Lluís Millet, home d'avui, per Manuel Valls; Claudio Monteverdi; Noticias y comentarios: Gran Teatre del Liceu, Premios Radio Barcelona; Fòrum musical: Cor Madrigal; Los conciertos: Montserrat Caballé, Fòrum musical, Coral Sant Jordi; La música a Barcelona i la vida de l'Orfeó Català; Notícies: Orfeó Català; L'Orfeó Català i el Pessebre de Pau Casals; Pòrtic: centenari naixement Lluís Millet; Als descontents: èxit de l'Orfeó Català a Madrid; La cançó del nadal; Lluís Millet en el centenari de la seva naixença, per Lluís M. Millet.; Lluis Millet, per Joan Llongueras; De l'amistat Lluís Millet- Joan Maragall, per Joan A. Maragall; Parlament de Fèlix Millet :; en la sessió celebrada al Palau de la Música el dia 7 de desembre ; de 1951, desè aniversari de la mort del mestre Millet ; L'esperit cristià del mestre Lluís Millet, per Mossén Baldelló; El meu mestre Millet, per Joan Tomàs; Lluís Millet i Francesc Moragas, per Leandre Amigó; Lluís Millet, el gest apassionat, per Josep J. Llongueras; L'esperit literari del mestre Millet, per Osvald Cardona; Lluís Millet i l'obra dels Orfeons; Lluís Millet, la força de la joventut, per Pere Artís; Lluís Millet: doctrinari de la fe, per Octavi Saltor; Lluís Millet: compositor, per Manuel Valls; L'herència del mestre Millet, per Adolf Cabané; El mestre Millet i els Goigs, per Lluís Bonet; El mestre Millet i la Revista musical Catalana, per M. Piguillem; L'obra del mestre Lluís Millet en el camp religiós de la mÚsica , per Gregori Estrada; El mestre Millet i els seus cants espirituals, per Miquel Saperas; Bibliografia de Lluís Millet; Dia de la sardana; Concursos y festivales; Montserrat Caballé; Vida musical; Frederic Mompou; Curso de iniciación al método ; Orff-Schulwerk; Discos: Beethoven. Sinfonia nº 29-33; Guia de conciertos
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
~------- LLU ÍS MILL ET, HOM E D)AVUI -----------------------1 ~s privilegi de les grans personalitats dictaminar amb total precisió sobre els problemes crítics que de formo permanent afecten les estructures culturals i socials d'un país. I és propi dels homes genials, trobar les solucions adequades o aquesta problemàtica. Lluís Millet fou un d'aquests homes. L'amor immens que portava o lo música, o lo terra i ol poble, li permeteren de viure i de sentir les xacres que més directament ens afectaven. El mateix amor, assistit per l'entusiasme, el portà o esmenar aquells defectes ' i o transformar -los en valors positius. Però Millet, home del seu temps i per tant home modern, no ignorava que els remeis 1 les solucions, cristoliitzodes en les institucions, envelleixen amb el pas del temps. En l'article titulot Per què?, que encapçalava el primer número de lo Revista Musical Catalana (gener de 1904), Mi llet, conscient del descuit en què s'havia tingut lo música i lo investigació musical, manifesto que ho copsat lo magnitud del problema de lo regeneració en dir: <d si n' hi ha de fei na, Mare de Déu! Gairebé tot està per fer. Comencem per examinar lo que hi ha fet e n quant a la llevar, vull dir la cançó popular, i veurem que de la part literària prou n'hi ha una bona mostra de publicada mercès a aquells vidents mestres del renaixement literari de Catalunya, en Milà i Fontanals, l'Aguiló, en Pelai i Brix, en Bertran i Bros ... Però en llurs publicacions de cançons de lo terra hi trobareu, en una, escasses tonades; en l'altra, l'ausència completa de les melodies; en l'altra, que conté melodies abundants, mòltes d'elles estàn escrites tan incorrectamen t que a voltes ni ten en solta.>> Aro bé, allò que més interesso, és conè1xer l'espent amb què eshmulà les seves iniciatives, i així, si d'uno port afirmo en el mateix article que Lo música viu en el temps i no en l'espai ... i el temps passo, amb lo qual caso ens dóna consciència d'un à nim de renovació, uno mico més endavant, aquest' quedo ratificar en declarar que la REVISTA no ha de ser un butlletí arqueològic musical, no: volem conèixer nostre passat per a ajudar a fer més art pel pervindre, és o dir, que duri. Aquesta publicació és el portaveu de l'ORFEó CATALÀ, i oques to entitat ha executat música de totes èpoques, des dc les melodies gregorianes fins o Richard Strauss, passant per Josquin, Palestrina, Victorio, Moxart, Beethoven, Bcrliox, Wagner i Cèsar Francki> per ocobor el paràgraf amb lo declaració de donar ur1o lo·o: entrada de ·tot moviment musical, europeu o cotolò, o les pàgines de lo pubhcoció. Les paraules de Millet no han perdut actualitat. Ell, ton penetrat del sentit de l'Evangeli podia dir -prèvia lo pertinent transmu tació- que no havia vingut a portar la pau. ~s per aquest estímul que permanentme nt transcendeix de lo seva gran personalitat, que podem parlar de Lluís Millet, home d'avui. ,MANUEL VALLS .(459] 3 CLAU OIO MONTEVERDI Un dels mC:s cll.tcnsos i documentats historiadors dc la literatura italiana assenyaln que l'art bnrroc s'hi manifesta paradoxalment a través de la música. I entre els m6sics ('Omenta el més significat d'aquella època : Clauclio Monteverdi, del qual ara s'esoau el qunrt cenlenari. En efecte, i ens cenyim a la lc>s llett·es italianes poesia, l'art més c·oncon•itant amb la música- portaven tres segles de florida i tenien ja els qual re poetes coronats : Dant, Petrarc·a, Ariosto i Tasso. I ja no n'hi haurà d'altres. Les distintes aportacions dels tres primers, del realisme a la dolcesa i a la fnntasia desbordada, trobaven en totes lc>s perft•<·cions i els csforços de Tasso un acompliment reeLxit en el magne poema que torna a cercat· una fantasiosa realitat en l'epopeia crisliaon de les croades. J>rova,·a d'alleugerir-se així mntcix del pes de la cultura humanística, c¡ue introduí els temes de In mitologia grega a la poesia i al teatre, amb les fabuloses deus d'inspiració que mai no han deixat de rajar. Les arts s'afeixuguen; les ciències, comptant-hi el coneixement de la llengua, es perfeccionen; la poesia esdevé artifici. El Renaixement, ha escrit el ma teix historiador, havia. exhaurit l'adhesió clels artistes al món natural, i en cercava un altre amb els l'ecursos de l'observació i de l'ofici. La música és la salut i la bellesa d'aquest temps dissipat i tan fèrtil -diu Francesco Flora., l'historiador a qui hem alludit. Per4 [4601 qoè la música es trobava, per la mateiu aportació de la dència, en 1111 moment de descobertes. Hom disposava la notm·ió sistemàtica sobre el pentagrama rece11t, ne<· ba\'a de descobrir l'harmonia eu els modt.; major i menor, i els artcsnns ja havíeu creat uns instmrncnls perfectes. L'exp~· riència don:wa els primen; virtuosos d~ l'instrument i de la veu, i els <·o¡·¡¡ lL rapcllc començaven a lluit·-se per :l delectació del< de,·ots dins Ics grans cntedrals renahcntis. tes, amb les misses dc Pulestrina. Els poetes havien propot·dotHII versos al, primers 1·enovadors de la música : madr gals dels trobadors i llurs deixebles a Orlar do di Lasso; textos jot•osos dels Cat1Li e Msc'ialeschi de Lorenzo d<' Mecliei per ¡ l'espectacle, mc>ntre sant Felip Neri, en les pies sessions de la nova congregació, iruciava un gènere: I'oratori, per al qual calía impro,·isar lletra i músicn. Els poetes h• vien minvat en qualitat i sc scntil'n atrell per In ficció amanerada. Els orntoris d'¡. quell temps es sostenen gràcies a l'a¡»· rició d'uns músics, nascuts en aquest calí extingint-se; el pdncipal dels quals f> Monteverdj, que ara commemorem. E1·a, sens dubte, un home predestinat a la refm·ma : fill de C•·cmonn i ''iolinistn, havia passat a Ja cort de Mànltu1 com · cantant, s'havia fet director d'orquestr~­ va córrer mitja Europa i passà els dnrrn anys de la seva vida <:om a mestre de capella a Sant Marc de Ve nècia, la ciutat ddi Xl BOSQUE de is- les eo 12 Kms. de carrers amb voreres. 317 PorceHes venudes en vuit mesos. Primer dipòsit d'aigua de 600.000 litres. Restaurant típic català. Piscina olímpica. Solàrium. Porc infantil amb piscina. Tres cents metres d'alçada. A 30 minuts de Barcelona i Castelldefels. Construïm ja I O primers xalets. a VALENCIA ~ Castelldefels FONTPINEDA Cua't-ro- Ca -m - in_o_s-1--- -- - -- a MADRID Molins de Rey BALMES, 322, pral., 1.• -- TELÈFON 217 17 31 BARCELONA - 6 [461] 5 canals i del tcutrc. Com a t•ompositor disposava de les seves romplexes experiències que el duien a trobar unu expressió nova, valent-se sobretot del cant. La llista de les seves obres denota prou aquesta evolució al costal de la literatm·a : madrigalista primer, els seus llibres desvetllen l'oposició d'uns i altres, i hom parlà per primer cop de la música moderna en el títol d'un dels primers tractats crítics d'aquesta m·t. Era agosat·at amb els intervals i les assonàncies; li ho censuraven, però no en feia cas ; i com un precursor de la intencionalitat expressiva, parlava de la rifonna melodrammatica que duriu a terme amb les òperes: un gènere primerenc al qual donava els pl'imers triomfs perdurables. Moltes de lt•s seves òperes són bastides sobre llibrets conYencionals amb temes de la mitologia: Ritomo d'Ulisse, Proserp'ina rapita, E11ea, i mc-s propers ll combatimento di Tancredo, pres de la Jerousalemme. Sobre l'eixutesa dels mots sap agençar amb la certesa dc la intuïció la simfonia {que prepara i allarga els actes), les seqüències o motius reiterats, el lluïment dels solistes, rlls limitat dels cors i l'amplitud de les àries ... Es va servir de poetes mediocres, tant, que l'ls versos d'algun d'ells, com Ottavio Rinnuccini, han arribat a nosaltres amb l'accent que Montevcrdi els donà : són els mots de l'A ria11na, del celebèrrim lament colpidor, com si es referís al trist destí del seu text : In uan lingua morlale in van JIOrJ(e conforto dove in/i11ito è i/ mal e. Monteverdi afirmava que les seves Òperes es propo¡;aven dc parlar cantrwl, i <'ercava 6 [462] la perfecció dc la Hu~lodia, fins al punt de fer que l'oració .