coses que fan, encara que sigui per uns moments, la vida agradable i fi oil"? "La primera cosa -continuava dient-., la més urgent, é!J Emprendre reeo¡ tement una nova oam¡>anya per arribar als 4,000 associats. No es una xifra eu.gerada. Fins 1 tot es triat (pels qui valorem el paia a to amb els seus nsguita espiritu.a ls), que el nombre de so ois del nostre OrfeÓ, atesa la quota que sar soci oal satisfer, passi a fenes dels 3JOOO. Si ens ho proposem, ei cadasmm d els qui senten 1 1 obra de 1 Orfeó Catala 1 1 1 estimen, ee ~e cideix a fer una ~ oa, només una mica de proeelitiama, la :z:1fra d'avui pot facilment doblar-se•. 51 aquesta crida va dirigida a tots els socis del nostre estimat Orfe6, creiem que nosaltres, els seus cantaires, hi tenim una obligació més gran en aquesta tasca que oal emprendre resoltament. Cal que trobem nous amics i oo~ p anya que col.l8borin 8 la gran obra de l'Orfeó. Cal trobar nous germans que ens aoompany1n en la tasca, sempre cre1xent, 8 ~uè ena, hem llençat. Estem deo! dita a augmentar aquesta g::¡:an f'Bmilia de 1 'Orfeo Catala. I augmentar-la, no solament en quantitat, sinó tambén en qual1tat. Ena hem proposat que ela cantaires portin el major nombr' possible de so oia. Per tant, d'acord amb la Junta Direct1va del nostre Orfeo, hem organ1tzat un concurs per ~ estimular aqueA ta reaeroa i premiar aquella que hagin aconseguit el nombre mea alt de nous aoois.Aquest concurs, destinat únicament ala cantaires, tindrà vigèno1a durant tot l'aCtual any 1960, i oportunament serà fixada la data del repa.rt1ment deh premis ala guanyadors. A a~eet efecte, han estat establerta ela següents: PRDUS PRIMER PIDMI 1 Un viatge turietio a Mallorca per a dos pereones, durant 5 dies. Els detalle seran fixats oportunament . SEGON PREMI : El llibre del Mestre LlUÍs Millet , "CANTS ESPIRITUALS PER A US DEL POBLE", re~Lligat en pell. TERCER PREMI : Col.leoci6 "ELS CLÀSSICS DE TOTS EI8 TEMPS". D'acord amb lea següents: BASES 11.- En aquest concurs només podran prendre-hi. part ela cantaires i solfistes de l ' Orfe6 Català. 21 . - El concurs durarà tot l'any 1960. Cada mes publicarem una eetadistica del número de soc1s nous i dels cantaires que puntuïn més alt. 31.- El canta1re que ingressi un nou soci serà pregat d'omplir, juntament wW la normal proposta de soc~ que e 1 adreça a la Junta Directiva, una el tra fulla que lliurarà a JOVE~~voLA. 41.- Com que les propostes de socis per a la Junta Directiva han de firmar-les dos proponents, en el cas que ambdÓs signants siguin cantaires o solfistes, només pqntuarà el primer proponent i que signi també la fulla destinada a JOVEÑtVOLA. 51.- El p~r premi serà atorgat al concursant que hagi aconseguit el major nodbro de nous s o cis, amb la condició que el mínim siguin trent~c1no. ne~ 1 teroor premie, ee concediran als dos concursants que segueixen l anterior en ordre à1 nombre de nous socis aport~ts. - 21 6t .- Només d eixarà. d'ad j Udicar-se el pr:1mer premi, en el oas de no ésser aes2 lida la xifra m!nima de trenta-cina nous socis. Aleshores , restaran el segon 1 tercer premi.s p er ale do s con oure ants de major puntuaci ó. - JOVE'JfÍVOLA - ta L 5, XXII SESSIÓ CULTURAL JOVENÍVOLA MANUEL VALLS I~ . MUSLea presentarà el seu recent llibre , Amb il.lustracions musicals SALA LLUIS MILLET 22 d'abril, a les 7'30 de la tarda • - 22 - Audició n9 1.