Editorial: Un nou pas, per Fèlix Millet Rainier Maria Rilke, per Antoni Sàbat Paul Hindemith, per Lluís Millet i Loras Conèixer la història, per Maurici Serrahima Record memorable Cinema al Palau, per Joan Capdevila Nadia Gedda Nova, per Filos Món musical Activitats, per X. Als quatre vents. Noticiari Orfeons de Catalunya, per Emili Vendrell Secció filològica per Piguillem Comentaris La música, per Lluís Millet Els llibres, per Antoni Sàbat El cinema, per Joan Capdevila i Nogués El teatre, per Jordi Martí Sessions culturals Cartes a Jovenívola El mestre Millet vist per J. Renart
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
l Novembre 1959 JOVfníVO LR Novembre 1 959 Dipòsit Legol B- 14508- B- 1959 EDITORIAL JOVENÍVOLA comença aquest curs adoptany unes noves carecterist~ques­ i ampliant les seves seccione, amb la pretensio d ' acostar-ee ~s a alloqueels cantaires voldrien que fos realment . Perquè, aquesta JOVENIVOLAt que va inioiar,un grup de cantaires, ~que a poc a poc ha anat fent cami, no té més il.lueio que la de ser un mitja de contacte i d 'intercanvi d'idees i d'ini-ciati ves per solidificar la unitat del nostre pensament i, sobretot, la nostra ambició col . lectiva. · Hem de proc~ar tots que en aquestes pàgines ee reflexi la vida int,i rior del nostre Orfeo, que podriem anomenar la seva vida familiar, les seves intimitats i inqui~tude. Tots ¡¡legats hem de ~ercar en elles un "per qu9 " i1! teressant. Per aixo , en cada numero se'ns fara una critica de teatre , de cinema , de llibres, i no cal dir , naturalment, de música. Hi col . laboraran fir mea reconee;udes en el camp de la li terat'lll"a. Hi deixarem també una sec ci.. ó de correspondencia per restablir un diàleg amb ela cantaires, perquè JOVEN!VOLA és u.tla "carta oberta a tots", i a tots vol arribar i de tots espera auggerèn oies, i, si cal, també critiques. Tot serà ben rebut com una mostra de col.la boració, perqu9 els que ens sentim agermanats pele lligams de la cançó, pe~ seguim la mateixa finalitat i ens movem dintre la força d'un mateix desig . JOVENÍVOLA torna avui després de les ll~gues yacancee amb la joventut que li escau, una mica renovada. La renovacio, pero , que realment vol- driem és que la col.laboració aels cantaires - en tots sentits - tan valuosa fine avui, fos cada dia més, intel)sa fins a convertir JOVEN!VOLA en un compl!!, ment de la nostra vida orfeonica. !Pa cinquanta anys, al mes d 'octubre, l'OrfeÓ Català ina~à el curs amb uns concerts dedicats exclusivament a Baoh. En ells hi prengue part el ~ nostre gran , i ¡¡odem dir vell amic, Doctor Schweitzer. ~ gran mestre V~?lgue donar una sessio intima als amics i cantaires de l'Orfeo, i no es limita a tocar l'orgue sinó que amb la seva habitual bonhomia, entre interpretació i interpretació, intercalà "justiesime 1 erudits comentaris", que, seg9ns l'e,!; pressió del cronista, "varen donar a la sessió un caràcter de conferència de mestre als seus deixebles" perquè ell es trobava a l 'Orfeó "com entre unagran familia". Aquesta :frase l'hem sentida moltes vegades, perÒ,de nosaltres depèn que sigui exactament alguna coea més que una frase . JOVENIVOLA vol i espera fer possible que sigui una bella realitat. FU.IX MILLET , RAINER MARIA RILKE "Giro entorn de Déu , l'antiquie eillla torre i des de milenie. Però enalat falcó , cara no sé ei sóc falcó, tempestat o un càntic immens". Aquea~ el poeta Raineraquesta furiosa tempestat i aquest càntic immens alllora fou de poemes breus, Maria Rilke. El seu darrer cà.ñtic terrenal fou un reouJ.l espiritua l. Si l'obra però delicats i subtils, que ens llegà com un heretatgevi.ndrà a recordar-n os de Rilke sempre ha eet~t apre'ciada , una nova ~alitat al: ela versosel poeta delicat i romantic en una trilo~a mes que excepcion de Rainer Maria Rilke, eublilllate en la musica de Paul, Hindemi th i interpre eign1fioat 1ue tats per 1 ' Orfeó Català. Aquesta extraordi nària fusió de tan Pel que respecta avalore mereix un detenimen t ni que sigui breu i succint. nostra, només inl'autor dels bells poemes, que podrem assaborir en lleDgU& tat en funtentarem en aquestes breus linies eequemat itzar'la sevadepersonali la seva aportació ció de la seva obra, de la seva producciÓ literària i al món de la poeei~ i de les lletres, que més ens ateny. , delEl nostre poeta va néixer a ¿a ciutat de Praga el 4 de desembregraneEls 1875. El seu nom complet era René Karl Wilhelm Johan Maria Rilke. en el e~ esperit aires del decrèpit imperi austro-ho ngarès influïren eempre aeoendenc ia, fine a fer-li creure que provenia de noble llinatge. La seva seu P.! però, ee limitava a la pagesia humil del nord de Bohèmia per part ~el Vieque una inre i a la simple burgesia de Praga per part de la seva mare. es de la mare fància trista, ombrÍvola , lànguida. Supeditat a les ridicules -que li féu portar cabells llargs i vestits de nena fine a l'edat de acinc donaranys i per la intransigò moia del seu pare, militar retirat, aferrat un ambient de rare-li una instrucciÓ castrense , es veu totalment reclÒs end'aquella època fosca ses •• El seu esperit lliure i fantasiós es ressentir ia -que e 'havi.a sepai oprimida. Als 11 anys, segons el m.anàment del eeu pare a les rat de la seva muller, dona capricios a, de manies literàrie s- ingressà sortiria fine alacadèmies de Sant Polten i Marich-W eisskirche n 1 d'on no en Els test~nis d'acap Jie cinc anys, per anar a l'escola comercial de Linz. al 1 patètio, ramantic 1 -questa àpoca ens el mostren com un jove sentimentons. apassiona t, sempre a punt d'esclata r en lamentaci definitiu A instàncie s del vell Joeeph Rilke, canvia el seu nom peluniversit atla reoent de Rainer Maria Rilke. Inicia els estudie d'advocat a la de Berlin, Elllpès ja de Praga. Després passa a la de Munioh 1 finalmen"b a el primer llibre des d'ara per un fervent desig d'escriur e. Una prova n'és i 1897t tots ellede poemes publicat el 18~4. D'altres en segueixen en 1896 en aquesta representati~e, pero d'un naixent lirisme. Rilfe demostra ~oo viso la meva v! epooa un esperit inquiet, una naturales a extraordi nària. "Jo Sempre en nous esda an cercles creixents que es dibuixen sobre les coses". tat del poeta germà-tadia, en noves posicione que afermen la fina sensibiliaqu~ste anys i ee ~ nio. Tot aquest giravolt humà i espiritua l s 'inicia en al llarg deldueix en un etern pelegrina tge. Rilke es comunica amb alel, mon admira els aspectes seu mon!'\oal reoo~liment: viatger pensatiu i sentiment i paiaa.ges d'Itàlia, França, Rússia, Espanya, Sulssa ••• Venècia, Arco, Florència , Viareggio , foren les etapes del seu primer escriu a Ber-viatge, l' an;r 1897. Dos anys després, ala seus vint- i-g.uatre, Rilke" ( "Weise -lin "La Canço de l'.Amor i de la Mort àel Corneta Cr1etofol i popular ro~ç, e~ von Liebe und Tod des Cornets Cristoph Rilke"),s 1 patètic eleva sovint a balada epioocrit en una sola nit, d'un ritme 1mpetu6s que lirica. nat com Valéry ~vid -Ronfeld fou el primer amor de Rilke, desafortu una flama,d'am or quasi tots ets altres. La seva coneixenç a a Itàlia encengué Ella romangue solt~ que es trenca el mateix dia de la seva tornada a Munich.barreja d ' est1maoi6 1 ra, però, malgrat tot , li servà sempre un gran afecte, de venjança. ! El 1899 i 1900 emprèn dos viatges a Rússia que influe~n definitiV; del dement en el seu esperit. Coneix Tolatoi i estima profundam ent l'anima d~ vot poble rus. Prui te immediats d'aquests viatges són els seus ; "Llibre el tila vida monàstica " i "Llibre del Pelegrina tge", aplegats el 1905 sota"Llibre tol de "Llibre de les Hores" (completa t amb la tercera part titulada de la Pobresa i de la Mort", que eeoriv! el 1903 en mig de la misèria tieioa 4 - i espiritua~ de Paris). Com un monjo o un pelegri Rilke cerca Déu a la sevamanera, pero amb un fèrvid misticisme (lluny de tota dogmàtica) dintre les formes poètiques més noves, originals i reeixides de la llengua alemanya. Després del segon viatge a Rússia, s 'instal.la a Worpswede 1 colÒniaartistica prop del mar del Nord, vora Bramen, i es casa amb l'escultora Clara Westhoff, deixebla predilecta de Rodin . Les dificultats que origina el nou matrimoni i el naixement d ' una filla, 1' obliguen a traslladar-se a Paris on havia rebut l'encàrrec d'escriure un treball sobre Rodin . Aquella ciutat, amb l a • peculiar esplendorositat de principie de segle, esdevindria per a ell "una segona pàtria espiritual". El contacte amb el gran escuJ. tor ilú'lueix d ' una manera prodigiosa en la seva ànima. "!1 faut toujours travaillerl" lP dura consigna del mestre arrela en ell fins a "veure" i "expressar" les co1:1~:>e amb uns versos cada dia més depurats i sublime . Viatja oontinuament i escriu llibres per poder viure. S 'infi.ltra enl'ambient aristocràtic de tots els paisos on resideix eventualment i és hoste dels nobles i ~els princeps . Els salons de Dresde , Praga, Berlin , Hamburg , Bramen i Weimar acullen les seves dissertacions , sempre aplaudides, sobre -Augusta Rodin . Quan retorna a Paris ee converteix durant una anys en el secre tari de l'escultor. "SÓc integrant de Rodin. Creix en mi a mesura que la seva obra i a mida que la vaig descobrint" , escrivia a un amic. El comprEiiC conta.Q te amb aquest home genial , geni de 1 'art plàstica J fruitaria en Rilke amb una biografia escrita en 1 •amor i en la compreneio del mestre. "Augusts Rodin" fou publicat el 1913. La descoberta -1 907- de Van Gogh i sobretot de Cézanne, transforma la -realitat en un sentimentalisme purament objectiu. Les "Noves Poesies" (1908) ja no són "música" sinó "realitats" . El contacte amb la misèria patètica i l'e~ peotaole bohemi de la ciutat del Sena originen els meravellosos "Quaderna deMal te Lauride Brigge", llibre autobiogràfic , estrany, impregnat de mort. Encara convalescent del dolor de Malte, nimbat en la glÒria que produeix el seunom, ee reclou al castell de Duino , propietat de la princesa Maria de Thurn und Taxis, que el proteg! i 1 'admirà sempre. En la soledat, reclóe en el paisatge , només con torbat per les altes rompents de l'Adriàtio,es concentra en ell mateix. Comença a escriure les primeres de les deu "Duineeer Elegi~n" , les famoses "Elegies de Duino" , l ' obra de mes alta volada i la més eignificativ~de la seva inspiraciÓ poètica. Acomiadat brúecament per Rodin, empr~n de nou el seu pelegrinatge : Bèlgica, Capri, Viena, Ven! oia. El 1908 el trobem novament a Paris, a l'HOtel de Biron, on la seva muller havia instal.lat el seu estudi. Jean Cooteau, De Max i Ieadora Dunoan, e 'hostatjaven al mateix hotel aquells dies. Interessat en la pintura del Greca, viatja per terres de Castella i Andalusia durant el 1912 i 191). Tol~ do, sobretot, l ' impressiona fortament: "Aquesta incompar§ ble ciutat s'ha d'esforçar per contenir entre les seves ma ralles el paisatge àrid, mai no disminuït , mai no eotm~s, la muntanya de l ' aparició. Immensa, sorgeix d 'ella la terra 1 ee torna , just davant lea portes, món , creació, serralada i abismes , gènesi • •• " Les ombres, el ritme , el paisatge desolat de les terres caetelJanee ee transparenten enles seves darreres elegies i en altres poemes, plens de patètica nostàlgia. La ~erra del 1914 el separa de Paris i el retorna a Municht soldatde 1 ' imperi àuetro- hongarèe , deprim1 t, més sol que mai , amarat d ' una angoi xa interior 1 d ' una solitud que tracta de salvar amb un darrer intent d'amor h~ - 5 mà: Maria von Hattingberg, que ell sempre anomenà Benvenuta. Però l a ¡¡ròpiasensibi1itat el reclogué una vegada eés dins el sacrifici heroic de l a sevavida de treball. Ell mateix, estimat de molts, no podia estimar perquè era "aquell a qui no es pot mai arribar" . Viena, entre la fam i la guerra. Novament Munich 1 llicenciat. L'am-bient desolador del paia, la mort dels a~ca, el panorama revollcionari 1 l'a~ fixia mundial , l ' aclaparen fine a torbar la seva naturalesa. El juny del-.. 1918, s'acomiada per darrera vegada de la seva muller i de Lou, i abandona Munioh per dirigir-ee a Su!eea. Des del 1921 e 1 isola al castell de Muzot 1 - prop de Sierra, dine e~-i)anft6 de Valoieft En la concent¡aci6ti en ra 'P~• fineix el llibre de les ~la ee de Dtiino i eeor~u e~e ~one e a 0 rreu , on troba la seva forma defini ;iva i immortal. Impossible de conden,¡.