~igui la mesLres.~a de l'harmonia, i 110 la seua sert•cnla. Amb la música volia aprofmvlir scJl(•era tota Iu virtut de la paraula, fins a lO<·ar la Írescor de la deu lírica. I amb .això s'opo~nYa a i3 fórmula en ús de recitar cantant on l'nma. nerament també podia venir d'aquella in. yenció genuïna i 1lirccta, nascut sobre la paraula del discurs \ i\·ent, sense confiar-lo a cap esquema fonHic preestablert. Monteverdi J1avia obert uns cnmim, algú els fa art'ibar n Ics pol'lcs dc Wagnrr i fins de Debussy; i haurien estat més amples i florits, possiblement, si els ha· gués tl'aç.at amb millor companyia. El seu Adone és sobre un tc·xt dc Giovnnibutista Marino, un text pobríssim, poema d'un cla-súci.nne csdet•iIIJ!IIt malaltia i vici; ¡wr· ma de poeme.~ - llegim en el Flora -. autolo¡!ia de tots c>ls motius CJIIC les repics de la poètica del ci11t·cents espigo/(11'1'11 en la literatura del passat. Però la música hi dona,·a un aire nou 1 ori~rinal, en In ~;upre· ma llibertat de l'artista de l'època c¡uc m~­ neja els elements de la n•alitat, i treu \Oiu· tes dc sons de Ics pf'dte!', dels colors, de les paraules. Era el barroc positiu. en què les antítesis es fan l'imes amb un ressò d'ecos musicals, àdhuc quan prevariquen en el mal gust. Montevercli, doncs, els salvava. No deu ser en va, tanmateix - i di· guem-ho en honor de tots - que una dt les obres cabdals dc Monteverdi és J'Orfeo. la faula CJUe havia inspirat uu dels més destres poetes del Renaixement, Angelu Poliziano, i que tornal'ia a c·anll\l' en bella llengua italiana amb les reiterades i inspi· rades partitures de Gluck i Mozart. OSVALD (-\RJI{)\\ A.VDENIS Botiga especialitzada en instruments de música. Importadora d'instruments de qualitat. BALMES, 116 Telèfon 2150645 BARCELONA (8) PIANOS PETITS úLTIMS MODELS PIANOS DE CUA FLAUTES DOLCES ACORDIONS INSTRUMENTS DE PERCUSSIÓ ESPECIALS PER A ESCOLES [463] 7 noticiasy. comentar1os GnAN TEATnO DEL LIÇEO. Ha empezado ya Ja temporada coreografica en el Gran Teatro del Liceo. Del 7 al J;21 del presente mes ha actuado el Graod Ballet Classique de Frao. ce. Las funciones del 15 al 30 de abril Ballet del Teatro de la ópera de Praga; !.!Slc conjunto es d mi'ts importanlc, dt!spués de Husia, de los de Europa del Estc ; su repcrtorio es típicamente ruso. Fi nalmcnle, del 5 al JO de mayo lcnddin Jugar las actun· estAn coufiadas al OBERT TOT EL DIA e REPRODUCCIÓ DE PLÀNOLS e FOTOCÒPIES A L'INSTANT V Recull fotogràfic 11 ALT CAMP 11 FO TOG RAFIA BARCELONA- 2 Comtal, 26 Tels. 221 51 35 222 40 91 8 [464) MÚSICA ciones del Ballet de la Ópera de Mar· sella, famoso grupo corcogrúfico que dirige Joseph Lazzini. con caracter colectivo, a la Compañía del Teatro de Ja Úpera de Essen. MONTSE~~AT ~APELLA CLÀSSICA POLIFòNI = ~ uevamente CA. - ha participada en la uSemana dc .Música religiosa» de Cuenca. El prestigio que ha alcanzado esta selecta manifcslación de música sacra en el transcurso de los últimos años, sc ha visto consolidado en esta VI ed ici6n. J unto a importantes formaciones orqueslales y corales la Capella Clàssica Polif(1nica de Barcelona ha TO~~ENT. l'\uestra magnífica organista ha ohte. uido un premio dc la Acadcmia Ché11'· les-Cros de París, por la grabación de un disco integrada por obras del com· positor '·alenciano Joan B. Cabanilles (1644-1712) ; cste disco ha sido edita· do en Francia por «Disqucs Charfih•. MOSSEN EUDALD SE~~A. - Ha P~EMIOS « ~ADIO BA~CELONA» . fallecido el noble promotor del aposto· ]ado popular en su scnt.ido mas scncillo y humilde. Muy pronlo se cspecializ6 en la música sagrada. En su providcn· cial actuación del «Foment de Pietat Catalana» figur6 en lugar preferente de su La emisora decana concede una serie de premios a los cantantes que mas han destacado en la temporada liceísta, en las tesituras correspondientes a tenor, programa la publicación de música destinada al servicio del culto católico. Con sn fina percepción, couoc1Ó la Ín· tima conexión existcntc entre el canto soprano, mezzo, barítono y bajo. El jurado integrada por los críticos barcelo- gregoriano y la melodía popular. St\ ingente labor queda como uno de iV' mf1s altes ejemplos en pro dc la dign1 obienido un nuevo y mereciclo triunfo con su actuaci6n. J. Arnau, NI. Borras de Palau, J. Casanovas, J. Guinjoan, O. Martorell, A. Menfndez, X. Montsalvatge, J. Palau, J. Torrents, A. Valera y M. Valls emiti6 el siguicntc fallo por maneses ficación de la música religiosa. yoría de votos; soprano, Anja Silja (finlandesa); tenor, Jaume Aragall (español) ; mezzo, Fiorenza Cossotto (ita- EN~IQUETA TAn~ÉS . - La so· prano barcelonesa Enriqueta Tarrés, que actualmente pcrtenccc al cuadro de la 6pera estatal dc Hamburgo, ha oble· nido un señalado é:xilo al interpretar el liana) ; hajo, Karl Christian Kohn (alem{m). Sc concedi6 también, y por unanimidad, un premio extraordinario, papel de aUrsula», protagonista en Ï3 ópera a:Mathis der Malcr» dc Paul Hin· demith. 10 (466) ía an r- Ie ]· I, o fre ce las mas selectas grabaciones del Orfeó Català [a lo ESPECIALIDAD EN MUSICA CLASICA TODOS LOS DISCOS DE LA MUSICA CLASICA (monoaurales y estereofónicos), grabados por los mas calificados intérpretes vocales e instrumentales, conducídos por los mas prestigiosos directores. MAS DE 100.000. TITULOS . Organlzaclón CHEQUE- DISCO. Envio de d i scos al extranjero UNICO ESTABLECIMIENTO CON EXISTENCIA PERMANENTE DE TODOS LOS DISCOS EDITADOS Avda . Generallslmo Fra nco, 490 ( ee qu l n a Balm ae ) Telé f ono. 21 7 e7 1 e BARCELONA-S (4671 ll "COR MADRIGAL" El próximo elia 25 del actual mes de abril, por la noche, eT Cor ~Iacltigal que dirige Cabcro, ofrcccra una selecta audición en el Palau de la ~Iúsica. Figurau en programa cSis nocturns•, con acompaiiamicnto de piano, cle 'V. A. ~to zart; •Cant a :\faria•, opus 22 (cu traducción dc B. Bardagí), de J. Brahms, y •Cançons sobre el «Bestiari., dc Pere Quart, de M. Oltra. Ha dc~pcrlado viva expectacióu el estreno de estas «Cançons». Los breves pocmas <lc Pere Quart, dc una sabia y calculada mordacidad, cnct1cntrau una ficl \'Crsi6n musical en la composicióu dc 1\lanuel Ollra. Eslc estreno conficre a la segnuda parte del programa 1111 interés vcrdaclcrameute extraordinario. Los acompañamicntos al piauo correran a cargo dc Joan Cnsals. ~Iauucl LA TRADICIÓ LLAMINERA DE CATALUNYA VA LLIGADA AMB EL I~ORN DEL CIGN.E Pelayo, 38 - Telèfon 221 54 33 12 [468] Bnrcelon::t-1 En el cuarto de baño domina MOUSSE L su uso es tan necesario que ha pasado a primera llnea en el aseo personal * * * * * ABUNDANTE Y FRAGANTE ESPUMA PERFUME V IGOROSO Y P E R S ISTENTE GRAN PODER DESODOR ANTE ATRACTIVA PRESENTACION PREPARADO POR MARCA CINCUENTENARIA DE RECONOCIDO PRESTIGIO LEGRA IN ~-~~=-~============~== PARIS==========~============= los conciertos En el CORAL SANT JORDI. Coral la de Jordi» Sant dc aConcert Sant Jordi, que kndrú lugar en el Palau de la Música Catalana el día 22 a las ~:2.80 h., seran intcrpretadas obras de Monteverdi, Bach, Haendel, Haydn, Mozart, Beethoven, S::hubert, Granados, .Millet, Casals, Barlok y Toldrà. Figuran también la primera audición de la cantata aComedetis Carnes» del P. Antoni Soler (S. XVIII) y cauciones popular<:'ls, tradicionales y c-ànons. 