- Dissabte , 23 d ' abril. PASSIÓ SEGONS MATEU, de J . S. Baoh. Orfeó Català, solistes i orquestra. Dir . : Lluis MD. M11let. Audició no 2.- Dissabte, 30 d 'abriL LiS~ · (cantata) d ' I8or Strawinski .- Solistes .- Chors de Càmera de Viena, et, piano i conjunt percussió.- Direooió: Y:ario Rossi HIST~IA ~ ~T Dïrec~ : (su.ite) o Rossi. d'Igor strawinski Sessió presentada per Joaquim Colomer. Audició nO 3.- Dissabte, 7 de maig CONCERTS DE JmAÍmOOURG, Nil, 2 i no 4, de J . S. Baoh, Orquestra de Càmera d'Stuttgart.- Direooi6s Karl Y:ünohinger. GRAN lQGA , de Beethoven. Orquestra Filharmonia .- Direooiós Otto Klemperer, Sessió presentada per Maria Llu!sa Cortada. Audició nil 4.- Dissabte, 14 de maig. CONCERT EN SOL MAJOR PER A PIANO I Ol!QUiSTRA, de Maurice RaveL Jacque11ne Blanohard. Orquestra de la Suisse Romande.- Dirs Ernest serm.et. CONÇERT PER An- A VIOLI I QRQUESTHA d'Alban Berg . Sessió presentada per Lluis MUlet ·Loras. Totes aquestes sessions i les que, si Déu vol , seguiran , seran breu~ ment comentades, i tindran lloc a la Sala de l a Biblioteca de 1 'Orfe6 catalet els dissabtes a les sis de la tarda. • - 23 - ORfEOnS DE CRTRLUnYA Orleó Vigatà· Després de lea festes de Nadal i de Cap d'Any, durant les quals tota els Orfeons da Catalunya celebren concerta i festivals per commemorar la vinguda de Jesús Infant , hi ha una petita pausa abans de reemprendre de nou eli! assaigs per a preparar nous concerta. Potser per aquest motiu 1 no hem rebut programes que ens assabentessin de les activi tats dels Orfeons. L:ortaó Vigatà, però, omple aquesta pausa amb l'organitzaoi6 de concerte a oarreo d ' instrumentistes, i conserva el os.l.iu cul tura1 amb la propagaoló de la bona música. El dia 24 de febrer, 1 1 arpista Núria Olzi.na i la pianista Anna Maria Albors celebraren un concert, en al qual. interpretaren obres de Chopin, Grieg, Granados, Haseelman, Tournier, Grandjany 1 Fauré 1 Renié 1 Turina. Dues joves artistes que, oom a deixebles dal mestre Vallribera, aaberen acreditar, ultra el eau temperament selecte i inspirat, el bon guiatge del sou mestre sempre ~et per tothom. El dia 16 de març, tingué lloo un recital del. violinista Henri Lewko- wike, que tou acompanyat al piano pel mestre Pere Vallribera. Exeoutare.n obres de Bach, Saint-saehe, Cesar P'ranl, Bloch, Straw1nsk1 i Sarasate, A~uest notable violinista polso-francès ha estat, contractat fler 1 '0r:te6 V18ata, aprcrtitant la seva gira per la Penineula Iberica, deepres d'una brillant tournee per ~eb& tota l'Amèrica del SUd. JOVENÍVOLA ee ta ressò de les activitats d'aquest notab11iss1m Orfe6 i el felicita sincerament per la seva constància a !er cultura musical en profit dels seus cantaires. O~eó Virolai L'OrfeÓ Virolai , del Centre Moral .i Cultural del. Poble Nou, ha celebrat dUTerament el Xè aniversari de la seva :tuhdaci6. Els aotee efectuats del 6 al I) de març commemoraren aquesta efemèride, t~ representativa per a tots els coçonents, mestres i cantaires , de 1 'OrfeÓ Virolai, el.e quals no sal tres telicita amb el més sincer i eloqUent:Pèr molts anys! Entre els sotes celebrats, a ~és d'una Missa en aooiÓ 4e gràcies i un de germanor, esmentarem el mes rellevant: s'esdevingue el dia 12 de ls nit, i en ell es