·..r en poques paraules totes lea iqees po9tiquos i filosofiquee d'aquests dos _: ibree 1 oimals de la inspiracio rilkiana. Ell estava conveuçut que representaven el fi la justificacio de la seva, vida i que tot -obres i feta- giraven entorn d 1 a- 1 quest eix. La seva evolucio havia acabat. La fadiga 1 'oprimia. L 1 enfermetatl'esgotava. En un darrer esforç , en mig de la buidor i del decalment, escriu - "Vergers" (1925), llibre de poemes en francès, com ~1:- exercici 1 com unentreteniment, com una plasmaci6 viva del seu estat o . Alguns d'aquesta poemes els podrem escoltar en la noetra,llengua, musicats per Paul Hindemith. En ells es reflecten, en un lirisme, placid i humà 1 l'estat d '~im del poet~ la contingència de la vida, la po~tica deeolaci6 dels dies. "Oom que tot passa canten la melodia passatgera; la que subtil ens altera, la que al cor portem. Au, cantem ço que ena crida amb 1 ' amor més gran. Oorre, que és curta la vida com el fugir d'un instant •• •" En "Vergers" el poeta s'adona de com la vida s'allunya d'ell i :¡¡erp§ tua en càntic les seves paraules, tot el dolor i 1' amor dels seus dies s Qu.an ellllllUdir ens calgui d'al tres continuaran més, què podré fer j~ ara per donar-te mon gran cor en homenatge"? Una petita espina de roser agreuja èobtadament la malaltia de Rilke, Vençut per la leucèmia moriu al Sanatori de Nalmon el 29 de desembre de 1926, ala seus 51 anys. Al lloo escollit, en la pau i majestat del paisatge, ~res­ solat pele vente , reposa al cementiri de Rarogne, encimbellat en un turo que creix sobre el riu entre les altea muntanyes. Un roser i una versos que ell~ mateix havia escrit anys enrera, acompanyen el seu silenci : "O rosa, pura-oontradicc16, voluptuositat d'ésser el somni de ningÚ sota tantes parpelles ••• 1 tf. Trenta anys després de la seva mort, Rilke segueix considerat com la més alta volada de la lirioa alemanya dels nostres dies. La seva poesia és d'una flexibilitat i d'un accent peculiar , tant per la vastitud del seu camp oom per l'elevaci6 de la forma. Rilke ha esdevingut el poeta alemany olàssio de la seva generació. L'originalitat, eubjectivimne i poderosa personalitatde Rilke han deixat una estela profunda en la poesia moderna. Rilke ee presenta ordinàriament audaQ i difioil en la forma i en l 1§S til , oom poeselt per l'intim turment d'encloure en una intensa e;preseió lirica els suprems ~ostulate de la vida i de la mort. Això s ' esdevé, sobretoten els "Sonets a Orfeu" que constitueixen no solament la darrera evolució -d'un poe~a reflexiu, sinó tambiÓ el vèrtex de la moderna "poesia pura" . Eleeonets son el coronament de tota l'obra de Rilke i al costat de les "Elegies" un dels llibres que més ha inflult en la poesia dels nostres dies. "El cant no és cobejança, ni afany d'un bé aconseguit a l'Últim; eloant és exist~ncia. Quan som, però, nosaltres?" Tota la vida de Rilke fou un cant càntic immens a vegades d'altÍssimes ressonàncies, a vegades subtil i delicat oom l a mateixa rosa. "Oantar en la vari tat és alenar al tramant". - Aquesta és l'aspiraci6s "Ser un vent". Quina sublimitat no enclouen, per-exemple, aquests dos sonets , tradults al català per Joan Vinyoli t -6- XII IX Sols qui la lira polsà fins en el cor de les ombres, tot pressen tint podrà dir la lloanQa infinit a. Sols qui amb els morts el oasoall ha tastat~ el d'ells, no tornara a perdre el so, per lleu que sigui. Pot en el llac el reflex sovint desfer- se'ns: guarda 't la imatge. Sols en el noble domini lea veus esdeven en suaus i eternes . Sempre som afaey. Però el pas del temps no el tingueu en res entre el que perdura . Tot el que,s•a pressa prest haure. passat~ sols el que ee dete pot iniciar -nos. Oh joves, no malvers eu l'audàc ia en la rap~esa, ni. temptan t el vol. Tot és reposa t: ombra i clareda t, llibre i flor. l.litza en una entonao ióEn Rilke la multip licitat de la vida orista fa pensar en una música de lirica., dOlQa i constan t, d'un timbre tan pur que-conse qüènci a d'una purificanyes bressol ades pel vent. Però la ~agilitat defuig els excesso s sonoraoaoi6 de la mat~ria, necess itat d'un esperit . que silenci ós soobre zones profund es, solos de noves llavors Està amarada de ~iment, de filosòf ica angoixa . un filÒsof , és Però la seva filosof ia no és eubste.n cial.. Rilke no deésl'amor. S ' hade la.vida , poeta sobreto t poeta. Poeta de,la mort, poeta no podia creure. Les-- dit que, justame nt perque no podia,e stimar1 tampoc d'ompl ir el buit del seu esperit idees, no sempre ortodox es, amb qu~ intenta no li reporta ren la pau interio r.-mitjanQ ant l'eXalç ament de l'exist encia, en canvi el do etern de la Poesia li Però si" l'Amor i la Fe 11 foren negats, . escreix fou donat amb ANTONI SWT =•== ==== PAUL HINDEMITH de Hindem ith 1 oal Per situar i compren dre el món musica l i estètic alemany s de la seva generac ió parar esment en les lluites dels compos itors estilf.s tioo-m usical per a l'emanc ipació del Romant icisme en el doble aspecte ~ que la generac ió de la primera post-gu i ideo1Óg1co-e~piritual.,Era natural assisti t durant quatre anys alsrra i altres musica de mes edat, que havien ar el món sonor del tris-horrors del carnatg e europeu , no poguess in continu la seva situaci ó espirit ualte.nyism e lànguid i de l'impre ssioni.s me ~cès; del passat dels poemes straus- no corresp onia ni a les evocaci ons heroiqu es al oolorism e de Debussy o S.§ ni. , Mahler de a fervoró. me eie.ns, ni. al misticis musica l, el cromati sme wa¿n~ ment estricta terreny el en ti~. Per altra part, me musical no admetia ja-ssionis l'impre i comes seu el ert ria havia acompl S ' imposav a, doncs, la rece~ ies. harmon lea de a rigoros més oeioió una deeoom~ es i necess itats de la-problem als e conform mueioal tge llengua nou ca d'un nova època. s a :Beethoven i :Bruokn er1 Mahler i el e seus afine tenien per apòstol s les escoles que to~ Wagner; posteri orment , per una o altra raó, s&n diverse ar-ae amb el seu nom. ReneA la seva vista a :Bach, amb l'inten t de llegitim ith i Milhaud han vist en :Bach -ger, Sohoen berg, :Busoni , Strawin slcyl Hindem nom de l'objec tivitat delsuna sortida de la seva situaci ó d1ficil 1 uns en ntal, altres en nom del "so seus pensam ents estrany s a tota coacció sentime no inspira des a la manera tradi-pur" i de les seves combin acions materia lsde l 'escrip ture contrap untf.sti ca o cional, ja prenen t-lo com a model absolut x en el tractam ent de la bé per la llibert at ~ue aquesta escript ura assumei costums modals. dissonà ncia no oategor icamen t harmÒn ica, proced~ncia d'antic s oom a reminis Si en lloc de veure aquests aspecte s de l'art de :Bach que no futur d'un cions fluctua a oom entén se'ls cència d'un passat gÒtic , or, les es va presen tar històric ament, serà possibl e fer de :Bach un precurs - 7 doctrines del qual , ofegades per l 'aventura romktice, només s 'han fet sentir de nou en els nostres temps. D'aquesta manera es pren com a regla el que en Bach era,excepció , es consi dera el "teixit" com 31 fi i l 'ob jecte desitjables de la musica i s 'a-rriba, sota el signe dels punts extreme :ie la "Fantasin contrapuntistica" de Bueoni, a Schoenberg i als seu~ amics ae la atonalitat, a la politonalitat~o a un alt re aspecte menys rigoros, que Adolfo Salazar qualifica de "Polifonia horizontalista" i que practiquen algw¡e músics alemanys entre els quals Hin.Q.e mith és el més significat. La 'música de Schoenberg, Berg i Webern no és, en rigor, el que pot dir-ee contrapuntísti ca . Un s~ple cop d'ull a una partitura de Schoenberg ens fa veure que s'assembla mes bé a un treball de mosaic i que la seva orquestra canvia el concepte ~radicional i es con~rteix en una mena de gran teclat el} el qual cada so te un timbre instrumental individua1. Amb tota lapreteneio de continuar l'esperit tradicional alemany, l'expressionisme echoen bergià ~ ésser una conseqüencia, per acciÓ o per reacció, de 1:1mpressio~i me francee , exercida no en el sentit de la bellesa de la diesoDP-nc1a, sino de la seva suposada expressió: aquesta escola (i la majoria dels compositors posterior s) renuncia a les intuïcions que tradicionalment ee venien considerant com a "belles". Per a Schoenberg , dir que la seva música és bonica o lletja, té tan poc sentit com dir que és rossa o morena, per exemple. L'eeorip~ura de Schoenberg, a pesar dels ee~s procediments oontrap~ tistics (inversio de fi a començament) consisteix mea en procediment abs-tractes que en derivats de les pràctiques de Bach¡ en quant a l~element atonal, és clar que no se~eix una tradici6 bachiana, puix que 1 1 art de la fuga és una rotu!lda afirmació de la func ió tònico-dominant. Max Rager posa com a · base del seu art una exageraci6 del teixit po~ fÒnic de les parts; d'aqui procedeixen aquells músics ale~s que, com Hindemitht han volgut formar secta a part de l 1 atonalieme vienès, encara que avegades topen amb ell, ja que els dos corrents1 volen partir de Bach, com afont primera. L'expressionisme vien~s es basarà en una pulveritzaéiÓ sonorade molècul~s dissonants; en canv:i aquest oontrapuht tindrà. una base categÒr,! cament melodies. Bach combina les veus de tal manera que, la seva superposic16 produe,! xi a l'orella un efecte d ' harmonia tonal, exigencia que féu que renunciés a les fUgues reals, modificant la resposta pe:t: tal que no es produïssin ambigi.ü:tats ni equivoca, però es pot seguir un altre osmi: accentuar la dualitat tonal i entrar a la bi- tonalitat i anar ò 'aqui a la politonia. També es poden accentuar les divergències tonals, treballant cromàti cament due~ o més veus. Aqu~sta posició té precedents hietòrics 1 però aquests bus~aven rapidament,al mitja de tornar al punt de partida, aixi com la diesonancia tenia tendencia a reso~dre•s en una consonancia; ara es pot retra~ sar aquesta volta tant de temps com permeti el sentit t onal del co::npositor. Partint d •un començament normal e.e pot tractar el complex polifònicamb gran llibertat en la dissonància, considerada com a nota estranya que no fa perdre el sentit tonal original, si bé el dissipa segons la llibertat de~ compositor; això porta a una escriptura molt rica en continuitat modulant ien topades dissonants, que no resolen com a tals dissonàncies perquè estan gonsiderades com a superposicions independents. Aqueetadarrera manera de fer es la oaracteristica de Paul Hindemith. Paul Hindemith va néixer el 1895 a Hanau. Realitzà els estudis al Conservatori de Frankfurt i inicià la seva carrera com a violinista, actuant de 1915 a 1923 a l'Opera d'aquesta ciutat . El 19 21 havia format un qu~et ­ amb el cèlebre violinista turc Amar , on tenia al seu càrrec la part de viola (Hindemith és un notabilissim violista). El 1922 ee donaren a conèixer les seves primeres obres, en ocasió de l a celebració a Salzburg del Festival Internacional de la SIMO. Des del 1927 es dedica a l'ensenyament de la composi oió, primer a l'Esoo la Superior de :Berlin, després a Turquia on J¡"eorgani tza l'ensenyança musical i finalment exerceix la catedra de composioio de la U~ versitat de Yale (USA). S'ha dit amb raó que Rindemith és \lD músic "de ra9a", més cor.cretament "de ra9a alE-manya"; en efecte, certa mena de música ll a contrapuntietica) li és tan natural com el seu propi idioma. Des de le~ primeres obres, -a B~demith parla amb absoluta eoltura un id;oma musical estretament lligat l ' anima al~manya i a~ueetee oompoeiciona . eo~, com corresponen a un artistaalemany, musica de camera. Daten d'aquesta apoca algunes S011atea, les "~ mueiken" op, 24 i 25 r liedere i el "Liederbuoh" per a diverses yep.s amb acom .panyament d 1 orquestra o grups instrumentals. La seva extraordinaris fecunditat i facilitat tècnica li van portar be~ aviat durissimee critiques per l a seva cqrrecci6 i objectivitat. Aquesta muJ1ca ~ortada per la facilitat de la seva ploma e 'extasia en la pròpia oaligrafia. Importa menys el que diu que lea paraules amb què ho d iu. .• ~ 1925 havia augmentat considerablement la froducció; deepré~ de segona serie de "Kammermuei ken" havia ja donat a coneixer la primera opera "Sancta Sueana", a la qual segueix "Cardillac ", que conta la dramàtica hiats ria d'un orfebre del segle XVIIè, que zelós de les prÒpies obres va matant tots els ~ompradora fine qu~ el descobreix la seva prÒpia passiÓ. El 1938 e~ trena a Zürioh w..~ tercera opera, ''Mathie der Mahler", el material de la - qusJ sintetitza en una admirable Simfonia, sens dubte una de les obres mea-tres de Bindemitb.. De 1 1 are;ument d 1 aquesta obra (cal remarcar que no es tracta de "D!Úe,;l. ca de programa"} no tenim en la Simfonia més indicació que els titola deletres temps, "El concert dels àngela", "L'enterrament " i "Lea t8111J1tacions deSant Antoni"; els tres ea refereixen a diferents quadres del poliptic de- 1 1 al tar d 1 Ieenheim, una de lea obres mestres de la p:t.ntura alemany~ de comen çamente del segle XVIè, extraordinàr~a oreaci6 de Mathie G~ewal~. Sorprènen la Simfonia, la perfecta tranepare~cia de la oonetruccio polifonica i elmestratge absolut d'un contrapunt melodic que ~ima i vivifica cad~ veu particular. Rindemith es serveix en la introduccio del "Concert dels angels" d'una vella cançó de bressol que conclou ~1 primer temps fent de "cantus-firmus " i que subratlla l a seva predileçoio per les conc~usions plagals. LaSimfonia que ens ocupa és d'un meravelloe dinamisme dramatic. Hom veu a cada compàs el músic que sap el seu ofici i que hi aporta tota l'eepontaneltat de la seva imaginació creadora. Volem finalment remarcar que Bindemith demostra que sap escriure un temps lent amb una completa sinceritat, sentida i exempta de tota expressivitat convencional i ramplona. La resta de la seva producció és extens!ss ima i no disposem d ' espaiper a citar-la detalladament ; remarcarem, però, dues obres particularment CQ. negudee, el ballet "lfobilieima visiona", estrenat l'any 1938, evocació de la vida de Sant ~rancesc d 'Ass!s , curiosa interpretaciÓ per part d'un alemanyde l'esp~rit de pobresa del Sant llat! , mediterrani i,meridional, i les ex-traordinariee variacions titulades "Metamorfosis eimfoniques sobre un tema de Weber", escrites el 1943 , ben conegudes i apreciades pel pÚblic de EarceJp na. Hindemith, que ha esori t música de càmera per a tota mena d 'instru-expreeiJiÓ "Gebrauch8111Ue1k" que pot tr,~& mente i agrup~oione, ha creat també duir-se per musica funcional o·utilitaria, musica o.caeionaJ escrita per a d!t terminades circumstàncies o encàrrecs, per a fons, per a un film, celebraoio d'esdeveniments escolars, etc. 1: El catàleg coral de Hindemith és també extens. Entre el repertori "a capella" citarem les "Cançons sobre les poesies francese s de Rainer Maria R:i.lke", les "Sis cançons sobre textos antics" ( 1936), lea "Variationen Uberein altes Tanzlied" ~193 9 ), i utilitzant textos de Nietsohe, Luter, Walt - Wh1tman, Eertold Erecht 1 l!