1\IONTSERRAT CABALLÉ. - L a crítica mundial ha aclamado a uuestra artista como una de las mas grandes intérpreles de nuestro siglo. ~font­ serrat Caballé dara un recital el próximo día 28, integrado por obras de Schubert, Strauss, 1\Iorera, Granados .r :\!illet. El Orfeó Català ha organizado este recital dcnlro de los actos conmemorativos del setenta y cin~·o anin~rsario. La actuación de Montserrat Caballé quedara como uno dc los puntos culminantcs de la temporada musical. FORU.l\1 MUSICAL. -El día 25 del presente mes dc abril , actuara el Cor Madrigal. hajo la direcciéln dc }!anuel Cabero. Integraran el programa obras de :\1o7.art, Brabms ~ el estreno de 14 [470] «Cançons sobre el Bestiar i, de Pere Quart», original dc :VI. Olt ra. Para el día 6 de mayo, y en colaboración con el Instituto _\Jeman de Cultura, ~ anuncia la actuaci6n dc Kehr Trio J l pianista francesa Jacqueline Eymar. ASOCJA.CióN DE CULTUnA l\tU· SICAL. - El vicrnes, clía ;) de mayo, la Orquesta de Camara de Stuttgart, hajo la direcciéln de Karl Munchinr:er ofrecera un concierto a los asociados a la Cultural. PATRONATO PRO 1\túSICA. -Patronato Pro 11úsica dc Barcelona ultima los detalles para ofrccer al púhlico nr lómano harcelonés el LI Ciclo dc Co ciertos de Primavera. Dcntro dc la p1 mera quincena d<:l mes de mayo tendrar lugar dos conciertos por los Solistas dt Zagreb, conjunto dc LX<.'epcional calida artística que Patronato Pro Música prl" sentó en España en noviem brc dc 1!),í9: dos aduaciones dc la Orques ta N acio· nal, hajo la dirección del maestro Ra· fael Früheck, que renovara sín duda alguna el extraordinario éxito que consi· RUÍÓ el año pasado; y, de nuevo, la pre· sencia del gran pianista Bruno Gelber. adamado por toda la crítica barcelom~· sa como la revelación del I Ciclo de Cuaresma del curso anterior. ~e el ou se la a car • I no ' tels. 231 64 34-231 64 35- 221 28 57- barcelona-2 camping - ten is - esquí - muntanya - escalada - sub.narinisme - nàutica [47 1] 15 Como un signo preciosísimo consagrado por el uso del tiempo b b e er es un lcnguaje c¡uc excluyc cualquier otra modulaci6n vocaJica beber nos transmite símbolos útiles de in tenci6n Jnunana Pacto, Rito , Juramento, Palabral Ofrenda, Hospitalidad. Practicar el apogco del vino es inventar un idioma que sc afirma en una modulaci6n vocalica significativa: o¡·IVelia Francisèo Olivella Vilafranca del Panadés mús1ca a Barcelona 1 la vida de l'Orfeó Català JOAN LLONGUERES. ELS BELLS APOSTOLATS. !ou el títol de la conferència que el mestre Josop ]. Llongueres donà dintre el cicle organitzat amb motiu del 7Sè aniversari do l'Orfeó Català. Analitzà l'obra del seu pare des de tots els seus variats aspectes, fent ressaltar el caràcter d'apostolat que h1 impnmí la seva sempre c;¡enerosa humanitat. Ens féu reviure la vida del mestre dels infants des dels seus primers passos; passos plens d'illusió, que el portaren pels camins de la vida amb plena eficàcia creadora. Ens digué com la història de Terrassa dels primers v;nt anys d'aquest segle està inlimamenl vinculada amb el saber fet del mestre, que hi deixà els iruits del seu inacabable entusiasme: l'Escola Aque~l Coral. el Conservatori de Música i !"Escola Vallparadís. Parlà també del poeta i dels seus escrits amarats de sabor racial i de la grandesa del seu diem-ne mmisteri prop dels infants fent especial record de la gran labcr realitzada a Vilaioona entre els infants cecs, anormals i sord-muts. El crític musical. l'escrlptcr, l'home, hi foren àmpliament comentats. També ens donà una visió clara del lligam que tota la seva vida mantingué amb l'Orfeó Català i els seus homes, del seu lliurament a la Germanor dels Orfeons de Catalunya, i de l'estimació, estimació do germans, que mútuament es prolessoren el mestre Millet i ell. Amistat entranyable que ni lo mort haurà pogut fondre. Resum¡ el seu treball c;¡lossant els bells apostolats ORFEÚ CATALÀ Els divendres de l'Orfeó Català La música a Barcelona i la vida de l'Orfeó Català Solemne clausura del cicle Conferènc~~,;:~~= 5 de maig. Lluís Millet El cristià en el músic per Octavi Solter 12 de maig. Lluís Millet en el seu temps per Maurici Serrahima 19 d e maig . L' home, l'artista, l' obro per Lluís M.• Millet. (473] 17 que animaren la vida de Joan Llongueres, i la necessitat de conservar-los, fent-los arribar al cor de les noves generacions, dotant-los de novo saba que els V'vihqui i els faci eterns. JOAN SALVAT. L'ORFEÓ I LA REVISTA MUSICAL CATALANA (10 • 3 · 67).- Dins l'actual cicle de conferències, Mateu Piguillem escollí lo personalitat del mestre Joan Salvat. que va estor estretament lltgat a l'Obra de l'Orfeó Català. Començà evocant la figura menuda i gràcil del bondadós mestre, que molts - digué - recordem encara. Després d'unes dades biogràftques del mestre Solvat, que nasqué a Barcelona l'any 1868 i estud:à música amb els millors mestres de l'època, remarcà que el mestre Salvat va ser dels primers que acudí a la crida dels llavors joves músics Millet i Vives per a crear una Societat coral i assisli a la històrica sessió celebrada el dia 6 de setembre del 1891, en la qual fou fundat l'Orfeó Català i el mestre Salvat va ser elegit secretari de la primera Junta Directiva. L'any 1896 el mestre Míllet nomenà el mestre Sal· vat professor de solfeig dels homes I nois aspirants o cantaires de l'Orfeó Català, càrrec que el mestre Solvat exercí durant més de quaranta anys, amb una abnegació i eficàcia realment exemplars. En fundar-se l'any 1904 la Revista Musical Catalana, el mestre Salvat va ser designat redactor en cop. El conferenciant contln·.1à glos~ont les múltiples i meriths:mes activitats del mestre Solvat en el camp de lo música, on exceHí co"ll un dels més preclars i prestigiosos crítics. Du:ant la guerra civil. poralit2od9s les tasques en l'ordre espiritual, el mestre Solvat va recloure's, sostenint, però, amb el mestre MUlet una correspondència abctuosa i emottva, :ie la qual foren lle:¡its al· quns fragments com a r.omplement de la conferència. El mestre Salvat va morir l'any 1938, el mateix any que varen traspassar. tamb3, dos altres estimats mestres dtt l'Orfeó Català: Josep M." Comella I la distingida professora senyora Emerenciana Wehrle. Finol1t2à la conferència amb la in!erp:etació per un grup de cantaires, dels Goigs a Santa Eulàlia i a Sant Jordi, Inspiradament musicats pel mestn:1 Solvat. FRANCESC PUJOL I PONS. SEGON DIRECTOR DE L'ORFEÓ CATALA (17 · 3 · 67). Aquesta conferència va ésser confiada al Subdirector de I'O~feó Català, mestre Joan Tomàs, però no li fou possible de don.:rr-la personalment, a causa de la malaltia que el reté allunyat de les seves tasques, i va 1s [4ï4 1 llegir-la el mestre Lluís M." M!llet. Comanço'a exposant Joan Tomàs, que es referiria a la fo:ta personalitat del mestre PuJol. vista des de les seves múltiples activitats, si bé temia incórrer e~ algun error. per tal com era molt complexa la personalitat del mestre Pujol. A continuació, però en forma planera i vivaç, descrivia el mestre Pujol en tots els seus <;>Spectes. Així, ens parlava de l'home; l'home í l'Orfeó Català; el músic i el compositor; el folklorista; el musicòleg; el directe: d'orquestra; el periodista i el conferenciant. e. traductor; el coHaborador de l'Institut de M;.:¡. cologia del Consell d'!nve~tigacions CientíJiques tol això acompanyat amb trets personals l anè<: dotes del mestre Pujol, a través de les quals lc seva altíssima personalitat humana i moral asso. lia el més gran relleu. El mestre Tomàs féu palès una vegada més el ••eu fervor envers el qui va ser el més elica~ coHaborador del mestre lluú Millet en l'obra de l'Orfeó Català, I la seva dissertació amena i del l!lés viu interès. complagué l'auditori, que al final dedicà una llarga ovacio al seu treball. AMADEU VIVES: LA FUNDACIÓ DE L'ORFEó ' CATALÀ. - O::tavi Solter, contertuli del mestr~ Amadeu Vives en la històrica Penya del Colon. evocà la plural personalitat del notable human!s' i músic que, amb el mestre Lluís Millet, establí inicialment els fonaments memorables del nostre Orfeó CatoJà. El conferenciant (amb aHustons als seus diferents biògrafs, i especialment al nos!re secretari Miquel Saperas) anà seguint les rulet geo::JTÒ:{tques de Vives. i le·> musicals, que J'al!t;. nyaren materialment del seu país, a temporades però no pas del seu afecte i fidel!tats filials, n:. fins i tot, del seu solc melòdic d'in$p¡raci6. Soltor deturà, sobretot, el seu estudi, en l'anàhsl del pensament, vigorós, original i estimulant, d mesire Vives, cevelat per la seva famo. ~ conL rència L'entusiasme és la sal de l'ànima 1 pQl seu discurs presidencial dels Jocs Florals dt. lla:· celona de 1928 (digne d'ésser més conegut, d.ns uno misceHània malauradament no empresa de toto la seva obra literàna). Esmentà també altres escrits, pràcticament inèdits, de Vives (com la seva contribució al volum de La Colla. dedicar al patrici i ex president de l'Orfeó, Frcrnceoc Matheu). I finí detallant les circumstàncies dPt• minants de lo seva r.omposlció coral La Baien· guera. sobre la cabdai 1 representativa lletro del poeta mallorquí Joan Alcover, amb referènC'es anecdòtiques a llur coHaboració, I al simbollsllle supervivent del seu text hieraci I el eeu comentari musical. tan feliçmllnt populars, un í altre. en l'àrea lingüística, filharmònica i espiritual catalana. 'Q :a 15 li ~ WSTIDO DE. PUNTO ESCORPION ORFEO CATALA • • L'Orfeó Català gravarà pròximament - per a ser editat en la prestigiosa coHecció rAnlologia Històrica dc la Música Catalana»- un disc estereofònic amb Je, més representatives mostres de la producció coral del mestre Lluís Millet. Aquest disc iniciarà la secció coral dc l'esmentada Antologia. • Com a recordallça material de la celebració solemne del centenari del naixement del mestre Lluís ~lillet, l'Orfeó Català prepara l'emissió especial d'una medalla de bronze amb l'efígie del fundador de l'Entitat. Serà oportunament anunciat el seu llançament a fi que pugui ésser adquirida per lots els interessats a posseir-la. • El pròxim dia 23, l'Orfeó Català donarà un concert al Masnou. El dia 3 de maig n'oferirà un altre a Figueres. I el dia 6 del mateix mes de maig cantarà a Granollers. L'Orfeó Català inclou aquests concerts com a significativa Yinculació amb les nostres comarques dintre ('}S actes commemoratius que celebra. NOVET AT Perquè els infants puguin llegir bé Col·leció: Comencem a llegir 1. - Beceroles 2. - Estels EDITORIAL Bori i Fontestà, 18 20 [476] TEI DE Barcelona - 6 Unes gravacions significatives: L'ORFEÓ CATALÀ, DIRIGIT PEL SEU FUNDADOR, MESTRE LLUÍS MILLET t· es st 11 la el a. DISCOS DE 30 CM. L'emigrant. - Les flors de maig. - El caçador i la pastoreta. - L'hereu Riera. La Balenquera. - Pregària a la Verge del Remei. - Vent fresquet da tramuntana. - Marinada. - Sant Jordi triomfant a.D) LALP 388 El Noi de la Ma:e. - La mort de l'escolà. - La Mare de Déu. Els fadrins de Sant Bol. -Processó a muntanya Els xiquets de Valls. (LO) LALP 525 DISCOS DE 17 CM. L' em1grant. -L'hereu Riera.