reté homen~tge al sooi protector de l'OrfeÓ Virolai, 3r. Joaquim Ribera i Barnola. Aquesta sessió co~tà amb la ool.laboraoió del Sr. l'èlix Mi.llet i Maristany 1 President de 1 •Orfeo Català, que desenrotllà ~tema •L ' ideal dels nostres Orfeons" . •~orzar ~9~a Després d'oferir l'acte a l'homenatjat , l'Orf'e6 Virolai interpretà el següent programa : "/Qcem ben alta la Senyera" de Recasens; "Ava Maria" , de Scnubert; "El noi de la Mare" 1 de Cervera; "El rústec villancet", de Lluis Mil llUlet; "El cant de la Senyera", de Lluis Millet, i "Al.leluia"o de Haendel. Repetim : per molts any&, Orte6 Virolai! Chor l'Artesana Aquesta agrupació ohoral que amb tant d'encert dirigeiX el nostre cantaire Josep LÓpe~ i Esparbé 1 el dia 21 qe febrer, a la tarda, :téu una visita l'Empar de S~snta LlÚcia, la 1nstituoi6 benèfico-sociel de la "Caixa de Pena1one per a la Vellesa i d'Estalvis" 1 que va fundar el Sr. 'MOr8888• 8 Durant el concert que hi celebraren, van interpretar obres qe Guridi, Otto, Clavé , Weber, Morera, Josep 111 Pla 1 Schneider, Millet i Sorozabal . , Lee ceguetes acollides en aquesta santa casa fru!ren de d fbÒ la bona -uaioa 1 l'exoel.lent interpretació que els oferiren L6pez Eeparbe i els seus cantaires. - 24 - Choral Cat~unya Aque sta Ohora.l , de 1 ' ~paoió E:lteursion i pta Catalunya, que dirigeix el mestre Josep )(O Ce.etellÓ té per ! 1 donar a conèixer 1 expand1r les oançona popular9 del nostre paia 1 de ,fora per tal que tçte el. e excurs1onistes sentin la can ço de l a terra i a traves d ' el.la estimin mes les muntanye s , el pla, el mar. •. Choral Catalunya que ha r ealitut ja divers es actuacions, el dia 12 d e , març prengué part en un oonoert que tingué lloo al C~ntre de Sant Pere Ap ostol . Interpretaren cançons p opulars d ' Alemanya , Polonis, Prança, Castel h, Mallorca i Catalunya. Des d'aquestes pàgines ens plau de felici tar- los , i els desitgem que s eguei x en f erms en al oSmi qu e s ' ban traçat . "' = BIBLIOTE CR Llibres catalogats darrerament: YUM D' ARA, per Es t anislau Torres . - Nova Col .leoció Lletres, núm. 54 TRAroiT DE L'.A1LERIOÀ, per Mt Aurèlia Capm.any.- Nova Col.lecci6 Lletres. núm. 55 MEMORIAS DE LA GUERRA CIVIL, per C. Julio César. ELS PRIMERS CCMTE5-REIS 1 RAMON BERENGUER IV, ALPONS EL CAST; PERE EL OATbLICr per Enric Bagué, Joan F . Cabes tany i Percy E . Sohramm. LES UNIONS DE NOBLES I EL REI PERE DEL PUNYALET t per Rafael Tasis . Col . lecci6 WEp1sodis de la Història•, ~. EL DESAFI.A1LENT DE PERE EL GRAN AMB CARLES D' ANJOU , per ferran Soldevila.Col.leooió •Episodis de la Història" • núm. 2 C<l4 CATALUNYA S'OBR! AL MON MIL A.NYS ENRERA t per Ramon d ' Abadal.Col.leooi 6 "Episodis de la Història" , núm. 3 EL GREMIO DE REPRESENTANTES ESPANOLES Y LA COFRADIA DE NUESTRA SERORA DE LA NOVENA , per J osé Sub1rà (Donat i u de l ' autor) • = = = - 25 - 8 Nou diccionari n Seguint el nostre costum, de divulgar des d'aquesta Secció , aquelles obres que han de ser Útils als qui desitgen emprar correctament la nostra llen ~a 1 dedicarem l'espai d'avui a donar noticia d'un nou Diccionari, aparegut no fa gaire. Aixi ho vam, fer, també, quan el c~p de les nostres lletres es vei é enriquit amb la "Gramatica, Catal~a", obra postuma del mestre Pompeu Fabra, i a&ab el . •vocabulari Castalla-catala abreujat", del professor Eduard Artells {JOVENIVOLA. Octubre del 1956 i febrer del 1959, respectivament). L'obra a què ara ens referim, és el "Diccionari catelà-castellà", d ' A. Albert Torrelles , publicat per l ' Editorial Miquel Arimany.