ólderlin, entre altres, nombrosos cors a veus .llli,! tes , veus d'home, veus blanques i oor de nois. Del seu catàleg eimfÒnioo-ooral esmentaram els segÜents titola : "Apparevit Repentina Dies", per a oor mixt i instrumenta de metall. "Lehrstück" , poema escànic amb text de :Bertold Erecht. "Requiem per a aquells que estimem", amb text de Walt Whitman, I finalment el tr!ptio "Ite ,angeli veloces" t oo .,¡post de tres peti te oratoris: "Cant de triomf del rei David" (.;ext biblic), "Oustoe quid de nocte"(Pau1 Claudel) , 1 "Càntic de l ' Esperança" (Paul Claudel). Aquesta darrera obra ha estat eeorita per encàrrec de la UNESCO i estrenada fa una anys al Festivalde Lucerna. Els seus autora han manifestat el desig d 1 atreure a la música el pÚblic més nombrós possible 1 fer-lo participar en l'execució pràctica , ori - - 9 date tant pel text com per la música. La forma habi tuaJ. d • execució al con- oert ha estat modificada, s 'ha abandonat la separació entre els intèrprets i el pÚblic, que és invi+.at a prendre part a l'execució dels dos Últims frag-mente de l'obra. = Més amunt hem apuntat l ' actuació pedagÒgica de Hindemith; afegirem que a~ueeta labor ha estat fenunda en diversos aspectes . D' ella són fruit -una s'3rie d ' obres agrupades sota el tit ol de "MÚSioa eduoat1 va per a conjunt.a instrumentals"• un tractat d ' harmoni a tradicional i un tractat de composici ó. En el seu recent llibre 11 ~ món d ' un compositor" &firma que aquest té el deure de proporcionar "la musica que l'aficiona~ necessita i aprecia" , i afegeixt "la música d'aficionats ée essencialment musica de comunitat; elque forma part d •un grup amateur ee converteix en membre d •una ~ fraternitat, amb el propòsit més digne que ee pot imaginar: inspirar-ee mútuamenti unir-ee en una creaoió que eu pera la l abor individual". La crítica d~l sistema tradicional d'harmonia és exposada amb claredat i valer t ia al proleg d • "Harmonia tr~cional"t "L'harmonia , la nostra vella amiga, considerada abans com el metode i ndispensable i immillorable -d1eneenyança,ha hagut de baixar del pedestal sobre el qual l'havia col.locst el reepeote general. La culpa no és tant de l'actitud d'aquells ~ue només -consideren el seu estudi com un mal necessari, sinó que ee deu mes aviat a la creixent convicci ó de certs professors, qy.e ei b~ hom ha de seguir les r~ glee de l ' harmonia per respecte a la tradicio, conve,amb tot,independitzar-se d'elles en emprendre una tasca creadora i inclÚS teories d'ordre superior". No obstant, Hindemith considera encara 1 'harmonia oom "la branca més important de l'ensenyança t eòri ca , al menys fine que hagi estat reemplaçada per un altre nou sistema, reconegut en general, adoptat universalment, més ample i~ llor en tots sentits. I enoara després de la introducció del nou sistema, l'harmonia conservarà un lloo privilegiat com a mètode històric que va tenir ~importància i, serà indisp~nsable per a l'educació dels futurs professors de teoria i d ' historia de la musica". , En 1 ' ".A..-t de la composició mus~cal" , Hindemith dedioa centenars de pagines a a~ueet tema i profoea euggeronciee per al millorament del metode .Apart d ' aixo , el material d aprenentatge per a emprendre tasques creador es està fet amb intel.ligènci a, ei bé de, seguir els seus consell~ la resultantha d'ésser forçosament una imitació sense ori ginalitat de l ' estil personal!~ sim del mestre. = "" L' escriptor francès Robert Bernard parla amb els segÜents termes deHindemith: "te la figura més representativa de la jove música alemanya. Sanse gen e de sensualisme està a l'altre, extrem de 1' art '10 luptuós de Debussy,el qual no obstant aprecia molt; tambe s'oposa de la mateixa manera al Roma,¡¡ ticieme tristanyesc de l a jove escola vien.e sa sortida de Mahler i Sc:hoenberg. Abans de tot és una ~ luntat conscient i un arquitecte de la matèria sonora, però menyspreador del s materials que utilitza, indiferent a la bellesa del eo i en 11 uita contra 1 1 harmonia. Temperament violent, s'assembla molt més al jove Sigfried, forjador de l'espasa , que a Tristany, i molt més a Baoh (eis ' exceptuen la serenitat i el misticisme) que a Schumann . No retrocedeix davent les dissonàncies més agressives. En les seves partitures adverteix als intè~rete coe~s tan originals oom aquestes: Salvatge. La bellesa,del so ésaocesoria , o be, considera el piano com un instrument de ~eroussio i el tra~ ta en conseqUència. En la sistemàtica de la seva concepoio estètica , substitueix el maquinis~e a l ' emoció espiritualista; però la seva concepció musical d'amplÍssim ale li permet construir poderosos edificis". Ignorem en quina època foren escrites les notes que acaben de trans e riure i que presenten Hindemi th quasi com un aventurer a ultrança de la :mú:= aiea. El que ei és cert és ~ue das de la joventut de Hindemith -que co~ta actualment 65 anys - a la mes immediata actualitat, el panorama da la musica alemanya h.a canrlat i que el mateix Hindemith ha sofert una certa evolució,daeenrotllada dintre una bastant marcada unitat d'estil i procediment . Hem fet notar 1 a personalitat indiscutible de Hindemi th; aques~a pe1: t'analitat ha estat forjada "de cara al passat" i no ens sembla que aixo pu- - 10- ho seria una ruptura ra una objecci o a la seva músical oomotampoc it d ' un compos itor pro= descrèd crèdit el general En o. tradici la h1 ~a sist9me s aband2 que (sembla sistema seu ~el no i Obres seves ve de les nada a causa de 1 ' us i aòue que s'ba nats definiti vament en una apoca determi explora des i explota des totes lea fet d'ella o per haver estat reiterad ament ssicism e de Hindem ith nq és un seves possib ilitats) . En tot oaa el neo-cla nta 9Da novetat - més o menys tancar la música en un motlle estèril i represe tno , com es natura l, respect e d'una radical - respect e al seu passat immedia t banef1 ciar-se a la seva manera dels altra generac 1Ó més jove que també podrà ensenya ments del compos itor alemany }. ith exclou la qualit atNo sempre l'exten eissima producc ió de Hindem exemple ); en quantbell un n'és " visions sima "Nobili "seren itat" (el ballet ible, aplioao i6imposs dir no per t dificil de ria catego al mistici sme és una . l musica ició compos una a pràotic a, precisa evit~ no obstant una oa-Hindem ith , llllisio ~eman.y per exoel.l ència, romant ic. Compond;'e ambregust a1. ya: .aleman molt tambe l musica racteri etica més que una de les múJ. tiples ela mitjana romè.m:.J.CB no signifi ca en definit ivaies. Romànt ic i cerebra l (.o harmon possibi litat-e de combina r els s one i lesnegació d'un d 1 ells impliqu i t'al. tre. maquin al) no són concep tes tale que la , intel.le ctualm ent, metodicament També una música que interes si 1 en la lecturaterreny estètic pur, i amb aixòel o constru ctiva , pot plaure a 1 orella en lieme, que en el oas de Hindem ith s ' haurà superat de fet el pretès cerebra de familia ritat amb el seu m6n eepot ser una il . lueió derivad a de la manca Ni les nostres faculta ts auditi tètic i aixi és en efecte en moltes obres. 1 inalter able i d 1 etern. Històric ament ves ni el nostre gust musical són res dque complei xen tots ells ei seu comès. la música té llengua tges diverei seime, i ampla de la música Bindemith realitz a una sinteei perecna 1iee1ma sensi bilitat , que nova una i parts) les de a barroca (respec te a la dinàmic at , renova les bassa essenci als delsense escapar complet ament de la tonalit hagi "format escola" - amb totestonalism e clàssic . El fet que aquest autor - juntame nt amb el testimo ni elotal a oom escola d'una vicis i les virtuts ar-lo en un f,la superio r alool.loc de permet ens ió producc qüent de la seva d'altre s 'escole s" o "s~ icis prejud sense : talent de itor compos d'un simple compos itora foname ntalsdels un és ith Bindem que ment sincera creiem temes", època. de la "seva" gui ésser à~cal amb LLUÍs MILLET LORAS = = = = CONÈIKER LA HISTÒRIA ià. No sabria comNo fa gaire temps vaig ésser al Cap de Sant Sebast veia d ' all! estant. Llafran c i Caledescriu re el paisatg e extraor dinari que illetes que tenen el nom de Formigu es, lla, a la dreta, amb el Cap Roig 1 leaes van,con etruint cases i per on qui i els campe verds , groos i torrats on al mar; al darrera , ~es fine a arribar f'utur gell sap si un possibl e Palafru que amaguen Torroe lla - nomes el Gabarre s i el pla, cap a Pals , i els turons I al davant , el mar, immens, castell treu el nas - i arriben fins a Begur. t. Diu que fou atli on Jo-espada ' l de dalt d~ vist és mée gran que mai quan 1 escript or . Jo hi vaig sentir mes aviat d vocaoio seva la ri sep Pla deecob una impress ió d ' impotèn cia . Fa gairebé set segles , Però la impress ió ee va lligar amb un record. de lee Pormiguee , Roger Roig Cap el separa que mateix freu el en ~ue eemb~a que en aquell moment hade Llúrla va batre 1 ' esquadr a frances a dels Anjou,probabl ement t la batalla n~ ésser, vien intenta t la invasió de Catalun ¡a. a,Vapel volum del triomf i per la tran.§ val més importa nt de la nostra histori onar Girona - on havien cendènc ia que va tenir. Ela Anjou van haverded'aband Sant Narcís - 1 foren derrota ts treball at pel rei Pere les famoses mosques decisi vament al Coll de Panissa rs. barquee de pesçe. amb m.2. Del mirado r estant , pensava que unes quantes tam, haurian vençut, nomes armator que sentia passar , repican t com und' tamaquell temps. La batalla de les Po:rmi, des amb m.e trallad ores , ls e esquadr es ée , i amb ella el Tota la nostra h1et9r1 a ho la guee és llunyan a en el passat. corda" 1 que pol: rei Pere , que com deia el Dant "d'ogni valor porto cinta - 11 tà Catalunya a ésser, per uns anys , ~a mestressa de la Mediterràm.a. Encarasón més lluny els romana i els grecs d 'Empúries. Però, de t ota ells, rm venilll nosaltres . Si ells no ~essin fet el que '\i8n fer, noealtren no seriem ben bé com som , i no tindriBL la rel comuna que ens fa ésser tots uns. Aleshores, jo pensava si serien gaires els qui , a la nostra terra ,re cordarien, davant de les l!'Ormif?Ues , la batalla naval. que hi decid:i tantes c:Q: ses. Dels qui eren amb mi, nol¡les dos la sabien. 1 aleshores vaig pensar quetenim una consciència ben escaesa de la nostra hist~ria. No cal pas que si-guem tots historiadors, i és permès oblidar les dates exactes. El que no éspermès és que, quqn sentim el nom d'una feta com aquella, o el de Panissarsi el de Pere el Gran, o el de Pau Claris i el de Montjulc, no ens corri perdintre uns mena de tremolor, com el dels que ee senten personalment al.ludit~ La nostre història continua quan és sentida una continultat que ve de lluny. No ho oblidéssim. lllAURICI SERR!Hllü. :l::&=t==== RECORD MEMORABLE ReproduÜI. de la revista .ALVERNA, butlleti de la Joventut Ser}. fica d'Arenys de Mar, aquest article que la seva autora enoapç~ la amb el nom dWUna diada memorable recordada per una orfeonista" . Tant pel seu contingut evocador, com per la -yeneració quedemostra vers els nostres cantaires i la gran familia de l'Or-feÓ Català, hem. cregut que plauria als nostres lectors, reoor-dar una efemèride narrada per una orfeonista del reconegut Or-feó Seràfic d 1 Arenys de Mar. La visita del gloriós OrfeÓ Català, tan esperada i amb tant de goigviscuda pele nostres orfeonistes ( 7- VI- 1959) , ans ha fet reviure el record de les emocione tan diverses, experimentades en el nostre primer contacte dJ. recte amb la primera entitat coral de Catalunya. Amb motiu de la festivitat de Sta. Cecilia, l'any 1948, l'OrfeÓ Serà fi o oferi 1 'acostumat oonoert que tingué lloo aquell any a la sala de festes del Gran Casino, per tenir més oabuda que el nostre local social. Pou el diJ,l menge dia 2 1 de novembre. El Mestre Llüis Maria Millet, corresponent a la in vitació del R. P. Manuel de Lipò., ens féu l ' honor d 'assistir-hi . Vingu!a:ïm panyat del Mestre Joan Llongueres, qui , per cert, ens delectà amb una fica conferència d'elevadiesima e spiritualitat. Pocs dies després, e n un assaig d'Orfe6, el P. Manuel ens llegÍ unalletra ,reb~a del Director de 1 'Orfeó Català, en extrem afalagadora per a .-l'Orfeo Seràfic. Entre altres oosee recordem que deia que la nos~ interpre taciÓ d'"O vos ommes", de Viotoria , li ~avia ïaueat una_impressio r;e~~ ~. Aquella lletra ena produi gran sat sfaco o, ens donà coratge , ""! s tot, potser ~àrem una mioa de pretensions ••• , fins que poo temps després, oom a oonseqüenoia també de la seva visita, el Mestre Millet invità el R. P. Manuel a portar l'Orfeó Serà:Mo a cantar al Palau de la MÚsioa. No cal dir l a il.lusió dels orfeonistes' oantar al :falau de la MÚsica uns part de concert com qui diu "de tu a tu" amb 1 'Orfeo Català, ae prestigi mundial, gJ.