- Els fadrins de Sant Boi.- La Balenquera. (EP) Les flors de maig Pregària a la Verge del Remei. - Marinada La mort de l'escolà Cançó de Nadal. -Cap a Betlem van dos minyons. Fum, fum, fum.- Pels fills d'Adam i Eva 7 7 (EP) 7 (EP) 7 (EP) (EP) EPL 13.375 EPL 13.376 EPL 13.377 EPL 13.379 7 ERL 1.179 RECONSTRUCCIÓ TÈCNICA ANY 1958 en discos [477) 21 L'Orfeó Català i 11 EI Pessebre" de Pau Casals L'oratori del mes:re Pau Casals El Pessebre, s-:>b!e text de Joan Alavedra, continuo et sou periple arreu del mén. El missatge de pou - el més fervent dels anhels de tots els tomps - que és El Pessebre. f. ; co~ licitat des de tots els punts de l'univers. N'han esta' donades audicions a Acapulco, Mèxic, Son Fran· cisco de California, Nova York, Assís, Florència i Tolosa (aquestes darreres per l'Orfeó Català en l'estreno europea de l'oraton), Xicago, Filadèlfia, Lond(es, Berlín, Buenos Aires, Budap:Jst, Washington, Nova York (o l'Assemblea General de les Nac.ons Unides), Atenes, Soni Mtquol de Cuixà (dues audicions a còrrec de l'Orfeó), etc.; aquesta relació no és pas exhaustiva; només una selecció indl· catlva de l'àmplia difusió de lo can tata del mestre Pau Casals. Novament, l'Orfeó Català interpretarà El Pessebre i en una ocasió significativa com mai: lo clausura de la li Conlerènc¡a Internacional •Pacem in Terris• promoguda i organitzada per lo Fundacl6 l.O.S. de Ginebra (Suïssa). Els treballs i ponèncíeJ presentats per les més importants personalital.l mundials a favor de la consecució de lo pou, espe::ialment en aquells paisos on lo estralls el flagell de l'odi i la incomprensió, tindran com a colofó la música, universal de tant catalana, del mestre Casals interpretada per le.; veus de l'Orfeó Català. Davant els congressistes vinguts d'arreu i de les nombrosíssimes representacions diplomàllques que hi assistiran, i d'importants personalitats de les Nacions Unides -entre les quals el seu Seat tori General senyor U Thant -. l'Orfeó Català serà el portaveu emocionat de lo porlitura del mestre Pau Casals. Si l'Orfeó Català sem;)re ho aglutinat els més nobles ideals colleclius do lo noslro pÒtrio I lc seves veus han estol I oon l'estendard significatiu d'una vocació comunitària; sl los seves interpretacions han estat aplaudides o tota lo geografia del nostre poís i en els més selectes nuclis musicals europeus, possiblement mai com aro no haurà tingut l'oportunitat d'un ressò ton ampli i eficaç I l'Orfeó Català, consc1eot de l'honor i de la responsabilitat que comporto P.l lat que el m.;str~ Casals, en acceptar de donar El Pessebre a Ginebra posés com a condtctò quu el cor fos I'Orlel Català, prepara amb tHusió i entusiasme la part que li correspon en l'oratori. I ho la amb el noble orgull de sentir-se portador d'uns valors permanents. Coincidint amb els actes que al llarg del curs es vénen succeint - 75è onlvursarl i centenari dd naixement de Lluís Millot -, oquosta audició de Ginebra, el dicr 29 del proper maig, quudarà com uno filo inesborrable (n l'hiGtorial de l'Orfeó. L'Orfeó Català, intèrpret ideal del Pessebre; aquesta podria ser la síntesi de la notícia. No ec va el mestre Casals, en carta odreço:~da al mestre Lluís M." Millet, arra:1 de l'estreno europea d~ l'oratori, deia aquestes paraules: e .. El Pessebre. en ésser cantat per primera vegada per les veus catalanes del gloriós Orfeó Català sembla que hagi pres definitivament, en lo Reva exprass1Ó més Íntima, el s.:u veritable caràcter•. 22 [4781 Admire una CANON, ZOOM 518, y compare ... si; pues sólo uno Canon sabe dar a sus productos eso calidod y fineza que hacen que la fotografia sea un arte mós, con el que se pueden rememorar las cosas mós gratas y amadas. Complete su exquisito gusto, con un producto exquisito. FOCICA, S. A. Av. Gralmo. Franco, 534. Barcclana-11 Representantes exclusivos para España de CANON CAMERA Co. Inc. - Tokio 24 [4801 • Ens escau de celebrar la data joiosa del centenari del mestre Lluís Millet. Va néixer al Masnou el dia 18 d'abril de 1867. El mateix dia, al cap de cent anys, ens apleguem entorn de la seva creació predilecta, l'ORFEÓ CATALÀ, dc lo qual ho sortit el conjunt de manifestacions que contemplem en el concert d'avui. Quan el mestre Millet fundava l'Orfeó Català, ell i els seus companys, eren ben joves. Per ols novells cantaires creaven uno música novo dins lo tradició més pura, i l'arrelarien en un sentiment coHectiu. Primer l'Orfeó incorporant-sc aviat o la vida espiritual de Barcelona, fins o donar-li el portaveu i lo cosa dedicats o la vida musical; fins a crear, en pocs anys, la germanor dels cantaires i lo volada per tot Catalunya i molt més enllà dels nostres cants aplegats. L'Orfeó, el Palau, aquesta Guio Musical que tan íntimament es compenetren amb l'obro del mestre, commemoren l'efemèride amb ol concert i aquesta edició extraordinària, o lo qual hem invitat els deixebles i amics a parlar-nos de l'home i de l'obro, en tants d'aspectes que segueixen vàlids i encoratjadors en els nostres dies. Si lo música s'enduia la millor port del seu esperit, sempre ton sincera, els seus textos i lo resto do la seva actuació mereixen d'ésser divulgats a fi que aquella sigui encaro ben compresa i estimada. D'oci estant donem les gràcies o tots els qui han coHoborot en el nostre extraordinari. Voldríem que fos no ton sols l'homenatge d'ora sinó l'estímul perdurable a tant d'amor i d'afecte com hi ho en l'obro del mestre, inserint-se al cor de Catalunya i clamant per sempre amb l'ensenyança, amb el cant, i amb l'exemple do lo seva vast<~ dedicació. (483] 27 ' TAULES CRONOLOGIQUES N OJ ~ .L. (X) .1> Vida Anys Història Orfeó Català - Guerra d'Àfrica: general Prim. ~ei­ xen :Maragall i Albéniz. F. Pelagi llriz : Ca11Ç011S de la terra. Xeix Enric Granados. Destronament d'Isabel Il. Primera República. Alfons XII. Mor Cla,•é. 1860 Xeix al )las nou. 1RG7 1868 1878 lSH 1875 1876 La família es trasllada a Barcelona. 1878 Dependent a can Guàrdia; hi coneix Alió, Vidiella, Albéniz. Ingressa al Conserva~ori del Liclu : piano, amb el mestre Fon~ i ltarmouia ;i composició amb el mestre Josep Rodoreda. Creació del Cen~rc Excursionista de Catalunya. Neix Pau Casals. J880 Primeres representacions dE: Wagner a Barcelona: Lohe1zgrin aL Lice·u. Milà i Fontanals publica el Romancero Catal611. Gaudi comença la Sagrada Família. La 11it aL Bosc, de Rodoreda. La i1l11st raci6 Catalana. Regència de Maria Cristina. 1882 Director del cor La Lira de Sant Cugat del Vallès. ConeL-.¡: Amadeu Vives. Dependent a can Ferrer. Deixeble dc composició i instrnmen~ació de Felip Pedrell i de piano de Carles G. Yidiella. Toca al cafè Inglès amb Badia i Pàmies. 1883 1884 lRfl5 Xicolau toma de Paris. cCanço1ts de l' Ali6a amb un pròleg dc Pcdrell. Exposició Universal : Rius i Taulet. Constitució dc la Unió General de 1886 J8R7 Preu part en una vetllada lilctàrio- JRRS musical al Centre Cat:1là. I-t'S couçons origi><als dc hli,~at 11-<111 ¡juand • ;~L calè l'clayo: .Uillct, pia- no; Pàmie~, luu·mòuium; Ciofi, Yioli; Soler, cello. Publicació dc CalalaiLCsq ues, per a piano. J801:! J8H:1 I ~· · I Trcbnllndor~. .Acluaci6 dels Cors l~u!i.~OR . 1..;1 Co1• .r.,"ERLu<11antina• de ,, 1 t.,.r·t..•• I• ,. .1 1·~ : rt•ín,.<•, !'.lli<~. nüicle put . , ,1.,• S.::.hu.h.! ll . T.n Cat ·" llll''' l'undn<:ió de l'Or[eó Calalà. 16 dc ~~l<:mbn:. Domicili, carrer !Aadó. Toca al cafè Inglès. Primera pro\tt anual dels seus estudis. Director Perpetu c.le l'Orfeó Ca.talà amb Amadeu Vives. Segona pro\'a : cançons populars i originals. Trasllat al carrer de Canvis Nous. 1895 1896 Catedràtic de solfeig, teoria musical i conjunt "ocal a l'Escola dc Música. 1897 Funda la Capella de Sanl Felip Neri. 1898 Estrena de L'Emigraut, de Vives. Trasllat al carrer d'En Dufort. .\madeu Yives abandona les funcions de mestre. Conc ert Gricg a l'Ateneu Barcelonès. Concert amb la Capella Xacional Russa. Fundació de la secció de nois ; direc~or mestre Joan Gay Jiencdicció de la senyera pel bisbe doctor ::uorgades, a :.'IIootserrat. Estrena d'EL Cm1t de la Senyera. Fundació de la secció de senyoretes a càn·ec d'Emerenciana \Vehrle i Josep Lapeyra. Primera audició dc Co11sagraci6 del Graal, i concert t3chumann. Trasllat a la casa Moixó de la plaça de Sant Just. Primera audició de la Missa d'eL Papa. Ma·rcel, de Pales~i­ na. Anada a Niça, al concurs inteJ.·nacional d'orfeons. Primeres audicions de Victoria, Haendcl, Haydn, Franck, Berlioz. ,....., .1> (X) U1 ...... N ..