- Barcelona.- 1959. Més de 60o000 mots catalans i més de 100,000 correspondències castellanes que conté aquest volum, signifiquen un treball immens de compilació i d'ordenament, aixi com d'estu~i de les possibilitats de cada mot català par a f ixar-ne les diverses equivalències en la llengua castellana. Aquest nou Diccionari, doncs, té la categoria d'un important instrument de consulta i d'eficàcia, A més, pel seu tamany, é s d'un maneig fàcil i tipogràficament resulta clar i cÒmode per al seu ús. El PrÒleg orienta escaientment per a un millor profit del aui consulti ~Diccionari. Aixi mateix,és completat amb un Vocabulari de noms patronimics i un Apèndix amb la relació d 'un bon nombre de paraules catalanes que recent- ment han vist modificada la seva ortografia. D'altres caracterietiques podr!e.m destacar d ' aquesta nova aportaciÓ l~istica, però ens limitarem a eemsntar alguns exemple~, extrets a l'atzar i eenee que vulguin ser, ni. molt menys, precisament els mas signi:ficatiu.s . AGi~AR, alif\ar, aderezar , componer, adornar, hermosear, arreglar. liLAU, BLAVA. azul. (DEIXA'R BLAU ALGÚ , de'jarlo pasmado , dejarle sin aliento; FER- LA BLAVA , hacerla buena , cometer un desaguisador una mala jugada; l'ER-SE UN BLAU , hac er se un cardenal). CAP, oabezao cabo , extremo, fint jefe, supe-rior, principal (CAP DE COLLAt capataz; DE CAP A PEUS, d e cabo a rabo; PEL CAP AIJr r PEL OAP BAIX, a lo sumo; cuando menos, al meno sl AGAP.túl. Elfr:RE CAP I COLL, apercollar; CAP D'OLLA, cabeza de oborlito). CAP, ninguna , alguna CAP, hacia. DI!SEliG: 'TANYAR, des~arazar 1 quitar el impedimenta que se apone a unà cosa,al.! gerarse àe ropa o d e una carga. DESENGORMANDIR, quitar la ai'ición a una golosina , desapegar, desavezar. E~QA , limpieze , ordenación. ENDREQA, ded icatoris. 0ALIND6, juanete . lOLt, médula 1 meollo 1 tuétano, parte comestible de algunes !"l'utas. lOLt, llllelle. lOLt, seJ.monete , barbo de me.r. lOLL-A, blando , muelle 1 flojo-a, (MOLL D'ULLS• tierno de ojoe¡ MOLL DJ; BOCA o BOCAMOLL , blando de baca, lenguaru ; TEifiR EL COR liOLLt q~e faoilaent9 ee enterneoe 1 ternerón; U1f HCIIE KOLL, un hombre de oaraoter blando debil , sin voluntad). - 26 RAI, forma expresiva complementaria del catalan, que no tien~ equivalenta. Puede a veces euplirse por un "meno s mal", "tanto da" . \LI VAJI PRENDRE LA CARTERA . PERO ELL RAI QUE ts RIC, le robaron la cartera, paro manos mal que ee un hombre rico; DINERS RAI , QUE NO LI'N MANQUEN , el dinaro ee lo de menos para él, pues que le sobra; JA HI HAD'RA NOIES? NOIES RAI, NO Elf r.IANCARA1l, ¿Habra muchachas?, no te preocupes, que no habran de faltar; TENS SOll? AllO RAI: IXlRM, ¿tienes sueño? eeo ee arregla durmien do , etc.). RAs-A, raso-a, sereno-a. (PASSAR RAS D'UNA PERSONA, pasar casi rozando a Ulla persona; PASSAR RAS DE TERRAt pasar a ras de tiarra; DIR UNA COSA TOf RAS, cant arlas claras, hablar s in subterfugioe) • De la relaciÓ de mots catalans que recentment han vist variada llur ortografia• FORMES ANTERIORS FORMES ACTUALS lQ1!MES ANTJRIORS lOBMES