Òrm de la nostra terra i tan estimat de tots els oatalanel Pou fixada la data: el 21 de maig del· 1949t en conoert de nit, i arribada la vetlla d'aquell dia, en tres autocars sortirem d 1 Arenys de Mar els orfeonistes de l'Orfeó Serà.:rio, bon xio emocionats, conscients de la transcendència del pas que anàvem a donar, però • • • potser també una mioa "alegres i confiats". La primera sensaciÓ d~ espant la tinguérem. ja en arribar al PalauJ els cantaires de l'OrfeÓ Catala, atenta i cordials , ena esperaven al veet:Í.bul; molt nombrosos , elles totea amb vestits blancs de gala , ells impecablement vestits de negre ••• Nos&¡ tree érem pooe, ni tan solament llavore anàvem uniformades les noies. El programa constava de tres parts, la primera i l'Última a càrreo de 1'0rfe6 Català, la segona a càrrec de l'OrfeÓ Seràfic. A la primera part- - 12 - van ~netal . lar-noe a les galer~es de l ' Orgue¡ des d ' alli veiérem la imponent entrada dels orfeonistes, i en començar el concert ••• ai llavors! Moltes vegades havia sentit oantar l'Orfeó Català, si bé aleshores, per d~verees o~ oum.stàno~ee, feia ja alguns SJ}YS . ~ol tes vegades l' harta eentit , però mai no m'havia causat la impressio d ' aquell dia; ens semblava sent~r cante de s~ rafins, rajolins del cel, qu~ sé jo qu~ ! I pensar que després d'allÒ havie~ de cantar nosaltres! La primera reacció va ser d'apretar a córrer i fugir, però ten!em les cames encegades i no hauriem pogut. El cor ens bategava, com ei diréssim, dintre les orelles, i ens semblava tenir borinots dintre el -pensàvem: ei almenys s'obris la terra ~ poguéssim amagar-nos dintre ! cap. El oas era no cantar. Aquestes i.mpreee~one devien traslluir-ee a la cara de• tots, perquè el P. Manuel ens digué després que anava pensant; Pobres noies com deuen patir! Amb aquests ànima arribà el moment de la nostra actuació . Molt amables , dos joves orfeonista~ ens ~oompanyaren fine allà per on haviem d 1 entrar 1 i en notar que els papers de musica tremolaven a les nostres mane, no com lea fulle s dels arbres mogudes pel vent , ena deienl Però. senyoretes , bé, estiguin tan espantades, que el Mestre Millet va dir-nos que canten molt que valen la pen~: Però ai, si , aneu dient, ei no.estàvem ni segures de te-nir el oap damunt del colli . Mal~t tot procuràrem entrar a I 1 escenari amb la mànma digni tat -possible , però en apoee.ntar- l}OS tot ens semblava gran , gran , t nosaltres petttes, petites, que feia angunia. • • Amb un gran esforç intentarem S~fperar el pànic en començar el primer cant, "El rierÓ" 1 la delicada oomposicio del R.P. Manuel; e orti ajustada 1 si bé potser no molt brillant. Esperàvan amb àn-sia el resultat, però sl pÚblic respongué aplaudint calorosament. AixÒ va ~ mençar a fer-nos reaoo~onar i sobretot en veure que el, P. Manuel ho e' aoo~ dia. La seva batuta era ferma, i ben prompte ens domina • Amb valentia atacà= rem ja lea alegres notes d ' "En Pere Gallen", seguidament "El caçador i la Pastoreta"; els aplaudiment~ cada yegada més efusius i nosaltres més segura~ an~te. Amb tota l' emocio entona:t·em "0 vos omnes", de Viotoria, recordant 1 'elogi del Mestre. Se~ "Cami de Siena", de Blancafort, "Barcarola" , del -P. Manuel, i ja d •èxit en ~rlt arribàrem al "Qui tallis", de Haydn. La nostra p~an~eta -recordes Lluïsa? - e ' eetremi d ' emociÓ en sentir vibrar sota els-seus dits l es notes de tan,magni~ic instrument. L'emoció e'enco~à al eoli~ ta Sr: Caetillo, s'encomana tambe a tots els orfeonistes , i el publio corre~ pongue efusivament, amb entusiasme. Nosaltres, ja electritzats, fremint 1 de sentiment, oomen$làrem el número final, el "Regina Coet i", de Lssaue. L ovació va ser apoteoaioa , demanant el bis. Un pÚblic antes i entusiasta ens havia concedit el triomfi Tremolosos , però ara ja d'alegria ind~soript~ble t --emooionadissim.a , veiérem com ela membres de la Junta de 1 'Orfeó Catala puja-no9tra ~anyera tot dirigint-nosven a,l'e~oenari i posaven una llaçada a la els mes càlids elog1s. Ens digueren que l 1 0rfeo Seràfic era j a una bella rel! litat, ensems que una gran promesa. Seguidament se'ns obsé~uià amb un esplèndid lunoh, en germanor amb els cantaires de l'OrfeÓ Catala. Les atencions i la simpatia d ' aquests nos-tres companys acabaren de fer que ens eentisaim a la gl~ria ••• Amb l'esperit lleuger 1 el oor alegre, poguérem fruir intensament de l'Última part del oonoert , i poques vegades oom aquella nit ens donàrem co~ te de com el cant, i volem dir un oant com aquell, és esplai selecte, goig per a l ' esperit, fa vibrar noblement, agermana; aixeca l ' ~ i dÓna glÒria a Déu. Bons recorde, inoblidables records per a nosaltres , germans de l'Orfeó Català! Ja de retorn , eufÒrics, ens rèiem de nosaltres mateixos en oomprovar aproximadamen t que tots haviem sentit les mateixes sènsaoiona de pàniot I volem acabar dient oom hem viat en els orfeonistes de l'OrfeÓ Cata lliç ò sense paraules, perquè M ha coses là una lliçó per a nosal tres. Una que saltm a la vista, i és: 1 1 amor a 1 ' anti tat, amor que es ti"adueix en di§. ciplina, sentit del deure , abnegació , constància, i és solament quan exis--teixen aquestes qualitats , i comptant amb bons elements , naturalment, però no refiant-se solament d'aquests bons elements dirigents, sinó posant-lU. tot el cor , la màxima voluntat , és solament aixi com s ' assoleixen els cime . -= - 13 - CINEMA Al PALAU Durant uns dies - Setmana del Cinema en Co1or - el setè art s'ha in~ ta1.1at a casa nostra per oferir-nos 1'estrena d'un reguitzell de films -tret ze de llarg metratge i cinc o sis de curt metratge -• en ocasió del "1er. ~ Congrés IntsrnaoionaJ. Cinemetogràfic" t euara celebrat. Creiem, doncs, g_ue és· un deure anotar aquest eedevenimsnt importanti el . volem anotar perqu9 creiem també que haurà estat un fet inicial, la segona 1 altres edicions del qual esperem que ee repeteixin en el propvinent any i en .altres que seguiran. Poca cosa podem dir del Congrés en si mateix, en primer lloo perquèels temes i ponè~ciee tractades interessen eol&lD,ent un reduidieeim grup in- , tel.leote en mataria de cinema, i segonament per la impossibilitat que tingu~ rem d'assistir a totes les ses sions d'estudi. I , francament, aquestes no en~ convenceren. ferò com que una flor no fa estiu •• • par1em d'una altra qüestio : L • exhibició publica de la s etmana del cinema en Color . Hem vi st moltes cares llargues , hem escoltat i llsgit critiques duris simes ••• No n'hi ha per tant. El problema d'aquest :Festival o Setmana , diem-11 oom millor ens plagui , ha estat - de cara a la popularitat - el proble~ ini cial de tots els :Festivals importants que avui es celebrant Cannes, Veneoia , Berlin, eto . Aquestes oiutate, que avui ja tenen el llit fet en això de lesmanifestacions cine!stiques, van sofrir també els estralls de la critica severa de llur paia, i , fins i tot, de la critica internacional - generalmentparlant. Doncs bé , avui podem veure com aquests mateixos critica hi acudeixen oom a mosques, oom ee disputen - en llurs respectius paisos - la representació per assistir-hi. I aquest resultat ha estat possible con.seguir-1~ meroès a una continu! tat, un esforç i un sacrifici, qual i tats aquestes que, han de tenir els nostres organitzadors - avui discutits i criticats -, pero que, de no, d efall~r, ens hauran de portar a la popularitat dels altres i , amb,l ' exp~ rienoia que aniran adquirint, poder seleccionar - fine i tot amb exigenciaels r11me que hauran de programar-ee. Si de bones a primeres donem l'esquena a l'esforç primer, poca cosa- o res - podem esperar en futures edicions, que creiem que Barcelona necessita. Estem convençuts que l'èxit depèn de la continultat en l ' esforç , enl'esperit i en l'amor a lea coses de casa nostra , oom hem dit en refer ir-nos a les altres ciutats. Cal posar-se a la feina tot seguit i no f iar-ho a im-provisacions de darrera hora, que prou ~ue es presenten . Ten im el marc ade-quat - Barcelona i el seu Palau de 1a Música Catalana -¡ tenim gent disposada per, treballar i en s ort iran d ' al tres amb el mateix afanyi t enim f e, • . ¿Què mes volem? Permeteu- nos que ara, rò.pidament, fem un exemen sumari dels filJDs que veiérem a la pantalla gegant del Palau! Els americans ens enviaren el l ot més nombrós - 6 filma - dels q\8le oitarem "Aquesta terra és meva" i "Els caminBllts del desert", ambdÓs molt americans - tant pel color çom p8,1 tema . "L'àngel blau" no va pod~r superar el record de l'altra vereio - d~ Jennings i la Die trich-,malgrat esser el film més 'esperat de tota la Setmana 1 aiJ~ l ' eximeix d'una critica urgent. Cal esperar - ei hi ha ooaeiò - una nova visió d •aquest film. :França és va apuntar dos 9xi te, indiscutibles t 11 La història d ' un - peix vermell" , superior a al1¡ree filme de curt metratge de qualitat , a què ens té acostumats el paia vei. Pou el film "vedette" del :Festival. Un èxi t absolut i en tots els terrenys. Voldriem també qualificar airl el film "Unavida" - bon argw;¡ent, bona direcciÓ, bona interpretació - valgué a 1 1 actriuMaria Schell un "Oscar" - però tenim el deure de fer constar que les seve-res reserves de l ' erotisme d'aquest film ens obliguen a rebutjar-lo, com a espectacle impropi per a tots els pÚblics. PolÒnia ens va sorprendre amb el miller film de la Setmana. No dubtem en ool.locar-lo - a la nostra qualificació particular - davant de WLa histQ ria de un peix vermell" . Les dues narracions infantils que e' hi conten tenen una sublimi tat de tema, d ' imatge , d ' interpretació gairebé perfectes. La mateixa senzillesa de mitjana l'eleva a la categoria d'obra antolÒgica miradades de tots els angles, de totes les exigàncies. te tan universal com la mateixa poesia. - 14- Malauradament no podam dir ai:.d dels altres dos pais os participants: Anglaterra i Espanya. Per no fer una contra- propaganda n:l. ferir interess os ena estalviem el comentari. Semblarà una comoditat, per ò ho preferim aixi . Esperem ansiosament una altra ocasió per poder f er - encara que sigui molt breu - algun elogi d ' alguna obre d 'aquesta do s paisos, que creiem que tin- dran en llurs cinemateques material di~e d 'és ser viat i de millor criteri que el que ena presentaren. Sinó és a1i:i, ho sentim per ells. Si consideréssim analiticament cada film hi hauria molta feina a die mirats dea de tots,ele seus més variats aspectes. Però com sigui= que ea tractava de la part practica d'una Setmana de Cinema especialment d§. dicada al color , podem dir que en con junt - salvant dues o •rea excepcions van satisfer tots els pÚblics. Hi hagué moments , sortosament moltissime 1 que hom restava embadalit davant la qualitat cromàtica de lea e s cenes i, principalment, de l'expressivit at del color. cut~loe, Això ens fa aplaudir l'èxit d 'aquest primer experiment. JOAN CAPDEVILA NADIA GEODA NOVA Un dels contaotee, no menys importants, entre ela cantaires i tot -allÒ que té una eigni f ioaoió amb la vi da espiritual i ool . leotiva del nostre Orfeó Català t és ei fet d ' eetablir un diàleg amb tota aquella que., per la se va personali tat , doctrina o missatg e, estan més vinculats a la nostra obra.= Per això, no hem dubtat d ' incloure un espai, a les pàgines de JOVEN!VOIA , que ena :pre¡¡senti algunes de lea figures que durant el, mea hagin tingut una vinc:~a, laoio mea viva amb el nostre OrfeÓ , o amb tot allo que el complementa, com són ela concerta del Palau, la vida musical i oul tur al, et o·. · Amb aquesta finalitat , donçe , i valorant tota la seva personalitat artietioa, hem volgut que ena parles la pianis ta Nadia Gedda Nova que el dia primer de Novembre ens oferi una magnifica demostraciÓ del seu art. A lr. no!t tra Sala de Juntes hem mantingut un diàleg f ranc, animat sempre per la 1rre ei~tible simpat i a de l ' artista. Despr~s de parlar-li dels coristes de ¡•or-= feo i del desig que sentirien per ooneixer quelcom de l a seva vida artietica, li hem preguntata - ¿Quina impressió li ha causat el pÚblic baroeloni? -Una impressió excel.lent. ~atio realment meravellada. te la segona vegadaque actuo al Palau de la Musica i sempre amb força gust i complaença. - Aquest segon contacte m'ha donat ocasió d'apreciar el pÚblic i al mateix temps de sentir-me apreciada per ell. ¿I l a critica? - No puo menys que remerciar-li. els· seua elogis. - ¿Quina opinió mereix a Paria la vida musical del Palau? -Tant pele melòmana, com pela critica i escriptors musicals dels diaris fres cesoa, Barcelona està considerada oom una ciutat musical, com un centre a~ te per a la bona música. El Palau és l'eix de la major part de lea man:li'e.§ tacione artietiques . ¿Ens podria dir la seva opinió sobre els defectes o qualitats del Palau? - Només elogis, sobretot per la seva magnifica acústica. - ¿Què li sembla el piano Gotrian Steinweg? - Amb l ' orquestra adquireix molta sonoritat. Ofereix moltes possibilitats , p~rò cal conèixer-lo a fona, treball ar-hi. Per a unes mane femenines raeu¡ ta una mica dur. - Aquesta darrera vegada ha i ntervingut amb 1 'orquestra de Barcelona. ¿Quèli ha semblat? - He tocat amb molt de gust amb els músics barcelonins. Ena ha unit un oo- rrent de simpatia que m' ha afal~t molt, sobretot després de ••• vull dirdesprés dels Festivals de S 1 ~rÓ de l ' any passat. - Ja coneixem el seu èxit a Moacu - primer p~emi del F~ etival Tchaikowsky -. ¿Fou ben considerada per la critica i el publio rua? -El ooncure va ser realment una prova dificil. Sobretot per a les poncur- santa, que haviem de competir amb els homes , tots ells de força marit. Lareacció del pÚbl ic - que aplaudeix en lea proves eliminatòries - quasi sem pre concorda amb l ' opinió de la critica. - 15 - - Parli'ns del seu repertori, Sohostakov1oh, Prokofieff, Kaohaturian; Chopin, Schumann, ela- Soriabin, música franoeeoe 1 Bach, Beethoven, Mozart •• • - ¿Quines eón actualment lea seves ocupacions 1 preapentives artistiquea~ - A m.