¡;¡ 1899 :.'lfanteuidor als Jocs Florals dc Barcelona (President, Tor ras i Bages). Tt•rccrn època dc l',l-vcnç. dc Concerts de ntúsica profana i religiosa del segle xvr. Excursió a Mallorca . Torras i l3agcs publica Ltt tradici6 catalana. Nicolau funda la Societat Catalana d<: Concerts. Morera estrena Dansa de G1zoms. Bomba al Liceu. Fundació del Cercle Ar~fstic de San.t Lluc. Restauració de Ripoll. Festa modernista a Sitges. El Greco a Sitges. Guimerà: Discurs a l'Ateneu. ~Ia­ mgall: Poemes imprès a l'A>enç. Xeix la Institució Catalana de Música. Nicolau, Director de l'Escob l\Iunicipal de :\lúsica. lnanguració d'cELs Quatre Gats•. Picasso. Eslreua de La fada dc Morera, a Sitges. Guerra amb EE. UU.; pèrdua de les darreres colònie•. Adrià Gual comença lea sessions del Teatre fntint. Puig i Cadafakh : casa A met/Ter del Passeig de Gràcia. Fundació de l'Orfeó de Sants . w e .f> 00 Anys Vida Orf e ó ---1------ - - HlOO )Iatrimoui amb Dolors 1\lille~ \ïllà. Ol lHOl 1902 Parlamen.t a la Junta General dc l'Orfeó Català. 1903 1904 Per què, article del primer número dc la Revista Musical Catalana. 1905 .-\ssisteix a Estrasburg al IU Congrés Internacional de Cant Gregorià. Coneix Albert Schwcitzer. Pròllg al Ca11çoucr escolar català, de l'los i Calcat. Jural a la Festa de la Bellesa, a Palairugell. Xeix el seu fill, Lluis :\I... )!estre dc Capella i de l'Escolania ck la Ba!>i- 1906 \i<.:a de la :\Tare de Déu dc la :\lt'n·è. Cc:•ngrtS~iS.la o~,.•)un;.-\ .._1 - \;\ al 1 <..:ou).' ¡·ó'A 1 nlc.;lll,\• 1.\c..•nf,H' \.....t\l.t\1(\\lOo Ju ces. l!l07 intima amb el mestre .MUle~. Fra ucesc ALi6, parlament llegit en la sessió celebrada al Palau. 1908 1909 El rei Alfons XIU, li regala uua batuta de banús amb incrustacions. 1910 Mossèn Llufs Romeu i la :.Uissa del Ccntennri. de Balmes, article publicat a la Re\"ista J\Iusical Ca~alana. Assisteix amb el mestre Pujol al Festi'al :Musical de Worces~er (Anglaterra). Participa a l'homenatge a Enri~ J\1orera, tornat d'Amèrica. 1911 1912 Als d.escouten~s, article a La Veu de Catalun·ya en tornar dc l'excursió artística a Madrid. Participa al III Congrés Nacional de Música Sagrada a Barcelona i hi pronuncia la conferència EL cant popt~lar 1'CLígi6s. 1913 La Sarda·na, article a La Veu dc Catal.unya. ....., ~ 00 ...¡ w Hi s tòria l'rimcra audició dc la :ViYvena Simjojouia, de Beetho,en, al Liceu. Estrena de La mort de l'escolà i Pregària a /11 Ferge del Remei. Primera audició de Cap al ~Jespre, de Ricard Strauss. És embargada la senyera i rebuda més tard apoteòsicament cu un concert al Liceu. Primera audició del Rèquiem, de Berlim:. Estrena de La J[are de Déu, de Nicolau. Excursió a J\1ontpclle1', J[arselln i Perpinyà. Estn·na de Di11eudres Sant, de Nicolau. Primera audició del motet de ]Jach No et deL...-:o, Jesús. Concerts homenatge mossèn Cinto i Orquestra Lnmoureux. de París. Prímc1·a audició d'Armida, de Gluck. Ei"lrena d'El Noi de la 1\Iare, de ~icolau, i CataLònia, de Garcia. Rebles. Fundació de la Revista Musical Catalana. Primera Festa de la 1\1úsica Catalana. Estrena de Captnnt, de Xicolau. Col·locació de la primera pedra del Palau. Festa de la :\fúsica Catalana, 11 Concurs. Primera audició de lïue, ]esrís, -;:hrc, de Bach. Coucc1t a la Presó )fodel. Estatge proYisioual al carrer de les )fag-dalettes. Festa de la }lúsica Catalnna, l l i cinnK Cnnc~1rs. eh• fr,,g-n'h·nts /i(oJ.lll•-u.é.lf nll:au ; .;\Xot· la sc,•a esposa. Polèmica nmb Eugeni d'Ors a La Veu dc Catalunya. Schwei.lzer ve a Barcelona i Català ~ li./ s ~1."• I->rimere:; nudiMc ""f• •.-al-l 0 lc-S ...J Òpc. ·r""s }CC$;1 ..'': , ._¡<~ l'irin.:us, de Pedrelr; ]cphtl!, dc Carissüni . FL·sta dc la l\Iúsica Calalana, IV Coucnrs. Primera audició del motet de Dach, ]csrís, joia meva¡ A11e Vc1'u.rn, dc Saint-·Saens. Jnauguraci6 del Palau dc la 1\Iúsicn Catalana. Festivals Bach i Haendel. Primera audició del Magnificat, de Bach. Concerts amb la cooperació de l'Orquestra Simfònica de l\Iadrid. Excursió a València. Primera audició del poema coral a se~ze nus llimne, de Ricard Strauss. Concerts i festiYals. Estrena de La mort del soldnt, de ~icolau, i Missa, dc mossèn Romeu. Primera audició de la Missa en si mellOT, de Bach. Fes~ de la Música Catalana, V Concurs. Concerts amb Ja cooperació de l'Orquestra Simfònica de Madrid. Concert dc :Música t·eligiosa amb motiu del III Congrés Nacional de Música Sagrada. Primera audició del motet de Bach, Canteu al Senyor llit càntic nou. Excursió a Madrid i a Saragossa. Concessió de l'Encomicnda de número de la Orden el e Alfonso XII. Concert històric de música religiosa del segle xvr. Primera audició del motet dc Bach L'Esperit Sant ele'l!a In 1rostra feblesa. J914 Polèmica amb Manuel de Montoliu a La Vanguardia. Festival Haeudel: Oàa CeciUa11a. Excursió a Parfs i Londres. Revista ] ot•eutut. Fundació dc la Lliga Regionalista. La mrísica, educadora del sentiment, pastoral dc! bisbe Torras i Bages. Fundació de l'Associació 'Vagncriaua. Alfons Xlli. :<\Ior Verdaguer. Victor Cala là : ])ra mes nc1·a/ s. Hevista Cdtaluu)'a. Ruyra: 111m-ines L Boscatges. Maragall: Elogi de la paraula. Pcdrcll acaba la parlilura d'Et Comte Amau, sobre lcxt maragallià. Creació dc l'Orfeó Gracienc. En Patufet. Lerroux funda el partit radical. El Poble Catt1l.Í. Espectacles Graner. :\foviml.!nt dc la Solidaritat Catalana. 1'1-im~r Congn:•s Inl~rnacional tlc Ja Ll<-u¡;:-un cntalana. Comença 11 puhtic:.~ru UÏUM ·:-.;e C."IOIIIU~ :!\lnragall : t:1ris,,.n,·L .:-1 I 1\:/,¡.1 /,-·oil~· dc Xl•.,. ... ul>t>ro>o. Erri/el. Prat dc la Riba, president clc la Diputació. Creació dc l'Institut d'Estudis Catalans. Jose:p Llimona, premi d'honor <lc l'Exposició Universal de Belles Arts. Obertura dc la Via Laietana. Guerau dc Lios.t : La muuta11ya d'ametis~es. Setmana tràgica. Mor Albéniz. Homenatge a Guimerà. Cant espiritual, dc ~!aragall . .Xouccntismc. López-Picó : Turment Fromc11t. Crcnció de la C.X.T. :\Ior )!aragall. Fundació del Quartet Renaixemen~. Dotn~nech i l\foutnuer, Hospital de San.t Pau. Creació dc l'Associació dc Música de Cambra. i\'ormes o1·togràjiques dc l'Institut. Lectura Popnlar . Constitució de la :l\Iancomuni~at de Catalunya. Primera guerra mundial. Sagarra : Primer llibre de poemes. Els Jocs Florals, ni Palau. w Anys I Vida Orfeó Català Història Concerts amb la cooperació de l'Orquestra Simfònica de Madrid. Festa de la Música Catalana, \'I Coucurs. Primera audició del Rèquiem de ::.\Iozart. 1\Ior Vidiella. La Rc'Vista, de López- \"XV auh·ersari de L'Orfe6. Festes a Moren el bisbe Torras i Bages i Enric Granados. N ,_., .A (X) (X) 101;') I Participa al I Congrés Li~úrgic de : conferència El cant del poble en les festes de L' Església. Publicació de la 1.• sèrie de Ca11ts espirituals per a !Ís de~ poble. Amistat amb Falla. Discurs al certamen musical d'Olot. Parlament en la inauguració dc l'Estatge de L'Orfeó Gracienc. El llOStre 'Villt-i-cinq u~ ani'Versari, a la Re\'Ísta ?.Iusical Catalana. President del Jurat al Festiv-al-Coucurs d'Orfeons del Bages, a Mauresa. L'Orfeó Català publica el llibre Pel 11ostre ideal. ~Iontserrat ....... 1916 1017 1918 1919 Pr~sident dels Jocs Florals dc Barcelona. Romenatge del :Masnou : el carrer on va néixer rep el seu nom. El GoYeru fl'ancès li fa lliurament de la Creu dc Cavaller dc la Legió d'Honor. Director honorari de l'Orfeó La Lleida ~ova. Vice-President de la Comissió d'Educació General de la Mancomunitat. 1920 ?.Iantenidor als Jocs Florals de Barcelona que presidí el mariscal Joffre. Presideix la segona assunblt:a de la Germanor dels Orfeons dc Catalunya, a Vic .. Hl21 President dels Jocs Florals dl!. J,lt>ida. eni p er '' la ct>lnpo,.;ièiú d'nua Sal\'c l!J2·t 1925 Santa CecfLia, conferència a 1'Institut de Cultura i Biblio~eca Popular de la Dona. 1927 Intervé al Congrés dé Musicologia, que se celebra a Viena. Parlament en l'homenatge a Vives. Transcendència de La MoraL e11 L'Art, conferència a la Biblioteca Balmes. 1029 1!)30 ~ (X) '>i) ~ I..U w serrat. Soci honorari dc l'Orfeó Sallent{. President dels Jocs Florals dc Reus. La Ca·nç6 popular, con(eròncin al Centre Catòlic de Sants·. Smetmza i eL 11acionalisme en música, a la Revis~a 1\'Iusical Catalana. Parlament dedicat al mestre Francesc Pujol amb motiu de l'homenatge que se li tributà. Juli Garreta i la nostra mzísica, a la Re,; s ta ~lusical Catalana. El sentit del romiatge de L'Orfe6 Català a Roma, a la ReYista :\Iusical Catalana. 1926 Hl28 1931 Concerts populars. Primera audició de Les Estacions, de liaydn. Festh·als de música francesa. Primera audició de Les Beatitttds, de César Franck. Festa de la Música Catalana, VII Concurs. Homenatge dels Orfeons de Catalunya a l'Orfeó Català. Fc·stivals ~¡anéu. Concerts diversos: populars, benèfics j. d'homenatge. Concert al Palau de Belles Arts : estrenes i primeres audicions de Schindler, Nikolsky, Rimsky-Korsakoff... fragmen.ts d'El Mcssias, de Haendel. Festa de la ~Iúsica Ca~lana, YIII Concurs. Primera audició de corals de l~ach i estrena d'obres de Pujol, Cumellas-Ribó, Pérez 1\loya, )lorera ... Pritm•ra atutici6 uc la Passió segons 1\Ior Pra.t dc la Riba. Puig i Cadafalch, President de la Mancomunitat. Rusiñol : L'auca det senyor Esteve. Fi dc la guqrra europea. Carner: Bella terra, bella ge1zt. Trio, de Roberl Gcrhard. Tt:rrorismc a Barcelona. Institució dels Concursos musicals Eusebi Patxot. Carles Riba : Primer llibre d'Estauccs. Salvat Papasseit: Pocmes en ondes ltert::;iancs. Creació dc l'Associació Intima de Concerts i dc l'Orque:stra Pau Casals. Desastre dc l'Attnunl. Sotllt .Uaf.ru. rlc Unch. Cnncert Ni- )Ioutsc-rrat.:ina, con nlCnt per 1\l'out- 1023 ~lontscrrat. Picó. Ratifica l'opinió expre!