AQTUALS Apol.lÓ Apol.lo daler deler arronçar arronsar deenarit deenerit atlot al.lot destroçar destrossar bo e call buscall immensurable i.mmesurable cérvol cervo rec6 rac6 comptaduria comptadoria tastanejar tastanejar Cupid6 Cupido vina vine p, PAHiti-MATC. = - 27 - El Mestre Millet vist per J. Renart pie, La caricatura que del Mestre Lluie Mlllet ena ofereix, avui, el llà- se~re encertat, de J. Renart, ena fa reviure un dels moments -sens dubconcert que l'Orfeó Català va efectuar el dia 6 de-de de Sant Joan de Déu. ~e, el mes emotiu- del 118ig del 1928, a l'Asil La crònica, que d'aquesta actuació fa la Re?ieta Musical Catalana, diu que •a la meitat del concert un d'aquells infantone, tot recolzant-se damunt tuta i li adreça un parl~ent entendridor ". Aquesta ee precisament que reprod\lim a darrera p11gina. H1 podem veure com el Mestre Milletl'escena amb una extraordinar is afabilitat, rep, de mane d'aquell infant impossibili1tat, l'obsequi i l'agraïment de to~ els seus companya, ela nens internats a Sant Joan Déu: "· •• Dignissim, OrfeÓ Català, la vostra gesta , tota plena de caritat ori.!! ti~na, ens ha corpres¡ els vostres cante han tingut la valor d ' ofegar els e~ots i gemecs que ixen del nostres pits per la vehemència del dolor; aque§ ta tarda heu realitzat el miracle de canviar els nostres tristos planys, en ~egres rialles , totes plenes de satisfacció •••••• Jo voldria ésser gran a copsar tota la grandesa de la vostra aooió i així regraciar- vos-la com per oal 1 mereixeu; més eóo,petitet 1 per ai~Ò en nom dels m~us germanets i en el ~eu propi , sola vos dire una paraula¡ Gracies, moltes gracies; o millor; que Deu vos ho pagu.i l " . de dues crosses, s'apropà al mestre Millet, li féu re~ea del present d'una ba- En adreçar-ee als cantaires els digué que sempre que veiessin aquella batu~a, el seu humil obsequi , a les mans del Mestre Millet, ee recordessin d'aquella pobreta nena de l'Asil de Sant Joan de Déu. , Quan 1 ' in fan~ acabà, el Mestre Millet, veritabl.ement emocionat, pren~e la batuta , i alça el nen en els eeue braços per tal de besar-lo. L'Últime ~art del concert fou dirigida amb la nova batuta que acabava de rebre . De 1 • èxlt obtin~t en a')uest oonóert ja en parlàvem en el número ~ terior, que reproduia també un moment d •ac¡.ueeta aUdició. El concert del dia 6 de maig del 1928; organitzat per portar consol als pobreta nens de Sant Joan de Déu i amb el fi ds recollir almoines per 1 • a- cabament del Sanatori Maritim de Calafell, ompli de varii;&!üe satisfacció tots ~e concurrents a a~ueeta emotiva i simpàtica festa, que com diu la EeYiBta M~ sical Catalana "dona tot el fruit desitjat" . (Ve de la p&aina 18) Vet aci un, només: En la sessió de la Junta Directiva, celebrada el 15 de maig de 1892t tot un vice-presid ent. aleshores el mestre Vives , "demana permia per a comprar una llibreta per passar llista cada mestre". Quins temps aquells, Senyor! ¿ Algunes iniciatives per al nostre OrfeÓ i per als seus cantaires? -Ens bauriem d ' acostumar que la major part de les iniciatives partissin dels cantaires, precisament , i fossin dutes per escrit a la Directiva, sense por • I no esperar una Junta General. Sin,6 l 'instant d ' haver madurat la suggerencia. ,..r t et. · ~u I 6 M fk,> ~ l ~ 2. 8 à · t.t.n.. Gt:.vrú.t"Q- .