és del oonoe!Y al Palau de la MÚsica, únio a Barcelona, he do:oa t una r~ oitals a Castello;i.Figueres . El dia 16 d'aquest m.e{' he de donar un oon9ert amb orque~tra a P~ris. Després, probablement la proxlma primavera, fare -una tournee per Rússia. Pero, abans, espero tornar a Barcelona. A qui distin8iria com a dirootore del moment? ¿Ea una pregunta indiscreta? Vostè mateixa . - Aprecio moltíssim el Mestre Toldrà, sobretgt . Com a figures destacades veig Sir Thom.as Beechamt Von Karajan, Andre Cluytens ••• ¿I els pianistes? Claudi Arrau, d •una manera especial, Magda Tagl.iaferro, professora meva , i alguna noms franoesos. - ¿Quin músic oreu interpretar millor? - No tinc espeoials preferències per un autor determinat. Mussorgski, Strauae RachmaniDofft Schumann, Bramhs , Scriabin ••• -¿Quin pÚblic l'ha acollida més fervorosament? - El rua i 1 'espanyol, indubtablement . s6n els que manifesten més oàJ.idament els seus sentiments i el seu fervor. - ¿Què opina dels nous corrents de la música moderna? - ¿Moderna, moderna ••• ? No opino. Sóc neutral. - Ja és una opini6. ¿I de la música espanyola? - L'aprecio moltiseim.. El seu ritme i melodia am. recorden la nostàlgia 1 SBB sibilitat del temperament rus. - Si n'hagués de donar un re oi tal, ¿quin programa escolliria? - Granados, Palla, Albéniz, i sobretot Mompou, per qui. sento 1 una veneraciÓ molt gran. Aixi que hagi estudiat a fona la seva música, 1 1nolouré en els meus re oi tale. ¿Com. veu el Conservatori de Paris en l'actualitat? - ••• En fi • . • jo •• • Des que he acabat els estudie no h1 he tornat . Ara no h1· tino contacte. , -~El seu nom ée veri~able o ~ietio? -En realitat, Nadia ee el meu nom. Gedd& ee el cognom sueo del meu marit. I Nova la terminació - per altra part for<}a corrent - del meu cognom. rus S.§ pounova. Esorigui'l Aix:f.: SAPOUNOVA Gràcies. Els cantaires encara us admiraran més , airl . I • • • fins ben aviat! :Pn.os món musJCRL Varsòvia prepara les manifestacions que l'any 1960 han de celebrar el 150è aniversari del naixement de Chopin. Tindrà lloo un concurs interna-cional de musicologia, un concurs de composiciÓ i fiDelment el "IV Con ·urs de piano Chopin". L'Orquestra PilharmÒnioo. de Viena té anunoiilda una tournée mundial que s ' efectuarà del 17 d iootubre al 25 de novam.bre . Del s vint-i-cinc oonoerte de la tournée, vint-i-quatre seran dirigits per Herbert von Karajan; el darrer, consagrat a obres dels Strauss vienesos, tindrà lloo a Tokio sota l a batuta del violinista Willy Boskowski . La sooie~at holandesa "Philips" ha inatal . lat a Eindh9ven un estudi de música eleotronica , on treballa, entre altres , el prestigio& composit or neerlandès Henk Badinga . Ar~ Katohaturian ha dirirlt aa.uest esti u , al Pestival de Praga, una nova versió de la seva "Primera S:tmfon:ra", que ha estat mol t ben acolD.a a. - d 1 o.;r l'interv al d'un assaig ha declarat als periodis tes: "El director de-va i urian"; Katohat tor ..:.,".-.:a Katcthat urlan està desconte nt del. composi aven: "Quan hOlll. d1.ri e;e1x 1 'or- t; laxar davant l'estran yesa del~ que ~'escolt amb particul ar ol§ queetra que executa la seva propia musica, ee dÓna dcompte redat del defectes de l'obra i de les dificult ats ' interpre tació". D-~-e.tt . realitza t una enEl Conservatori de ColÒnia (800,000 habitan ts) ha ta, 8,750 han maniestudian questa a les escoles d'aquest a ciutat. Entre els tenien afició al cant .L 1 ins festat que volien aprendre un instrume.n t; 1t789 de l'acordiÓ (713) ,li trumen t preferit ha estat la guitarra (3,444Je seguida s ' han endut la clàssics nts instrume Dels (167). saxofon el i (359) trompeta preferèn cia el piano (867) i el violi (306). de Georgee A l'Opera CÒmica de Paria s'ha efectua t, sota la direcció Bartok. A la m,g Sebastia n, la represa d 1 "El castell de Barba Blava", de BelaPoulenc. teixa audició és represent !W.a "La voix humaine" , de Francis André J oli vet, La primera audiciA mundial de la "Segona Simfonia ",. d' de Berl in 1959.ha conetitu lt una de les yrincipa le atraccio ns del Festivaltscherrun dfunk, soL'exeouo ió ha estat confiada a l'Orque stra de la Norddeu Roetand la quali ~a la direcció de Hans Schmidt- Ieeerste dt. El oritic Claude afegeix~ fica d'exerci ci d'orque stra extraord inàriame nt brillan t. Ee tracta, ït perconstitu està. solista element ' l on grosso", o "concert de mena d'una ió, i llelemen t quatre homes que manegen vint-i-c inc instrume nts de percussge és voluntà riallenguat simfÒnic és la gran orquestr a moderna habitua l. ElClaude Roetand 1 no modifiment modal i algunes coquete ries eerieJ.s, segona quen per res l'estil habitual de Jolivet. al Un nou quartet de Pierre Boulez ha estat donat en primera audició al 13 delXIIè Festiva l Internac ional de Beeançon , que ha tingut lloc del 3 passat mes de setembre . està anunUn interess ant concert, organitz at per ":pomaine Musical" ,stra de lade l'Orque ciat a Paris per al dia 6 de novembr e. Anira a oarrec . Ee donaran primeres Südwestf unk de Baden-B aden, dirigida per Pie rre Boulez ati. audicion s de Strawin ski, Schoenb erg, Bartok, Beric i Baubens took-Ram e., Dos violinie tes de primera fila, ja coneguts dél. pÚblic de Barcalon ica1s 9-domin simfònic concerte als octubre ' d mes el ant r du. sentir t'et s'han de Georges de Paris: Henryk Szeryng, als concerte Colonne sota la direccio , de Prok.Q Concert" "Segon el i L&lo de , la" Espanyo a "Simfoni la amb Tzipine 1 - fieff 1 i Arthur Grumiaux als concerts Lamoureu x, primer faristol Laszlo Somogyi 1 amb al concert de Br~. una llarga entr,!t Henri Gaubert publica a la revista francesa ''Musica" noaaltre s per la se vista amb el tenor Ernst Haeflige r, ben conegut de stota Legons sañt va col.labo ració amb 1 '0rfe6 Català en lea audicion de la Passió lotateu, de Bach. que es celebrar à El VIè Conoure Internac ional de Piano "Maria Canals", estat &ugl!l8nt at amb una Barcelon a del ?J de març al 3 d'abril del 1960, ha ". Serà nou premi de 4,000 ptes. que porta per nom "Premi Escoles Virtèlia Òries obatorgat al concursa nt espanyol que després de lea primeres eliminat tingui una major pWltuaci ó global. , Wl El dia 24 d ' octubre tingué lloc al Palau de la MÚSica Catalana el seu 80è •s 'escaure d motiu amb , Marraco Sanoho Mestre al ge homenat concertes del anivers ari. El programa estava integrat totalmen t per obres religios s per Mestre, escrites entre êle anys 1902 i 19~4, les quals foren dirigide oorsels ell mateix. En foren intèrpre ts,l 'Orquest ra SimfÒnic a de BarceJ.o na, ~olisto~ d~~ T.ioeu i destacats 2~ dTaque~t,mee 1 1 0rfeo Oatalà dia vooals i ins~~ntals. En el concert del adedioer·à tambe el seu tribut d'homenatge l' em:1nent music. "Joventuts Musicals" cte :Baroelona ha convocat un concurs de composiseves a~ ció - Premi Conoepoió Alemany i V~l -, que dÓna un nou oair~ a lesd'un oompo dicions matinals. J oada oonoert ee interpretad a una obra inedita r si tor jove , que ~s sotmesa a l'opiniÓ del pÚblio i d 'llll jurat qualificado Ca-format per Cristofol Taltabull, president, Ferran Ardevol, Joan Gibert mine , Joaquim Home, Lamote de Grignon t Oriol M~orell t Lluis Maria Mill et, Xavier Montsalvatg e , Antoni NioolAs , Enric Ribo i Jordi Roch. = == RCTIVITRTS Fi de curs a Blanes L' ?xcursió de fi de curs, amb la qual l 'OrfeÓ Català, dÓna per acab~ des les se es aotivitats, es realitzà a la vila de :Blanes, el seBPn diumengede juliol. L'anada a la simpàtica vila mari:nera, l'any del centenari del na,! xement de l'escriptor Joaquim Ruyra, era, per tant, oportunissima • .Airl, .anun pelegrinatg e de fe, l ' OrfeÓ reté homenatge al princep de les lletres ~a.­ talanes. E:g arribar a :Blanes ,, on ens desplaçàrem en tren espe<¡ial 1 una granexpectacio ens acolli entusiastica ment. Oirem missa a l'esglesia parroquial, durant la qual s 'inte~e"':;aren la "Cançó de la Moreneta", d e Nicolau , i delala "Salve Maria", de Lluis Millet. Tot seguit ens traslladàrem al passeig 1 il.lustre Mestrança per tal de col.looar un ram de llorer al monument de 1queJerso~ i escriptor, coronat per la bellissima escultura de Joan Rebull , cel i ca el Pare Sad.urni de "Les cosse benignes"¡ el qual alça les mane de les acull els ocells . L'OrfeÓ Català interpreta seguidament la "Sardana Monges ". 1 Membres de la J\ffita Directivn i alguns cantaires visi taren 1 antic"Convent ", aotual residencia de- a se "~¡ors :Biosca, que els dedicaren un :r.r:anblau, els "Creuers Costa Brava" ens ca acollida. Al migdia, solcant el A les po§ traslladare n al "Park Hotel", on ~ngué lloo el dinar de 6ermanor. anc~ tres, el Vice- Preeident ,de l'Orfeo, Sr. Vilar~aga s'adreça als reunits, r rint-los la eignificaci o de l'acte i al Sr. Felix Millet, que el preeidia,pE remaroar la seva gestió en iniciatives i col.laborac ions 1 durant aquest anyJuntaque ha estat el del cinquantena ri del Palau. I comunicà l'acord de laor, com Directiva d 'ofrenar al Sr. Millet una medalla de la commemoració, deenmarç. les que tan justament foren donades en el memorable sopar del 18 A continuació , el Sr . Emili Vendrellt en nom dels cantaires , féu ofr~ na al Sr. President d 'un pergami 1 testimoni de llur gratitud per l'r?menat6e Rquell di~ foren objecte, i al qual voldrien correspondr e. Despres, de qu el S ~re.ari de l'Orfeó , Sr. Miquel Saperas , llegi els noms dels cantairesmereixedors de distincions i premis. = Discurs del Sr. l!'èlÑ\ Millet.- En alç~ee a parlar el Sr. Fèlix Millet fousaludat amb cordials aplaudimen ts. El Sr. President féu el seu trRdicional i sempre esperat dj,eoure, que extractem a continuació,:. "Cada any, en BITibar la festa de final de curs, després d'haver com unes partit el pa i el vi, sembla que és ja una tradj,oio que jo diguil'OrfeÓ paraules, que sempre són lea mateixes. Encara que els actes que Català va celebrant són diferents els uns dels altres, sempre tenen - igual sentit, viuen d 'una mateixa il.lu~iÓt i ela alimenta un mateix e~ perit". El Sr. Fèli.x Millet agra{ vivament la medalla d'or i el pergami quel'Orfeó Català li havia ofrenat . Recordà seguidament ela 11a7oe que l'havien unit des de petit, en l'apoca en que el seu pare presidia 1 Entitat i el -- - 18 mestre Millett el seu oncle, la l}irigia, fine ala dieeo en què assoli la presidsncia actual. Amb l'exhortacio a tots els cantairea a servar l'esperit i la lliçó del ,Mestre , recordà la "pura delicia de 1' esperit" que hav:i.a e etatla culminacio dels darrers concerts dedicats al Mestre Nicolau, unit espiritualment i d 'una manera total a Kn. Jacint Verdaguer. Cal cantar per seBilir11 ideal que tots portem dintre. Aixi, :íntimament, pot dir que: "Davant vostre sento que el meu optimisme s 1 ~irm.a, perquè vosaltres sentiu 1 'amor, la generosi tat , perquè sinó es'ti.m.éssiu no cantar!eu, 1 e1=1ttmeu fine i tot quan u~ enfadeu i trobeu l'assaig fatigÓs i pesat, pero :eniu una força que es més forta que la vostra mateixa voJ~tat. ma dePerque, segurament sense saber-ho, heu sabut . aplicar aqueJ.la Sant Ambròs, "que l'harmonia de la vostra música no ha trencat mai l' lv monia de la vostra v:i.da humana" , perquè teniu l ' ideal que us nodreix,w: ideal que us allunya de la superficialit at d •una v:l.da buida i us fa - pressentir la possibilitat de les coses eternes i domina les vostres amargors amb una alegre ~irmaciÓ". En una època de materialisme 1 trivialitat en què la confUsió pot faperillar la unitat d •una obra col .lectiva t al Sr. President exhorta els cantaires amb aquestes paraules : "Jo us demano més que mai que canteu. Canteu les cançons de la terra bastint aquest edifici que ha d'anar ~inant la sensibilitat del nostre poble sobre eJ.s fonamente vius de ~a tradiciÓ més vella, p~rò amb totaels materials que l ' enginy i l'audacia dels homes posen a l'abast dela vostra mà, i també amb totes les gosadies de la joventut que una v:i.da amb ~anys de renovació reclama. Canteu, cantaires, per aquells queno saben entendre, després de tantes coses passades, la força constructiva i sana de l'esperit de la nostra terra; per aquells que creient-ee que l 'entenen , no l'entenen tampoc, i tancats en els limita estrets dela seva.pereonal visió creuen que el món volta entorn de la seva manera de pensar, amb un sentit esquifit de1 la caritat, sense adonar-ee que -l'universalism e ~ue ee dibuixa en 1 horitz9 ens obliga a enfortir ~s l 'esperit, perque, els camine seran molt mes amples it per tant, mesventejats. Canteu, sobretot per aquells altres que am9 paraula cridan~ ra volen bastir 1 'edifici de la societat moderna, nomes sobre la mat~ ria, creient que tot comença i s'acaba en aquesta gran força de la in-tel.ligència dels homes. canteu les cançons de la terra, l ' obra del - Creador on ee troben totes lss forces, les que els homes coneixen i encara aquelles que no coneix ningÚ, i que només l'amor podrà fer Útils i feounde~ Canteu ben fort , que les vostres paraules ofeguen els oritsde l'odi i de l'enveja , les queixes dels amargats i fins la veu manyaga dels qui, vestint- se amb pell d'ovella, parlen d'una veritat enganyador¡¡. i d'una llum que no aclareix sinó enlluerna . Perquè, ¿què en triwriem de la llum ei, enlluernats l'er allÒ que ~a;I.aga els sentits, fÓssim - orbe anant a la deriva? ¿Que en trauriem de construir una gran ciutat,una meravellosa ciutat amb grane places :1. jardi.n s, si se'ns pogués apli car aquella paraW.a de Maragall c¡.uan deia s "allà, ~s ceft ,que hi ha hagut ~n un t emp e una gr~ poblacio, una gran, ciutat, paro es ben cert tQmbe que mai no hi ha pogut haver ni una àn:iJna ni un poble"? Seguidament el sr. President evocà al noble i venerable record del princep de J.es lletres catalanes, Joaquim Ruyra, que visqué en aquella v:l.la."d •una dolçor i una tendresa mai superades", magistralment desori ta en les seves narracions. Amb una oàlida i justa reeenya comparteix 1 'homenatge de què 1 ' han fet objeote amb els seus oompa.nye de Junta Directiva, sn llur maj.Q. ria alli presents, i especialment amb el Mestre Lluis M. Millet. Després d ' ~ vocar els