>Sacla per Viceuç M."' de Gibert en 1'article ~Pro organo pro fide», escrit ~nan d'unes manifes.tacions del mestre Pabissa en contra dc l'orgue com a instrument musical. Dh·ector de l'Escola de Música dc Barcelona. Polèmica amb Robert Gerl1ard . Conferèucia a Llotja: Records del període romà1ztic. President del Jurat Musical del Certamen dels Lluisos de Gràcia. La .:urs. Excur;~ions artístiques a Sallent, T.lddn i San.t Feliu del Llo- e it(ll. lwc:g-<tt. Conccrl de Quaresma : Bach, Beethoven, Debussy i autors catalans. Dictadura dc Primo dc: Rivera. Garcés: Viut canço1zs. Concerts Liceu : '"ragner, Beelhoven. Concerts Clavé i popttlars. Primera audició d'Ol'jeus, de Monteverdi. Fcsii\'al Ravel. Mor Guimerà. Concerts diversos : es~eues i primeres audicions. Excursió a Roma. Paraules abrandades de Pius XI. Del 24 de juny al 18 d'octubre, l'Orfeó és clausurat per ordre governativa. EstrC:na de tres ldillis de ViYes. Primera audició de l'Orfeó per ràdio. Concert l10menatge al mestre Vives. Primera audició de la Missa SoLemnis, de Beethoven. Concerts diversos : audició d'obres Ò(; Bach. :tts admès com a membre de la Socie.t at Internacional dc Musicologia. La Dictadura suprimeix la Mancomunitat. Creació de 1' Associació Obrera dc Concerts. Coacerls de m{tsica popular : home, natgc a Ignasi Tglésies. Concerts a l'Exposició Nacional de Bnrcclona ; estrena d'obres de Nicolau; excttrsió a Sevilla i Vatència; cantata n." ·1 Crist jeia en l11 mortalla, dc Bach. Concert d'obres del compositor J. Cantdoube. Cantata n.0 140, Des- L'amic dc Ics arts a Sitges. Mor Gaudi. Vives : Ueutusiasmc és la sal dc l'<lllima. J. V. Foix: Gertrudis. Toldrà : EL gira'Volt de maig. Vives : Follies i paisatges. Man~fest groc, de Salvador Dall, Sebastia Gasch i Lluís Muntanyà. Sagarra: El Comte Arnau. FundacióG.A.T.C.P.A.C. Exposició Universal. Homenatge als i ntel·lectuals castellans. Caiguda de Primo dc Rivera. Segona R~pública. Generalitat de Catalunya. Plebiscit per l'Es~atut. Vida J. mtísica montserratimr del mestre .\ïco/a u, confer~ncia a ~loutserral, o.() o 1932 1933 1931 1935 1936 1937 en la inauguració del monntnLlll a \·erdagueL Ofnna d'una batuta amb iuscrustacions d'argent, per part del Ceu~re Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria. Prologa el llibre de poesies Flors del camE, de J. Pujadas. Prologa la Teoria de la n11ísica, de J. 1L Llorens. Els meus records, article a La Re11isla, en commemoració de la Renaixença. Homenatjat, junt amb Ruyra, per la Federació de Joves Cristians dc Catal unya. Parlament en homena~gc a Eusebi Gü ell, a la Colònia Güell. Parlament per Ràdio Associació de Catalunya en la radiació del coucerl )J"icolau. Inten·enció al IU Congrés de la Societat Internacional de l\1usicologia i al XIV Festival de la Societat In_ternacional de )Iúsica Contemporània. Comença a escriut·e Ja 2." sèrie dels Cauts espirituals per a tís dd poble. 1938 Orfeó Català Història pcrtcu, diu· La· -.•cu forta, de Bach. Concessió de la Medalla del Treball, d'Or. Col~ecti,-a \ïsita dc l'Associació coral )!estres dt ~Iorhia; nova audició de Les Estacious, de Haydn. Concerts dedicats a la memòria dels mestres \ï,•es i :Xicolau. Pompeu Fabra : DicciOilllTi GeneraL. )[or Amadeu \ï,·es. Centenari dc la Reuaixwça. )Ior Xicolau. Primer Congrés General dc la FedeCantates n." 161, Vine, dolça hora rnció dc Joves Cristians de Catade la mort, i n.0 50, Doncs la salunya. Lut i eL 11igor i L'imperi i eL poder, tk Bach. Concert homenatge a Nicolau ; commemoraci6 del CCL ani11ersari deL naixement de Bach. Audició d'obres de compositors montserratins dels segles xvii i xnxr. Concert amb moliu del III Congrés I c;ucrra ci,·.il. de la Socie~at Internacional de l\Iusicologia. Concert de 1lúsica Hispànica del segle XIII al XVII. Carles Riha : Tres Suites. Defunció de la professora-fundadora de la secció dc noies, Emerenciana \Vchrll•, i ;lcls mestres Josep )1.& Comella i Joan Sah·al. ALS DESCONTENTS l~nlre l\;spdec d'enhorabones t¡uc rebem de tol Catnlttm a per l'èxit de l'ORFEu C \T.\ LA, obtingut a :\laclrid, s'hi sent. barrejat algun t•rit clds· reconsagrats que clama ('Cl pcrquc hem portat els cnnls tic la terra al centre tic I 'Espanya castellana. Per aquests no hi !ta d'ha\'CT treva en l'odi al centre; d'allí haa 'iugul eb I!CI!ítr mals i no ens hi podem girar dc cara sinó per maleir-los o ensenyar-los els puny~ : l'OE · · FE(> C_\T"\L.\ ha claudicat perquè ha cantat a )!adrid. _\mb ír~nquesa haig dc dir que molt. de temps he estat dubtant j(t si era cosa bot portar l'ORFEO a la capttal d'Espanya; també hi he rugit jo en les estridències del cat lanil:lntc del cop de puny. I, qui no es troba en aquc~l cas d'entre els qui ja 110 som jow ec! ls, i se'ns clcspettà la no.stra ànima a la vida amb 1'amor dc la Catalunya renaixent' Però luüg de dir també amb franquesa, que 110 em sap ni mica de greu d'haver-I·• anal, no per la vanitat. dc l't:x it obtingut, n'estic segur, sinó pen¡nè lte \'ist allò de pro i eret' fcnnament que no hem fel cal> mal a la no>ltra lt•rra eu fer estremir de goig ¡;. nt castellaua amb la flor dels eauts dc a terra. Per mós que els amics dc la intransigència ens mirin esglaiats amb la barretina caie'll tll'is nostres caps, els haig de dir, ben amorosament: 1~o tingueu por, companys, que e: tumar a Barcelona ens hem palpat i ens hem trobat mes t•;ltalans que abans . .Jlés catalans, perquè era aquesta mateixa ànima nostra, dc la nostra terra, que e enardia en els cants gue del no,lrc pit sortien: era l'orgull dc raça que ens feia me'ly. pn:ar el eansament i atxccar la no<;lm ,·eu per dir amb !';'mima dl'! cant: veieu, gcrmatb Castella? Allò que crèieu separatisme 110 era res més que aquest sentiment que dicta aqu~ les cançons nostres; allò qm' crèieu odi, 110 era res més que una ressonància d'aquest .11n que \'iu en les nostres cançons; els nostres amors són aqucsL.,, o mil~or dit, això é' l'•~ sència dels nostres amors; si vosaltres la comprenen, si sentiu ui seu cucís, u o podeu ml· !cir cosa tan santa, fotça dc villa futura, que si s'encomana per tot Espanya, empellant•. en la gènesi de cada una de les races que formen aquest tros dc terra ibera, tindrem la y'l i la pau entre nosaltres qtll.' hamú despertat l'amor; l'esperit reuascut dc ln vella Espan~ rcvificarà aquest cos mig mort que 1111 mal entès t'é submergit en l'oblit de la seva pròpu força. Si els pobles que integren l'Espanya tornen a tenir eonsl'Íència del tremp de ["' propi esperit, aquella re.~suscilarà a la dda forta dels grans estats. 1 els senyors del Teatre Reial es commovien i ens ad:una\·cn, i nosaltre.o; anà,•cm c... lant la t•ançó <Íe la )!are i la dc l'Infant. i la de l'Escolanet dc :\IouLo;crrat i les dc ;\"ad: a prop dc la llar, i ens enteníem, us ho juro. Direu que això que escric és il·lusi6 sentimental d'artista .. . Il·lusió sentimental rom'· llt',\ és el vostre crit cl'inlransigència; gairebé em sernbla que és com un vici clc ri tm~ a. \'crs; n'haveu agafat fort el melre i tremoleu dc perdrc'l. l'ert\ jo m'atreveixo a assegurar-vos que cal eixamplar el pila l'optimisme; que t• l'amor a tothom, que amb acp1esla força vc-nc-.rem, no amb l'ocli. L'amor amb la pn1dèu da, heus ad la força amb que pudt·m vèncer. I si Yotcn diputats perquè vngin al Congrés a explicar i a exposar els yostres i1ka' poHlics i voleu que vagin a demanar la ~Iancomunital dc les Diputacions catalaltes,, lla~· complaure-us que hagem dut a :'>ladrid els cauts de la terra, que porteu el perfum de no:'tra ànima. (Dc La Veu de Catalunya en tomar dc l'excursió a .\fndri<l, maig de 1912) 36 (492] ,ú ~ 7~ r l~a-..:. r--'4 ~ ~ . r~.-~_GP-t--~-~ l.u/ ~ -4 7·"'" ·3Y ~ ~/ .d ¿,-4( à.....L ¿t'-ibL[ -4 ~4 ----4 ¿ 7~¡,;;.., 4.¿'4/ 14931 37 D EL NADAL LA CANCÓ , D'olegno profunda, d'olegno intensa, no n'h• ho cop com lo de Nodal. Oh, nom benaurat que ol mig de l'hivern fos esclatar tots els cors en primavera 1 Com no havia d'esclatar lo cançó en el d1o més alegre de l'home cnstiò! D'aquesta ••ca saba espiritual, com no n'havia de florir l'expressió de lo benaurança de lo humomtot en e l d1o que té o Déu mateix fet un nin, en lo humilitat, odorat per reis i postors, ol costat del bou 1 lo mula! Oh, si hoguéss•m de fer un recompte de l'•mmens repertori dels cants de Nodal, des del començ del Cristianisme fins ols nostres dies! Quin poema de goig, del gran goig, se'n podria sintetitzar d'aquest espio• ton humoníssim i ton divinal alhora! Perquè l'alegria de Nodal té això de particular: que és humoníssimo o còpto d'ésser dtvmo, 1 és d1vino per lo plenitud que rep lo naturalesa humana en rebre Déu mote1x en son s• Lo primera cançó de Nodal lo contaren aquells postors qui primers odoraren Jesús; i mentre el món serà món, un cep l'any florirà en l'ànima humana aquesta cançó, que és lo flor del goig més pur que han tastat els homes. Jo haveu v•st com lo Seqüèncto Laetabundus que havem contat, un dels cants més populars de l'Edat mttjono, no ve o ésser més que un cant de Nodal. Dels drames litúrgics medievals que es conserven, en trobem quatre que s'hi refereixen: dos de l'adoració dels Reis, un dels sants Innocents • un de l'adoració dels postors; o més, lo vera formo de cançó de Nodal no detxovo d'ex•stir en aquella època, JO que en d•ferents monuscnts s'hi trobo d'uno manera ben evident. En els reculls moderns formats directament de lo boca del poble s'hi trobo abundosa encaro, t si bé Iotes les tonades no es poden pas prendre per model de música religiosa, lo gran majoria porten o dins uno 38 1494) olegno mnocent que lligo prou amb els espie d'aquella gran diada. A més, aquesta no i! pas música d'església, encaro que moltes d'equestes cançons en l'església es contaven, e lo m•sso del Goll, sinó que és música del pOble mogut per idees i sentiments religiosos desPt!