noma de Carles Riba - mort aquell mateix mati - 1 del patrici Jaume Zspona, de Sant Joan de les Abadesses, traça una visió de l'obra i l'esfor9 que suposa la vivència de 1'0rfe6 Català. El Sr. ~èlix M~let clogué el seu ~loquentissim i abrandat parlament amb l'exhortaoio a la mes estricta -ex1g9ncia . Se'ns demana i se'ns exigeix unz "saorifici oada dia més fort , un eaorifici oada dia més viu fine aJ.moment en què haurem arribat a entendre el veritable sentit del eaorif;!. oi i trobarem el goig que porta !ntimamsnt amagat, però al tlàet del - qual , quan s'hi arriba, és una mica de tast de cel que ens d6na la sensació d •aquesta plenitud, 1 'Única que en el món pot trobar-se. Alesho-res, tots plegats , aquest petit nucli de mestres , cantaires i socis de- - 19l'Orfe6 Català, ens sentirem prou ~orts per poder salvar l'esperi t de l'Obra , d •aquesta obra que es mante encara que els homes passin. Quan haurem salvat l'esperi t podrem_ repetir aquella par~ula, de Marag~l 1 d'~ quell Maragal l de la nostra senyera ¡ que cada d1a es mes gran 1 mes d ' avui. i més nostre; "Cauran , potser sit totes les pedres com a conseqüè ncia 4e qualsevo l maqui.nació monstruo sa, però si damunt d'elles queda-flotant .:1 • qsper:l.t que ,les m.xeca, a quest esperit tornarà a ai.xecarles en torres mea altea, mes potents 1 més fortes ". Com a complement de la diada l'Ajuntam d~ Blane~ or~itzà ~ b~ llada de sardanes en honor dels cantai.re a de l'ent Catal a 1 sls ofrena una bella reproduc ció fotogràf ica del monumant Orfeo a Ruyra. A l'hora foscant empraniE:IIl el retorn a Barcelon a, no sense sentir la nostàlgi a amb què ena desprenem de les coses agradab les. l'Orfeó Català el IV Festival de Música de S'Ageró - 25 juliol del 1959 Com en una nit de somni, els jardins de Senya Blanca acqlli.re n lea veus de l'Orfeó Català en el segon concert del IV Festival de Muaioa de 1 S Agar6. A la pri.mera part s'interp retaren !'El deeemb~e congelat ", de Romeu,"Set cançons populars catalane s"• de Toldra, 1 "El rustec villance t", de - Lluis Maria Mill et. A la segona, "El Noi de la Mare", de Nicolau, "Bruc i galzeran 11 1 de Lluie Maria MUlet, "J eaús està eec ol tant", espi.ritual negre,de W. L. Dawaon , "En mig del bou i el gris polli", P. Donostia i "'La mort de l'escolà ", de Nicolau. A la tercera, "Dos coralsdel de la Passi.Ó segons Sant Mateu" 1 de Bach, "0h magnWil misterium "t de Viotoria , "Divendr es Sant" , deN~ colau i el "Credo de la Missa del Papa Marcel " , de Palestri. na. En aquest concert actuaren de solistes SÒnia Albalade jo , Montser ratSalvadó, Anna Pi, Gaietà Renom i J. L6pez i Esparbé. Totes les obres foren escoltad es amb gran atenció i fervoros~ent aplaudid es per tots ela assisten ts. Després de cada part ea produi una forta i i.nacabad a ovació, que proGedia del "OSmi · de ronda", on ee congregà una mu¡ titud devota que des de lea roques , ran del mar, escoltav amb un profund e~ lenoi l' aotuaoi6 de 1 'Orfeó Català, amb la qual ea clogué abrillantm ent el IV Festival de MÚsica de S•Agaró. Remarquen una vegada més la favorabl e que obtingué la nostra entitat coral, ~intre l'èxit general, i el nomcritica d ' aquesta festival s de música la Costa Brava. Donaren especial relleu a aquest concert de gala l ' asaietencia de destacad es persona litats, nacional s extrange res, entre les quals recordem al Sr. Enseaa, artirex dels Festiva ls,i Joan Ventosa i Calvellr (a.o. s.) Doctor Arruga, Doctor Pi- P'igueras , Mestre Toldrà, el violinis ta Philip Newman. · P'ou, doncs 1 un veritabl e èxit que no dubtem que l 10rfe6 desitja riaveure renovat sn suoceeei ue festival s. d~ El Zangvere niging "Oranje" , El,dia 11 d'octubr e, a la tarda, aquee~a famosa coral holandes a ee do~a a coneixer per pri.me~ vegada al nostre,p ublic, en un concert que tingue lloo al Palau de la Musica Catalana . Esta formada per quarant a ci.no veus d'home i ha efectuat ja una llarga carrera artistic a. Aquest fundat el1898, està consider at com a una de les agrupaci ons vocals més ocr, importan ts d'H~ landa. Cal remarcar , com a nota interess ant,que gai.rebé tota els ntstreballe n a lea minse de Schinvel d. K1 ~ seus i.nnombr ables concertscompone la Jll!! jor part d'Europa i la seva interven cio en festival s internac ionalsper li hanobtingut i.mportan te èxits 1 diversos premie. 20- El concert del dia 11 estava format per obree polifÒniques, olàesico, romantiques i altres de Beethoven, Brahms, Weber ••• La seva qualitat i disciplina els aconseguiren l'entusiasma del pú-blic, que aplaudi llargament aquest cor holandès i el seu director, Mestre Wilhelm E. J, Lenssen. Els cantaires i Mestres de l'OrfeÓ Català que havien estat invitatsa aquest concert, els correspongueren~ unes cançons de salutació, ElVicePresidènt, Sr. Vilardaga, els presenta la nostra Massa Coral i els oferi cordialment aquell acte intim. El senyor Cònsol holandè~ agrai vivament, en nom. de tots els seus cantaires, la cordialitat amb que havien estat acollits a la nostra casa, iressaltà els motius de germanor, artistics i humans, que ens uneixen . Els coristes holandesos, obsequiats amb un petit refrigeri, clogueren 1 'acte amb la ~ ;terpretaciÓ del seu him.ne nacional. x. RLS QURTRI: VEnTS NOTICIA~I Fns plau de fer-vos saber que a Mll Dolors Siequella, soprano II, li ha estat atorgat darrerament el Prani d'Honor de 6è,cure de piano, que cada any adjudica el Conservatori Superior Mupicipal de Musica, de Barcelona. Pel que ~quest prem.i representa, la felicitem ban cordialment i li d eeitgem nous - eXits. El cantaire Melitó Bover, tenor II, ha vist alegrada la eevE> llar amb el naixement del seu primer fill l una nena, a la qual han estat imposats els noms de MB Rosa, Joaquim.a i Viotoria. Moltes felioitatel Amb tot afecte donem la més cordial benvinguda a Núria Valls, contr&t I, i a Joan Golobardes, tenor IIl que han ingressat, en iniciar-ee el cure,oom a cantaires de l ' Orfeó Catala. Per molts anyal El dia 7 de juliol tingueren lloo a la sala d 'assaigs, els exàmens-dels diferents cursos de la Secció Infantil, que dirigeix la Sr&. Antònia -Sanortetòfol, Vda. Folch . El ~urat estava oonetituit pele Mestres de l'Orfeó Catala, que atorgaren les eeguents qualificacions: I Curs Excel.lent: M~ Rosa Poetigo Nota]le: Rosa Garcia :BQ: Carme Borràs , Enric Enrech. AQrovat: Roser Gibercas 1 Mercè Sancho, Roser Garcia, Joan Sala, Miquel Garcia, Lloren9 Ybarra. Suspens: Sis deixebles. !I Curs Excel.lent: Josep Crivillé, Pere Galofré ~~ Mercè Nualart, Miquel ObradÓ. Aproyat : Eulàlia Gené, Jordi Salabarnada. Suspens: Un deixeble . - 21 - ~ta~le: NúrU Ardiaca. i iiRoaa Piguerae, Pere Galofré. Awoyat: Montserrat Badall, C{U'Dle Caaamitjane., Ml! Angels Borràs, Ho:ateerratMolaa, Pilar Cartanya, Jordi Forch, Joan Galof'ré. Syepens: Un deixeble. El dia 16 del passat mes de setembre, oori a la no'3tra ciuta~ el tan estimat violinista Francesc Costa. Havia actuat moltes vegades al Palau de la MÚsioa Catalana. La seva darrera actuació, que oferi desinteressadament ,s'efectuà a la nostra sala de concerte com un dels aotes commeooratiua del cinquanter.ari del Palau. El seu tracte cordial i amable li aconseguÍ una gran popularitat i els seus concerte ens han deixat un agradable record. Senti gran afecte i veneració pel HeS'tre Lluis M:i.l~et i par l'Orf"eó Català, a lesaudicions del qual mai no mancà la seva presencia. A l'acte del seu enterrament es palesaren, una vegada més, la seva immensa po¡¡ularitat i 1 ' afecte eB tranyable que Barcelona sentia ~er ell . L'OrfeÓ Catala que el consideravacom un dels seus,ha sentit tambe una vivissima dolor pel seu traspàs i acompanya amb el condol més profund la seva apenada familia . Que Déu el tingui a la seva glÒria! També el dia 10 d 'oa:tubre lliurà la seva ànima a Déu el cantaire Jay, »itjans i Musons, conegut de tots n~ealtres.,Pormava part de l'OrfeÓ Cat~ la des del febrer de l'any 1933, en que ingressa a la corda de baixos. Abans havia estat cantaire del cor "Eco de Catalunya", que dirigia el Mestre Josep Maria Comella, pel qual senti sempre gran,venera~iÓ· Demostrà te~ en tot moment un veritable entusiasme per l ' Orfeo Catals i la seva constancia li o~ tingué diversos premis . Pou un assidu lector de "Jovenivola" i s ' interessava per les seves activitats . Podem dir que estimava tot el que era de l ' Orfeó,al Ïl\lal havia dedicat gran part de la seva vida. La darrera actuació, que re.f! li tza amb no sal tres fou la del dia 25 de Juliol , al IV Festival de MW!ica de S'NJarÓ. La gran familia de l'OrfeÓ Català, ba sentit profundament la pèrdua d'aquest fill seu, el record del qual aera sempre viu entre nosaltres . Al oel sigui! m~ Com ja haureu pogut veure ha estat realitzada la decoració de la sa-la- bar, destinada exclusivament als socis de l'Orfeó Catal~. Disset reprodu~ oions de diverses caricatures del Mestre Lluis Mlllet , di buixades per J . Renart, han estat col.locades al volt de la sala . Estem segurs que aquesta millora per al nostre estatge social haurà estat agradable a tots . Ran aparegut ja els discs de la Passió segons Sant Mateu, de J. s. Baoh, interpretada per l'OrfeÓ Català , que eren esperats amb ~an expectació , especialment per tota els discÒfils. La represa de la impressió de disos representa una major expansiÓ i difusió de l ' obra de l'OrfeÓ Català i cal quetots ens en felici t em. Els organitzadors de la tradicional INNOCENTADA, que es cel ebra eldia 28 de desembre , demanen que tots ela cantaires que vulguin col . l aborar a la d'aquest ~· els ho facin saber . També els agrairan tota ~ena d' inicia~ ves 1 suggerències. Esperem, doncs , que la vostra col .labor~oió serà ben nom brosa per tal que pugui reali tzar-se aquesta festa tan simpaties. Jos epa ~oquet~, c ontr al t I I, ha estat s otmesa r ecentment a una delicada intervencio quirurgica . No cal dir com. desit gem. que es rea.J.itz1 ben - aviat el seu t ot al r est ablim.ent , perquè l a puguem. veurs de nou entre nos al-tres. El d:la 1 1 d'aque st m.es, a l ' esglési a dels Angels cont ragué m.atrim.oni eJ. cantaire J osep Puj ol, de la corda de baixos , am.b Esperanç a Ferrusol a. Fe- l:lcitem ben sincer ament els novells esp osos i els deiatjem tota mena de - -benaurances en el s eu nou estat. Per mol ts anyst El dia 18 d •aquest mes c elebrà el seu Qnomàstic el Rde.eim. P. Abat de M~nt serrat, Dom Aureli Maria Escarré. JOVENIVOLA 1 fent-s e ressò dels de-sigs. de t ots els cantaires i mestres de l' OrfeÓ Català 1 transmet la més afe~ tuosa i fil ia~ felicitació al Pare Abat , que ha demostrat sempre la més fervent adlll.iracio vers l e s nostres coses. En aques ta diada 1 sempre, ens sentim. unita amb el seu,esperit i li desitjam. abundor de gràcies ' en la nostra més cordial salutaoio . ORfto·ns Df CilTilLUnYR Homenatge al mestre Pérez Moya La popularitat i l' e s tim.a de què gaudeix el Mestre .U,ltoni }¡'érez Moya, una de les figures. més actives de l'obra dels Orfeons de Catalunya, es posaren una vegada més de m.anifest en l'homenatge que li dedicaren les entitatsorfeÒniques oatalanes 1 el dia 20 del passat ~es de setembre, a la nostra sal a de concerts. S 'acollir en al Palau de la Musioa. ]I.BI:!~es 1 directius i oant,61. res que repres entave n una quaranta orfeons de Barcelona i de diverses poblacions d~. Cat.atunya. A 1 1 hemioiçle, on s 1 a.J.çaven vint'":"i-.sis Senyeres, ocupa-r en la presidencia el mestre Perez Moya, el mestre :Ba.J.oel ls i al-tres 11erso~ litats i representacions. El senyor Vicent Fuster, del Secretariat d'Orfeons, ~legi les adhesions rebudes. El senyor Artur Sist, .P!'esident de la oomissio organitzadorade l' homenatge, explicà com fou entusiàsticament acollida la idea d'aquestmerescut tribut al mestre Pérez Mo_ya. De~rés d'anunc:1.ar, Wle l'acte que eso el ebrava era com l'antesala d ~'un aJ. tre mes ampli, adreça unes emotives pa-raules a la senyora del mestre Pé~ez Moya, a la qual ~duea· cantaires de l'Or-feó de Sane feren ofrena d 'UI\.es flors. ' . Com a record de l'acte, , el mestre Pérez Moya rebé una artistica placa de plata, que li f ou lliurada pels representants dels O~eons més llunyam l'Esbart Cantaire, de la Pobla de Lillet i l'Orfe6 Lleidata. El president de l'OrfeÓ Català, Sr. :F'èllx Millet pronuncià un bri- llantissilll parlament glossant 1 'obra del m.estre Pérez Moya, el qual agra! vi s:lblement emocionat, aquell .homenatg e, que tan f ervorosament li dedicaren-els Orfeons de Catalunya. Orfeó Gracienc Form.ant ~art de les :Festes de,la Mare de Déu de,la Mercè, el dia 10 d 1 octubre l' Orfeo Gracienc es desplaça al Palau de la Musica Catalana per -tal d'interpretar l en concert pÚblic, una de les obres més importants de - Haydn: "La Creacio". Aquest oratori amb text alemany del BarÓ Von Swieten, canta les mer~ velles de la creació, seguint els passos de l a Bibliai fou començat l'sqy-1795 1 però no e' acabà fins tres anys de;-sprés. Coneya de tres p~s que :fol-ren estrenades a Viena al 19 de març del 1799. Nomes c:lnc anys mes tardr e- - 23 aJ. "Grem:i de 1804. "La CreaciÓ" fou donada per prilnera vegada a Barcelona , el seu fun9ador velers" . L'any 1928, l'OrfeÓ Gracienc , que aleshores dirigia Liceu 1 ,eota la direccio - mestre Balcells , l'interpr età aJ. <¡ran Teatre del Casals. Pau de d'Egon Pollakt i al Palau de la Mus~ca, sota la d~cc~o En l'audiciÓ del die 10 d'octubre , dirigida pel mestre Antoni P~rez­ Simfònica de Simó hi col. laboraren , a méo de l ' Orfeó gracienc , 1 'Orquestra Barcelona i els solistes Lolita Torrento , soprano, Faust Granero, tenor, i Manuel