· to·s per lo commemoració joiosa de lo vingudc o lo terra de Déu fet home. Heus oci dos d'aquests cants. El primer és uno cançó tronquilloment jo•osc treta d'un recull de lo senyoreta Júlto Forn~. premiat en uno de les festes de lo Música Catalana. Lo segona cançó té uno de les mE· lodies més formoses de lo terra catalana; és e! cant dels ocells pregonant lo bono novo. L~ modalitat bon xic onentol que lo corocteritz", li dóna uno tdeolítot melong•oso que enamora NIT DE VETLLA Esta mt és nit de vetllo, esta n•t és mt de vetllo, ho nascut d'uno donzella. La miren i fa sol ho nascut d'uno donzella la kyrie eleyso n, la kyrie eleyson, un infant com uno estrella. Los postors la'n van o veure, ol coll porten uno ovella i o n'el braç una cistella, plena de fruito novella, per donar o lo portera perquè en sigui més lletera EL CANT DELS OCELLS En veure despuntar el major llum•nor en lo nit més ditxoso els ocellets contant o festejar-lo van amb so veu melindrosa. )i(r ,e d'c. ,er: >biE >1050 ·nés, ISiCO ~­ íse! L'ÀI•go •mpenol vo pels o•rcs volant contant omb melodro, dient: -Jesús és nat per troure'ns de pecat 1 dar-nos olegrro. Respon-li el Pardal: -Esta n•t és Nodal és n1t de gran contenta. Lo Verdum i el Llué, diuen contant també: -Oh, que olegno sento!Contovo'l Passerell: - Oh, que hermós 1 que bEll és l'mfont de Mono;1 lo alegre Tord: -Vençuda n'¿s lo Mort, JO norx lo v·do mio. Contovo'l Ross.nyol: -Hermés és com un sol, brillant com uno estrella. Lo Cotxa 1 e l B1txoc festegen el monyoc • o so More donzella. • • o ... En el temps de pressent• ment de lo vinguda de Jesús o lo terra, en l'època anomenada d'advent, tot el poble cristià hauria de tremo!or del des1g del Nodal llurr.•nós que fo flo•ir d'alegria tato lo humon1tot. El temps de l'advent és l'època de l'expectoc•ó. El Promès ols potrrorques, el Llibertador ' de l'esdovotge, el Po:ent entre els potents, lo Llum, lo GràCia, lo Dolçor, lo Veritat i lo Vida de l'àn1mo, se'l sent que s'acosto en so majestat d1gníss•mo, i els espents tremolen de goig • de temença en so misèria. Oh, poble!, recullte dins tu mateix, netejo aquest mirallet del cel Que tens com guspira div•no dins aquest vas de fong que en d1em cos, i cant• tothom, del més humi l ol més poderós, responent al cant sogrot dels sacerdots: Ro rote, cooli, désupor; et n~o~bcs piuant Justum. I quan Jesús és nat, qu1 no cantarà, per gota cnstià que s•gui? Si fins l'home més enfangat en els delers del món sent uno nolleto en la seva ànima! Si tot riu i ploro d'alegria! Un alè misteriós passo per l'aire, que fa abaixar le« oltíss1mes torres de l'orgull, que fo redreçar tot el més humil de lo terra, i el gros i el x1c tot es trobo en l'uníson de lo d1gnitot igualadora de coses creades per lo mateixa bondat de Déu. No hi ho gran ni petit davant del miracle de Nodal, davant de la simplicitat absoluta de Déu. Déu immens fet un nin, proptcr nostrcm solutem. Oh, conto, poble, conteu, tnfonts! Que conti tot el més humil de lo terro, perquè jo no hi ho res, per pet1t que sigu•, que no sigui digne de lo divinitat! I tu, classe treballadora, que sents envejo del r•c, què fos, que no saps apro fitar- te del tresor de lo pobresa? Oh, si sabessis com és de difícil tenir o lo mà lo porno prohibida i no tastar-lo!; o tu, Nostre Senyor t'ho posat en un lloc arrecerat perquè més fàcilment et conservessis • milloressis pel gran goig del cel, i tu et dónes mal temps enverinant-te les sangs, desitjant ollò que no omple l'espent 1 esmusso, moltes vegades lo vida de l'ànima. M•ro Jesús en el bressol; estimo'l 1 et sentiràs fort, d'uno riquesa més poderosa que l'or, 1 et sentiràs a dins l'alegria, aquella alegno que ha fet contar a tot el poble cnstià durant vint centunes les conçons de Jesús en el pessebre, aquelles nadales que ens fon tornar el cor de nin i l'ànima blanca, aquelles tonades que porten l'alegria més pura ol cor perquè són filles de lo s•mpi1C1tot, de lo pobresa d'esperit, que és uno gran riquesa per a l'òn1mo. LLUIS MILLET (fraqmen:s de la conferoncia llegida el dia 20 de novembre de 1912 el Palau de la Música Catalana en d&ssi6 $Olemno del l!l Congrés de Música Sagrada i de la conferència llegida el 8 de jul!ol de 1915 en el Congrés Litúrqic celebrat o Montserral.) [495] 39 Lluís Millet en el centenari de la seva na1xenca , M'és molt d1fícil de sintet1tzor en breus paraules lo personalitat humana, artística, soc1ol, etcètera, del meu estimot progenitor, mestre ; gu.o. Sí, però, puc afirmar que avui d1o lo seva figuro d'uno umtot essencial, però ton variada de facetes, totes elles completament convergents, no és, m de bon tros, coneguda i ovoluodo. Jo sóc, per lo circumstònc•o d'ésser el seu únic fill, el qui lo coneix més completament 1 íntimament. Tinc el deure, per tant, de revalorar-lo, en lo mesuro de les meves forces, en tota lo seva puresa i 1ntegritot, per tol com ningú no posseeix com JO els documents indispensables o aquest fi. Demano, doncs, o Déu que amb lo seva ajudo i amb l'ajudo i consell de les persones que cregui més idònies, pugui jo portar o terme aquesta tosco abans de lo fi de lo meva v1do, sense que això vulgui significar que menyspreï cop dels estudis, articles, biografies, etc., de tanta vàlua, com les que sobre lo personalitat del mestre han estat escrites, ons ol contrari, ells em serviran també de guiatge inapreciable. Lo fondo humanitat del meu pare i mestre és postada en les essènc1es del cnst1onisme en seu sentit més ompli. ~s aquesta uno projecció que il-lumino lo seva obro 1 que li dóna uno integntat emocionant. !Os per això que tenim en ell, ensems que un gron artista, un músic sempre obedient a lo veu de Déu, un gran conductor de multituds, és o dir, un gran apòstol un escriptor insp;rot en Pis més nobles ideals, un gran conseller i definidor, que moltes voltes en els seus escrits, en d1verses de les seves ton simples compas1cions musicals, de formo ton humil però ton riques de substànc•o, i en d1verses de les seves epístoles avui encaro mèd1tes, però que constituiran uno revelació Quan es publ1quin, assoleix fites excepcionals Tot allò en què el mestre intervingué, doncs, en el fons és impregnat del mateix esperit, des de l'humilíssim lloc de mestre dels petits infants d'escolon1a, de mon1tor dels seus deixebles, fins o ks més oltes interpretacions musicals amb el seu O~feó Català (que ell creà i vivificà i li donà un !!$perit i uno direcció que estem obligats o conse·vor), ol cim de les quals no dubtem o posar aquella mcamparoble interpretació de lo Passió segons Sant Mate u de Bach, amb uno tol elevació d'espent, amb uno ton integro donació, que mai més no s'ho tornat o oir, malgrat totes les evolucions tècn1ques 1 descobnments musicològics, que per ells sols ben poca cosa h1 podrien afegir. En aquest seu centenari evoquem uno vegada més lo gran figuro capdavantera nostra que va ésser delmi do per Nicolau com «harmonia humana> i comparada també per ell o «l'horitzó serè écl nostre Mediterrani: tot extensió, tot blavor», per Kurt Schmdler, d~rector llavors de l' «Schola Cantorum• de Novo York, com «uno veritable obro mestra encarnada, un joiell de lo humanitat» i o la qual pren1o per exemple i model, de qui Ricard Strouss (que posovo l'Orfeó Cotolò com o únic en el s •u gènere) d1gué un d1o que «diffcilment es podria trobar un director ton artista, ton intelligent 1 ton bo» com ell; o qui Albert Schweitzer anomenava «germà cotolò» i man ifestà un dia que era l'amic en qu i pensava més; finalment o qui el nostre gran bisbe Dr. Torres i Boges dedicava el qualificatiu de «mon do lç amic», considerant-lo «COm un missionista de lo Bellesa Infinita» i «com un estimat germà de Ministeri». ei Que ell ens serveixi o tots de gu10 i model i que el seu espent no ens deix1. Que no deixi oquest Orfeó Català que és lo seva obro, i per extensió, tots els orfeons de Catalunya, per tol que no s'aportin del comí que ell els assenyalà, i així, amb passo fermo i segura, continuïn assolint els f1:ts per ols quals han estat creats. LLUIS M.a MILLET [497] 41 LLUÍS MILL ET Era un home com no se'n troben go1res ol serve1 d' un 1deol, lliurat en cos 1 òn1mo o to: allò que aquest ideal li exigís; obedient, submís, fos, encès, compenetrat, encarnat en aquest 1deot li