Ausensi, bariton. Aquest concert a:vlegà un nombrós pÚ't)lic a la sala del Palau, g.ue - aplaudi fervorosam ent 1 execució de l'Orfeo Gracieno, Orquestra Simfonies i solistes. ben Cal fer remarcar la maenifica labor del ~or, el qual· feliciten i superar semsincerame nt i li desitjam' que continu! treballan t per obtenir pre l'èxit i els excel . l ente resultats aconsegui ts el dia 10 d'octubre . Sincerament, per molts anyal l'MILI VENDRELL ===== ==== Homònims i mots de fàcil confusió Ee diu homòn1ms de les persones o coses que tenen un mateix nom, i d 'aquells mots que, essent iguals per la seva forma o pronuncia ció , tenen un significa t d~erent . Exempless "La ciutat de 'Tarifa" i "Tarifa de preus" són homònims. Igualment. ho s9:n els mots subratlla tsl "Et crido i no em ~"• "Els pre-tendents els te a ~· Quan dues persones porten el mateix nom, en castellà també en diuen"tocayos" . pronuncia ció, De la coincidàn~~~ de mots ·idèntics en la forme o en la , a una paraulapero de sentit d:i.stint, sovint en provenen con!'usion s, donant una significació que no té, com és ara en~ i ~. complet i complert i d'altres que algunes vegades són usats e~ament. Heus ac! diversos exemples: gran~ als llibres. Volia els fills amb veritable - All' EC TE Tenia un EP'ECTE El concert tindrà ~ el dia 28 del corrent. Els trone no li fan gens d'~· AixÒ em fa l'~ d'una mentida. El cotxe va complvt. te un home complet {de caràcter sencer, ferm) COMPLBT ~. ta un home molt oomplert ( que compleix, COMPLERT Ja he e omPlert l' encàrrec • atent, correcte) . ABRA9AT Tota dos s'han abracat fortament . Ba abra¡§t la religiÓ catÒlica. (De brasa de foc), De tanta escalfor, el bosc s'ha abrasat. La seva intel .li~~noia és molt ~ (mancada de finesa , gens pol! da, ordinària } La seva cultura és molt~ (extensa, rica, etc.) Té una casamolt yasta (ext 3nsa , gran) • ABRASAT BASTA VASTA BEU-BEURE Aquest noi~ massa vi; no li 'n doneu a ~tant. ·~~-v~1T!RE A penes se li sent la~· La~ del poble. lUlliA Porta una~ als ulls. Poseu-li una ~a la ferida ••• VENA Se li ha reventat una vena i li surt força sang. ASTORAR La serp f éu astorar (espantar) els excursionistes. ESTORAR Haveu d'estorar (posar estores) a tot el pis. GANIVET Agafa el ganiyet GA:BINE'.r L'advocat t'espera al seu gabinet. El Govern ha format el nou gabinet. OO!IPTE No li surt el CCIIfi El ~~ l'ArnBU és la cancó popular catalana que té més lletra. CO~E L'àvia explica un~ als néts. BOTAR Ee posà a l29.1!!!:!: com una pilota. VOTAR Van MASSA La cançó ja dura massa.. selectes. MAQA L'ha atordit amb un oop de l!lWòB OESSIÓ Li ha fet ~ SESSIÓ La sessió co~ 1çarà a lea 6 . ROSSA Té la cabell en. 42.!U!!L ROSA. Aquesta :BEINA Posa el sabre a la VEfNA La meva~ és molt xafardera. ~ de damunt la taula. ~. Tingues ~ a caure. tres candidats a la Presidència. :!:.Q.U Avui predomina la ~ sobre els nuoljs dels seua dreta. és molt -rJ airosa. ~ (poble) La Oasa de la Vila "Vil . la Joana" VIL.LA (xal.et , casa de camp) OAPSA Una~ de cartó. El~· CAPQA Una~ de brÒquil,. El ~' la capcalera del llit. D'altres homònima podriem presentar exemples: Recordarem només aquells mots, el sentit dels quals es distingeix lament per l'accent. En efecte, no és la mateixa cosa "fer el Si}. ü" que "fer el M". Tampoc no és igual que a un hom li facin mal els facin els 6esos. .Q.!;l,!!Q.§t o que li'n - Els mots que ee distingeixen per mitjà de l'accent, són una trentena com a excepcions a les regles de l'accentuació i s'estudien fàcilment a l ' O~ togra.fia catalana. 1957. La llista de tots ells la publicà JOVENfVOLA en el número de Juny del P. - 25- COIDEnTRRIS... BELA B.ARTOX:: "MÚSica per ~ cordes, percussiÓ i celesta" . Orquestra Pr~usica de Stuttge::-t. Director : Rol f Reinhardt. "Cantata Profana•. Corde Càmera de Viena, Orquestra SimfÒnica de Viena Director: Heinrich Hollreiser.- BELTER 30.186. La "MÚsica per a cordes, percussió i celesta" fou es crita l'any 1936 per encàrrec de PauJ.Sacher i l'Orquestra de càmera de Basilea, quel 1 executà per primera vegada el 21 de gener de1937. Serge Moreux ( 1) descriu les circum.etè.n.cies espirituals en què fou composta: "La pressiÓ - dels mediJ en rapidÍssima transformació - els de les ferilloses atmosferes polÍtiques - provoquen en 1 artista creador un recolliment t un aug¡;entde poder expressiu i de sensibilitat. Després ve un est~t de saturació que, a mesura que creix, arriba a les profunditats del'inconscient i a les altures del subconscient, preparant aiif un "afecte•,com diu el professor Jung , o un "periode d'inspiraciÓ", com escriuria un romàntic. La maduraciÓ i realització de la ''MÚSica per a cordes, percussió i celesta" és un procés d'aquesta classe". No vacil.larem en proclamar-la una de les obres més importants i admirables, no tan sols del seu autor, sinó de tota la música occidental del segle XX. Sorprèn la seva unitat formal i estilÍstica que descansa en una b~ ee d •·elements tan diversos com són el cromatisme de dotze tons, eis antecedents fol klÒrics, l'harmonització diatònica, l' orquestració linial i la pal~ ta impressionista. No es tracta tampoc, com es podria creure, d'una recerca-de laboratori, sin6 d •una obra mestra d'una atracció auditiva i musical fora de sàrie. La interpretació de Rolf Reinhardt és. d •una claredat i fidelitat tècnica totals. Tal ve~da els tanps lents estan mancats de 1 'austeritat necessària per l'expresio d'aquesta atmbsfera,sorda i patètica tan prÒpia de l'e~ til de Bartok. En canvi la interpretacio de 1 'Allegro Mol to final~ cadenade danses d ' inspiració po~uJ.ar que condueix a una reexposició diatonies deltema de la f~ inicial, es d 'una notable vivacitat i fantasia , no reDYidesamb la precisió ~ue requereix l'execució d'una obra de tanta complexitat tèQ nioa com la que ens ocupa. La "Cantata Profana" data del 1930 i és l'única obra coral d 1 enverg§ dura composta per Bartok. El mat erial sonor està distribuït en doble cor, te nor solista, bariton soli sta i l'Orquestra SimfÒnica habitual. Estil concís; harmonia densa que no defalleix ni un moment. En resum, és una obra severa,conseqüència, segona Serge Moreux ~2) de les Últimes meditacions de Bartoksobre les Passions de Joan Sebastia Bach. El text està basat an una antiga balada romaneses: Un pL-·e tenia nou fills. No sabien fer altra cosa que caçar . Un dia tiren sobre el oap d'unatribu de cérvols i erren el tret; com a càstig del sacrilegi es converteixen en Cérvols. No obstant, són feliços perquè són lliures. Més tard, quan el p~ r e els prega que tornin a oas a, ells refusen. La intenció oculta de la Cantata és polÍtic~. Bartok, que va ésser sempre un demòcrata exigent ("Si per casualitat , després de la meva mort, e¡¡J vol donar el meu nom a un carrer o dedicar-me un monument en algun& plaça PM blica, heus ac! els meus desi tjos: mentre les places de Budapest que abans ee deien Eorond i Oktogon oontinuin portant ela noms d ' aquests homes-Hitler i Mussolini- i mentre existeixi a Hongria una plaça o carrer que portin - aquest noms, d9sit jo que no hi hagi en el pais oap oarrer, ni plaça, n1 mony, ment pÚblic que ~orti el meu) {3) volgué protestar contra les limitacions que - 26 el poder personal del regent Horthy imposava a l a llibertat. Músicalment creiem gue no és una de lea obres i'onamental.e de Bartok, tot i que ~esenta un interès positiu i té :fragmente molt reeixits en el terreny harmònic ritm.ic i expressiu. La interpretació és notable i la gravaciÓ correcta, encara que no -·Ofereix la claredat desitjable en els passatges on actua una considerable -massa sonora, . claredat que fins ara s'ha aconseguit relativament poques ve8! des en,les gravacions on intervenen al mateix temps cors i orquestres nombrQ ses. ~ 1~ Bela Bartok . Versió espanyola. Ed. Nuava Visión 1 Buenos Aires 2 3 Obra citada Fragment d'un projecte de testament :l'et a Budapest Ll. M. ENTRE DOS SILENÇIS d 1 Aurora Bertrana.- "Algun dia encara es veia la immensa serralada fronterera, al fons del nord-oest, idealitzadaper la dist?ulcia: blava, neta , amb els cims clapejats de neu, i en els costats els eoloeviolacis de les barrancades . S'apagaven les1:. .7 darreres resplendors de l'estiu, la tardor s ' insinuava. Ja alguna tarda la serralada - desapareixia sota una boirina negrosa o darr¡ ra una cortina de pluja. Les muntanyolee - suaus , les terres de conreu, la pollancreda i O les pastures que constitueixen el terme municipal d' Hernem, també sentien els primers hàli te de la tardor". Amb aquesta prosa flUÏda, dolça i transparent,e'inicia aquesta novel . la d'Aurora Bertrana. La inoblidable autora de "Paradisos oceànics" retorna al primer pla de 1 •actualitat literlu-ia amb una nove.l .la meravellosa, apassionant : "ENTRE DOS SILENCIS". (Vol . X de la col."El Club dels novel.listes " Ed. Aymà) 111•1!--•l r-LL ,............-•L.L,nRES La .novel.lista - filla del gran PI·udenci Bertrana - ha estat sempreuna infadigable viatgertl. Retornada a Catalunya, ens comunica els ecos de pa.! sos de somni en un jo o d'aventures sempre al.lucinant. En són una vari table demoe"tTaciÓ els seus darrere llibres - ultra els publicats anteriormentque :fan néixer en noeal tres la intriga i el misteri de terres llunyanes. Podriem citar , per exemple: "CSiiúns de somni", "Tres ¡..reaoners", "Ara", "La~Col. Noves lletres) i sobretot aquesta magnifica noval. nimfa d'argila" la que ha titulat poetioament "ENTRE DOS SILENCIS". De bell antuvi ja ens participa el seu "credo" literari en el bell prÒleg "Com vaig conèixer Remam": "No és que jo cregui que un noval . lista ha de copi ar fotogràficament de la realitat els seus pereonatgesJ però és un error gravi ssim desfigurar-los sitemà.tioament , segona una arbitrària fantaeia. El treball d ' un novel.lieta equilibrat ha de consistir, em sembla, a-veure, escoltar, observar i comprendre, sense entusiasmes excessius ni tam-poo prejudi cis pessimistes" . Al l l arg d'aquestes pàgines ee desenrotlla un gran conflicte passional, sempre mesurat 1 l'lquilibrat, que acaba en 1 'asfixia angoixosa de la guerra 1 o millor dit, de la post~erra, quan 1 'horitzó es dibuixa amb el signe de la pau , com "una esperança més alta". Després de 1 'armistici de 1 'Últimsguerra mundial , l'autora , en missió d'ajut voluntari, arriba a un paia deso~ negut 1 devastat. L'acull un llogarret vol tat d'al tea muntanyes, Hernam, quehavia sofert un martiri espantós entre els oapitole més depriments de la gu¡ rra. Un poble silenciós, només poblat per dones i pels fantasmes eanguinola:rte que reposaven sl "cementiri dels afusellats". Els homes del poble havien ee- Í1 i - 27 - tat afUsellats en massa per les tropes d'ocupació, en repress~ia a la morta •un t inent assassinat en uns boscos de1. terme. L'herba havia creecu.t. Ho c9. bria t ot. Només el record d'aquel ls homes planava damunt el poble amb un c11 ma d '1Ul8oixa. En aquest ambient de desol ació, d' odi i rancúnia, do treball i soledat, l'autora hi situa una f orça human~ que pot més que l'odi de la guerra•que la mateixa guerra. L'amor , atracoio natural entre l'oficial de l'exercit enemic i la jove indigena, començava a daurar aquests paisatges de neu i - aauestes àni:mes 1 quan el tinent Alexis von Greiz abandonava el llogarret - d rgernam. Però un abisme de sang , un atàvic vincle de la terra, creat pel desamor dels homes, separa per sempre l'obra de Déu. L'ambient, el paisatge, la,tràgioa pesombra del poble desolat es-transparenta al llPrg d'aquestes pagines amb un varisme pree de la IIIBteixa real i tat. L • autora, en la seva llarga estada en el poble màrtir , sabé copçar plenament tota la trag9aia i l'horror que envolta els éssers amb una es--tranya .esgarrifança. Els ~ersonatgee_, vius 1 reals, es mouen al. volt de - l'eix d'aqueat cementiri a afUsellat ~ , on l'herba esborra els seua noms, cobreix la terra, 1 acompanya el silenci dels morts. Escenes, conflictes, la IIIBteixa vida d'unes viotimes de la guerra, traçats amb ploma àgil i simple, fluent, amb un llenguatge de poesia. En resum, una novel.la excel.lent, única, real, que acredita la novel.lista Aurora Bertrana, com un dels valors més sÒlids de les nostres lletres. ANTONI S}\13AT "ORPEO NEGBE" e. La "nouvelle vague" del cinema franc~s ha arribat a Barcelona. El primer film d'aquesta nova generació de cineistes fou "Una vida" d'Alexandre Astruc, que veiérem en la "Setma na del Cinema en Color". A:ra ens ha arribat "Orfeo neg¡e", de Marcel Cam.us i estam esperant "EJ ê 00 cops" de François Truffaut . n Al cineliiB Fantasio e 1 ha estrenat ••orteo negre", Palma d'Or del Festival. degannee d'aquest any: El tema d'aquest film ee una actualitzacio del mite d'Orfeo i Eur! dic e 1 a CtUali tze.oiÓ que abanS havia portat terme,Jean C9cteau, però que en el film dereferencie. te la novetat d'~bientar-lo tot~ ment al. Carnaval de Rio de Jeneiro. Hom poaria creure, doncs, que la part documental. dominaria en el film, deixant-se guanyar per l'espectacularitat d'un color, d'un ritme -frenetic en el moviment de les masses 1 material més que suficient per a lliurar-se e. una realització f~cu, sense com-plicacions. I no ha estat aixi, encara que hi hagi abundor d'aquest espectacle carnavalesc . i a' .e a tl C'NtMA La coñstànoia de Marcel Camue ha anat reunint a través de di versos anys - des gel 1956 al 1959 - totes les dades per a la filme.ció d ' escenes,eonoritze.cio ambiental, selecció d'actors. Tots, ~enye la ballarina Marpeesa De.wn -, "Euridice" - són actors aficionats, de raça negral Brenno Mel lo - Or#eo - es jugador de futbol. Aquesta paciència del jove director 1 els molts inconvenients que -trobà en la realització del seu film, fins 1 tot inconveLlente d'ordre econ~ mic, ens poden fer pensar en uns mediocres resultats. Sortosament per a ell- 1 per a nosaltres - no ha estat a1xi i la seva idea inicial està-resoltaeatisfactòrit.ment. El propi Camus digué mentre treballava en el tilml "No - pret~nc fer una pel.licula filosÒfic~ , Intentaré que aquest fons filosÒf!c ¡,igul. solament endevinat, sense que m.. aparegui decla.n.ldament " . Aquesta intenció ens condueix el film a l es ~ublimitata d'un somni .Camus he. compost una pàgina d'un lirisme que havia quedat arre.conat al cinema d'avui dia, cinema donat, en general , a absurditats "oupleteres" - cinema es panyol -, ae negaciÓ, de llibertinatge - la major part del cinema francès --; de sainet o de fullet! - freqüent tamàtica del cinema italià i alemany - i ' d'immoralitat psicolÒgica i de formació, com és costum al cinema americà. No. Marcel Camus ha fet una excepció, ha realitzat un film honrat, digne, un film que pot ésser reoomenat - i que recomanem - , un film que enapermet gaudir g'un poètic equilibri entre el color- a voltes d'un valor expressiu gairebe perfecte - i el tema mitolÒgic, en contrapunt amb un drama-tisme tràgic i un ritme vertiginós que culmina en les escenes del Oarnaval,d'un exotisme no ofensiu. De la versió original - que poguérem veure a Paris fa quatre mesos la versió doblada d 1 ara no hi ha pràctioameni;. diferència. CreiEID. que a.ix.Òes sufic1.ent per " afirl'lar le. qu{l.1:1.tat d •un film que ha pogut ésser presentat qe~se alteracions i arranjaments sensibl es, pramoguts pel canvi d 1 ambiem o de public. JOAN CAPDEVILA I NOGUÉs ~ IN MEMORIAM Ha mort Melcior P'ont. Al cel sigui! Si per algunsfou un poeta 1 per (!,!tres un cineista, per tot!} fou un amic, un conseller inigualable ••• Veié en el cinema la con1¡_1nuacio de la sev~ amor per la literatura, que no havia deixat . Es~imava ambdues cosseamb l'anima d'artista lliurat totalment a la seva missio. Els balcons -florits tot l'any - del seu pis del Quai des Orfevressobre el Sena, s'obrien perquè els ocells vinguessin a prendre de les sevesmans, amb olor franciscana, el gra de mill que sempre ten:l,a a punt. La porta d'aquest pis mai no estaba tancada , per acollir l'amic- a voltes l'inconegut , presentat a ell pe:r una senzilla reoomanaci6 - que escoltava, a tellia,amb un amor de pare, de conseller assenyat, l'assumpte que se li plantejava. I tots foren importants per a ell, de tal manera que no oblidava ni estava satisfet fins que aquest havia reeixit . En aquella saleta, embaumada d'un no sé què, que us hi reteDia i ondeliciosament sentieu transcórrer el temps, ja no hi veurem més l'amic ••• Però hi sentirem, molt viu encara , la dolcesa deJ. seu parlar tranquil, asossegat. Ili sentirem el seu darrer adéu abans de sortir vers l'Últim de et!: Barcelona. Ens va voler deixar en aquest m6n des de casa ncstra , des d'aquesta Barcelona que sempre havia estimat tant. Estimava 1 es feia estimar. I aquest amor ha deixat un solc ben pro- fund en el cor dels qui el voltaven que no podrà eemortui:r-se ni tancar-ee mai més. A la seva afligida esposa, Na Magda Marti - espill virtuós on es r~ flexen els sentiments amoroso& del qui ens he. deixat - fem ofrena cordial ies~erançadora d ' una continuïtat en la .taeca que ell havia iniciat, tasca d'y nio i cooperació en l'obra del cinema, tan conveDient avui dia i tan neces sària per salvaguardar aquest art que En Melció P'ont estimava de debó, entr~ llucant ja un futur de germanor i de -treball entre els cineistes de casa nos tra i els del paia veL Descansi en el Senyor l'home que tant havia estimat J. C. N. =- = = - 29 LES CAPIRES I LA CANTANT CALBA• d •Eugène Ionesco Si algun teatre despert a actu.alm ent la critica més apassio nada i,contr agictòr ia, la divergè ncia d'opini ons, l'esc~dol mes increib le i comenta t, aquest és, induÇta blement , el teatre d 'Ionesc o.Per tant, res mos lloable que l'inten t de 'pació Dramàti ca de Barcelo na d'oferi r-nos, l'enA8rB seu III cicle de teatre contemp orani, dues de el les obres més represe ntative s de l'autor que ha revoluc ionat les idees del teatre univers al. Eugàne Ionesco - nascut el 1912 a Bucares t, però exiliat a Paris des del 1938 donat unpas decisiu i agosara t en la renovacha ió del tea-tre mundial . L'any 1950 estrena , a Paria, "La cantant calba", i des d'aquel la data, produei x success ivament lliçÓ" t "Les cadires " 1 "Com desemp allegar- se'n ••• " i "Jaume o la submiss"La iÓ", que li han .valgut un llooindiscu tible i ~olemitzant en l ' escena univers al. El teatre d ' Ionesco , 11~ d'una aocepta cio unànime , ha apassio nat per seves critiqu es contradict~ ries, diverse s ¡ Jean Anou1lh l ' ha qualifi catles de "negre a la manera de Moliare i alhora follame nt diverti t, puix que és im~ressionant, jocós, agut i sam pre veritab le". La seva constru cció s'empar enta les formes de la farsa I del "gran guinyol " 1 sempre irritan t 1 inquiet ant 1 amb d • un humorism e negre i burlesc, a vegades puramen t mecànic , asprame nt dialèct ic. La comicit at d'Ionee oo va des del prosaaia me més aclapar ador fins a la poesia més sox-pren ent , dela farsa més esclata nt a la més negra traggdi a. S '·aparta de les cionals , per tal com intenta deecriur~ 1 'imprev ist , la banali tatlleis tradiamb cursos més contrad ictoris , fins a provoca r un desconc ertant humorism els ree tene-brós, un sorpren ent resulta t de les fÓrmule s més dissemb lants , entre un públ:!.c heterog eni. "Sento com les formes - ans confess a ell mateix - es buiden de sobte de llur conting ut; sento irreal realita t, que les paraule s no conserv en més que sons sense signifi cació. la Dn sembla que aqueste s oases,aquest oel no són sinó la façana del no-rees diria que la gent es mou autam§ tioamen t, sense,r aó, en un espai on tot s'ha vol atit~at , on tot es troba~ naçat - jo inolu.s - d'esfron dament imminen t, ailenoi os •• • " En la f arsa tr&.gioa "~s cadÈrea " crea un clima irreal , futuris tio amarat de tendra poesia, ~e o tloa -umana d'una agilita t merave llosa i de~ concert ant. El Vell - Ratoli - i la Vella -1 Semiram - llançat s a un món de fantasi a, imbu!te en un amor humanament poètic, són !e uns éssera pastats d'ancestral conting ut . El seu ret robamen t definit iu nomes serà pr oduït per l'asfÍXia d •una humani tat que intente n salvar 1 que no comprèn el missatg e delsvells, encoman at a la còmioa figura d ' un orador patètic . "La cHt~t calba" 1 catalog ada d 1 anticom èdia és una continu 1 a suoce§ ei6 de contrad c~9ne aparent e i reala 1 dintre d'un ambient còmic 1 burlesc , exagera t fine al eummum. Per la b~ita t i puerili tat que or!gine n les esc~ ne e més imverse mbla.nts i el diàleg mes incoher ent entre el matrimo ni Sm1th , el capità de bombers 1 el matrimo ni Martin 1 pot qualifi car- se de desconc er-tant, eat:!ric a i "guinyo lesca" 1 capaç de su.scita r les més dispars opinion s. Si tot això no fos prou 1 caldria admirar ·l'entus iaeme dels oompone nts de l'ADB , que ens oferire n, en les seves úniques represe ntacion s del 28 d ' o~ tubre passat al teatre Romea, unes version s dignes de ~ogi. Encara més , puix que la tasca improba que exigeix l'adapt ació a l ' tot catalan a d •aqu,!ll tes obres tan represe ntative s del teatre d1Iones co - iescena goaariem dir del t e§ tre univer sal- fa que agraïm l'esforQ del seu traduct or, el reusenc Dr . B.Vallesp inoea. Al marge de tota critica , cal estimar i valorar , ni nostres gustos persona ls siguin dispara 1 tot intent d ' incorpo ració que ela -de ler obres mundial s al nostre teatre. En aquest cas les del romanee o Eugène IoneA co. . JORDI JURTI --··--- -30- reempren drem lesCom anys anterior s, i amb un desig de continu! tat, litats destacad es deles - •session s Ou1tura ls" que organitz a JOVENIVOIA. Persona~ssadame nt ocupar la nostre~ lletres i del nostre m6n han acceptat desinter temes mes diversos 1 interespresiden cia 1 dirigir- nos la parauJ.a sobrP als sessions cul turaJ.s til! sants,' eampre en un pla cuJ. tural. i artístic . Aquestes no ee notifica el. con (ei Millet Lluie Sala la a mes al vegada una lloc aran i amics, que ens 'trar1). Encarim eincer~nt aJ. e nostres cantaire s, socis es aquestes sessio~ ajudin amb la seva presenc ia, ja que a tots van destinad 1 el mateix, sinó a tots els socis de 1 0rno~ a un nucli reduït i sempre tota classe d< ~eo 1 sobretot a tots els cantaire s. Acceptar em, aix! mateix, suggerèn cies que se' ne transme tin per ta:L de donar un caire digne i intereo~ sant a aquestes vetllade s. 22 d'aquest mesrfe! La prime;·3 eeaaié d 'aquest curs s'efectu à el dia de 1 1 Agrupac-ió de càrrec a Anà Millet. IJu:!e Sala a l a Cecilia, Santa ->e ~ a pels assisten ts, tan p~ .USi ca de Càmera1 de Barcelon a, i fou molt aplaudid · programa . 1a justes~ de 1 expreeei Ór com per la qua:Litat del ment, oferirà una caraoteLa pròxima sessió , que anunciar em oportuna agradabl e ·i profitos a -ristica simpàtic a 1 atractiv a, que esperem quetalserè categor ia. per a tots , sobretot tractant ee d'un tema de l'Escola nia del Monesti r, DomEl monjo de Montser rat i prefecte de escolans .. La confeJ.].orenç Maria l'errar , ens parlarà de la vida actual dels mus1rencia serà ambienta da amb unes projecci ons en color i unes gravacio ns c8ls de l'escola nia. XIX SESSIO CULTURAL JOVENIVOLA Dom. Llorenc M. Ferrer L'ESCOLANIA DE MONTSERRAT La vida actual dels Projeccio ns en color t•scolan~ Gravacio ns musicals SALA LLUIS MILLET ' ~ · a1LJ~ de l'obra gegantes ca• Els cantaire s de l'OrfeÓ Catal&. som part vita:L segle la nostra vidaque engendrà el Mestre Millet. Durant molt mes sdei mig ons. Tot allÒ,qu~ de ~amilia ha estat intensa, plena de realitaten laaspiraci germano r i caritat, esajuda a unir els membres d'una mateixa llar, més intima vincula- ob~ de Déu. Tots els esforços per tal de consegu ir una continua da de ~'ide~ ciÓ 1 compren sió mútua, no seran més que ta realitza ció massa de cantaire s, sino qu~ del Mestre. Puix que ell no solament funda 1una establi una familia, consti tui una llar: 1 OrfeÓ Català: Per tant, continua-rem l ' obra del Mestre, si ens mantenim en ~quest sentit de familia compene -trada, unida, cristian a. cia, una sociabil l Avui -els temps ho exigeixe n- ens oal UIIa convivèn ncia se ' ns de~ coneeqüè Per abilitat. respons de sentit un cal ens com tat, unes aspiraci ons més envejosel!" una aotualit zaciÓt una horitzon s :més oberts, 1 algÚ podria -; sobretot en el oamp de la ouJ. tu:r:·e. i de 1 art. Si di en lil.iXÒ -tota oomunicacfo• que uts convenç estem perquè és s" "parauJ.e són creure que comprensio i aquella establir pot s, nosaltre entre nt ~ intercan vi de pensame uniÓ que se 1 ns exigeix . - 31 - f' Per això, complint amb a.qu~st deure de confrater nitat, hem creat uneepai en aquestes pàgines de JOVENIVOLA que sigui una mena de pont d 'un1Ó.Una secció de "Cartes a JOVENíVOLA", un lloc destinat a establir contacte i vinculaci ó de qu9 parlàvem entre els cantaires . Aquesta aquest secció , pertant, acollirà, dintre la més àmplia llibertat , totes aquelles oomun1cac 1 sugger3nc ies 1 noticies , critiques , desigs, etc. que reban dels cantaires .ions Nosaltres només pretenem crear un clima de comprensi ó, una correepond~ncia-­ entre els coristes, una més àmplia visiÓ de la nostra familia orfeÒnica . Esperem, doncs, ja des d'ara les vostres comunicac ions inclourem a partir del número pròxim. Podeu adreçar-l es a la "Redacció de qQe Jovenivol a", o a Maria Dolors MUlet. = .9 1- !§. ~- ~ l- EL 'MESTRE MILLEr VIST PER J • RENART JOVENÍVOLA ee complau en reproduoi r un dels belliseim e apunte que -des de fa poo decoren la sala- bar dels socis en el nostre estatge social.Pe r tal que els cantaires p~ posseir integrame nt tots els apunte que - -senlor Joaquim Renart féu,del Mestre Millet e~ diverses ocasione ge laelvidaartística del nostre Orfeo , donarem en cada numero una reproducc io d ' un d' aquests magistral s esboços. Seguint, doncs, un ordre crono1Òg1~ el que publi1 quem avui és el primer de tots ells. "Mestre ~lillet dir1g1.nt la Passió de :Bach" llegim en aquest dibuix. La pr~era vegada que l'Orfeó Català , dirigit pel mestre Millet, execut à ls "Pas1Ji6 se~ons Sant Mateu de Joan Sebastià :Bach~: fou l ' any 1921. Aquesta ex~ cucio, pere, es repeti no~nt en els anys seguents, 1922 i 1923. El dibuix que ~ubliquem avui, mostrant un conjunt de nou esboços del mestre Millet - vist d'esquena i dirigint els seua cantaires , data del diumenge 11 de marçde 1923, dia de la primera audició d'aquell any- la segona es donaria vuitdies després, el 18 de març -. La fina captació i magistral plasmació del llapis Sr . Renart encada un d'aquests diversos moviments del mestre Millet, ensdel donen un conjunt fidelissim de 1 a personal i tat del mestre, i ens fan reví ur e una real i tat que evoca plàsticam ent la seva expressiv a figura humana 1 tan oaracteri stica. Enaquella ocasió, Vicenta M. de Gibert, eeorivi de l'OrfeÓ i del seu -mestre unes paraules que ajuden a la comprensi ó d'aquests Català apunte: , "Lluie Míllet, eix essencial d ' aquell gran cercle humà, encomana nt-li ses propies emocione i alhora envaït pel fluir 1 refluir incessant d' aquella mar de sentiment s i d'afectes . Damunt d'ell queia ls més feixuga càrrega; mes ell tot ho governava , ara amb l'exemple del pietós recollime nt, ara ambel gest de la indignaci ó apocalipt ica" . 18• l. - lB- l ei lB- l8"' 3- Ui ~ 1!1" = .. .. =