dedicava i li donava tots els dies, totes les ho~es, tots el moments de lo seva v1do, amb lo m~ gran abnegació, amb lo més pura efusió, amb el mé> intens amor, amb lo major natura litat i amb e' goig veritable d'ocupar humilment el lloc que olts volers o ben segur havien reservat per ell, de server·· fidel, de servent d'uno gran causo. El mestre Nicolau, que és, fms oro, el pr~ mer 1 l' un1c home que ho parlat amb porou" defmitives d'en Millet, d1u: - En Millet és l' ung it de lo nostra ànima coHectivo per o regir l'expressió de lo més íntim d'ella: son cant. En Millet és lo vestal qu e ve tllo el foc sog rot de Cotolunyo I després allò ton just, allò ton ben d1t que amb uno solo pinzellada pinto l'home: En Millet , harmonia humono, és com l'horitzó serè del nostre Mediterrà : tot ex te nsió, tot blavor. Jo crec que evidentment en Mi llet, aquest Lluís Millet, únic, mcomporoble, msubst1tuïble de l'Orfeó Català, és en veritat un home ungit, un home triat, un home predestmot, un home de COf un home d'extensiÓ i de llum sereno. Ho estat el més pur i el més fidel serv1dor de lo terra, Sl ell ho estat el vetllador amoter,. que ho recollit totes les seves palpitaCIOns i els seus anhels; si ell ho estat l'enamorat generós, ple de poss1ó, que ho descobert i ho exaltat totes les delícies, totes les beatituds i totes les perfeccions de l'cimada! L'obro d'en Millet és essencialment difere.,t, no s'assemblo o cop més de les que s'han reo· l1tzot o Catalunya. L'obro d'en Millet és única, inconfusible, o lo nostra pòtrio. ~ lo seva obro i es l'obro de lo terra mateixa. Lo fo ell i lo fo tot Catalunya rediviva amb ell. Per això diu que no he estat, que no és treballador, perquè, en veritat, és lo mateixa terra que treballo en ell; perquè es el mateix esperit de lo terra que inspiro lo seva penso, que agito el seu cor, que mou el seu broc que iHumino el seu rostre. En Millet és com uno meno de Porsifol de Catalunya que retorno el consol i lo pou ol nostrt esperit pecador, otwt i sofrent. Talment com en el Porsifol de lo llegenda h• ho en ell i en tot. que és d'ell el renunc•oment • lo simplicitat i també lo puresa de cor. Ell elevo les nostres coses i en! porto o lo coneixença del nostre món moral per mitjà de lo p1etot 1 per mitjò de l'amor, que e1 aquesta pietat i és aquest amor l'origen i l'ocobo~ent de tota lo seva obro; de tota l'obro del m' I sobri, del més simple i del més pur dels nostres contemporaniS. o p p d e n ti o e o p o CI L'obro de l'Orfeó, l'obro dels orfeons de Catalunya, l'eix central, l'eix poderós de tota l'obro d'en Mdlet, què és sinó obro de pietat 1 d'omar? ... I, corono llummoso d'aquesta obro, coron:l edlf•codoro, no es tot allò altre que el ens ho donat i ens ho ensenyat, pietat i amor expandits, p1etot 1 amor desbordats? . . (Del prefaci ol llibre Pel nostre 1deol.) ·12 r498J JOAN LLONGUERES M~trt e n De l'amistat Lluís Millet - Joan Maragall M'hauria agradat l•m•tar aquestes paraules o uno transcripció de textos recíprocs de Millet • Maragall sobre •dees 1 fets que convisqueren plegats. s. hoguess~n co~nc•dit més temps .• Maragall mono trenta-quatre anys abans que Mlilet -- un i altre haurien trobat moltes ocasions de man ifestar-se sobre temes comuns. Però llur am1stot fou curta, uns qu inze anys, durant els qua ls devien veu re's 1 parl a r, no pas en cenacles li tera ris o a rtístics perquè ni l'un ni l'altre n' eren ass idu!., si nó en converses particulars, de ixant poc lloc o manifestar-se pú blicament n1 epistolarment. En monr Maragall, M1llet va escriure sobre ell, com hauria escri t Maragall si hagués ornbot amb vida més llarga, e conè•xer tota l'obro mus1ca l, literària i humana del mestre, i encaro més, si hagués arribat o v1ure lo seva mort. Per o1xò el nombre de textos de l'un referent o l'altre, és molt d1ferent: en el llibre Pel nostre ideal, de Mdlet i en les Obres Completes de Maragall, es proven, s'aclareixen i es confirmen aquests extrems. Però també en aquestes obres es percep lo profunda compenetració que va existir entre ambdós. L'obro símbol d'aquesta compenetració és El cant de la senyera, on trobem uno fusió mt1ma • tota l: mai no se'ns ocorre de recitar les paraules sense can tor- les, ni taro Hejor lo mús1ca sense pron un ciar-ne lo lletra . Semblo que música 1 parau la siguin fetes en un sol esperit, en un mateix momen t, en un mateix amor, 1 en uno mateixa esperanço. Aquesta prov ·¡ d'af~nitot esplfituol entre e lls dos, el poble l'endevinà de to l manera que Orfeons, Entitats, Cors 1 Escoles demanaven sempre els seus himnes a Mdl~t i o Maragall. Així, un dia Maragall pogué escriure en int1mi tot o un amic seu: «Jo e:; veu que tots han de ser contats per Mdlet com si fossin tots dos plegats els autors • cantaires comuns de lo lletra 1 lo mús1co. • JO», El Cant de lo Senyera fou publicat en 1900 . Però jo abans Millet havia demanat o Maragall traduccions d'obres a lemanyes que l'Orfeó hov•o de cantor i que es publicaven en els programes dels concerts des de 1895. Aquell mateix a ny, e l concert de la Capella Russa, indul a l'ampliació del cor de l'Orfeó amb veus femen ines, i donà lloc a la poesia de Maragall La cançó de Sant Ramon cantada per una russa; múSIC i poeto degueren conviu re amb emoctó aq uell momen t . Maragall no es negà ma i a res que li demanés el mestre, perquè l'estimava profundament, ell i lo seva obro, l'Orfeó, institució cabdal de lo seva vida i del nostre renotxement musical que havia sabut projector-se meravellosament amb lo difus1ó de lo música en general i sobretot del cant popular. En lo cançó i en b poesto popular endevinava lo font de puresa de lo paraula. Així ho comprengué també Millet i ho comentà en el seu estudi Del cant popular publicat en 19 14 o lo Revisto Musical Catalana. Millet 1 Maragall estan un1ts també quan l'Orfeó ho de construir el Palau de lo Música, la Casa dels Cants, com l'anomenava Maragall, en el seu escri t de 1905: «Serà uno caso g loriosa , a qu ella . Uno caso en lo que hauran glati t ta nts cors escoltant lo veu de l'oracle meravellós, lo veu del cant. De pares o fills ens h t transmetrem lo gran saviesa d'escoltar amb els cors palpitants: serà uno caso sagrada, amb el temps.» En totes aquestes paraules ht endevtnem dlbutxodo lo figuro sublim del mestre. (4991 43 De tot plegat han passat molts anys, i es manté i cgegonto lo silueta d'aquest home extraord inari que fou Lluís Millet, l'obro del qual des del punt de vista musical, és de tots coneguda però des del punt de vista humà, social i literari no ho és prou; l'Orfeó Cotolò té el deure de promoure l'edició de les seves obres completes que donaran fe o lo història de lo seva gran personalitat. Quan el recordem aixecant els braços per ding ir l'Orfeó ens semblo que els veiem estesos cop o tot el poble amb un sentit d'amor i d'unitat que ningú com ell no podia exercir en plenitud. Recordo que quan tots ens debatíem en profundes lluites polítiques i soctols 1 ens im- precòvem els uns ols altres, un amic olemony que vivia de temps aquí, deia que ell tenio lo solució ideal: «El mestre Millet, pare de totu Aquest sentit de paternitat, de conciliació, d'o. mor i de redreçament era realment el que tots els homes de bono voluntat desitjaven en aquells moments. I oro continuem volent-ho així: lo seva per. sonolitot supero i cobretx amb un signe d'olt•ssimo dignitat totes les dificu ltats i les quimt!· rES que ens puguin separar, per resoldre-les en uno supenor fustó que fo esperançadors e >momen•s tmprevisibles del nostre futur JOAN A. MARAGALL \ 1 ,., "'..,. \, I 44 15001 . ·-· . .... . 't. /•'- .. , .... 1 .¡,,· ••.. ,,, , ~ : ~ !'\i • l' ~ ~ •• •~ Parlament de Fèlix Millet en Ja sessió celebra da al Palau de la Música el dia 7 de desemb re de 1951, desè anivers ari de la mort del mestre Millet Fèlix Millet i Moristony , el gran home que hem perdut fo poc temps, preparava lo celebració del centenari del naixement del fundador de l'Orfeó amb uno iHusió extraordin ària. Lo seva cloro visió dels fets importants li feia somniar, per o aquesta efemèride , octes de gran relleu i d'ompli ressò popular. GUIA MUSICAL , en testimoni d'emocion at record, l' associo o lo joiosa commemo ració que tots celebrem reproduint unes paraules seves, de valor definitiu, sobre el mestre Millet. Avu1 fo deu anys, d1o per d1 o, que lliu rava lo srvo ànima o Déu Nostre Senyor el fundador 1 primer dirP.Ctor de l'Orfeó Català, Lluís Mtllet i Pagès, f1guro gegant que el temps va perfilant amb pinzellade s precises, ava lua nt-lo cada d1o més i fent entreveure el més essenctal de lo seva forço, perquè per damunt del fons vtu ' concret de lo gran obro del mústc enamorat del seu ort ' de lo de l'escnptor 'nstgne, sorgeix, ' potser fms i tot sorprèn els qut no tingueren lo sort de conètxer-l o, lo f1guro de l'home sencer, tot d'uno peça, de 'enamorat de tot ço que és bell, que per o ell era tot ço que és bo, totalment i intrínseca ment bo, de l'home generosam ent donat, que se sento, amb lo humilttot dels sants, tnstrumen t de la Providència , per escampar per lo seva ter_ ro, amb lo donació del seu amor mesgotobl e, uno onada de fervor i de fe en els destins del ;eu esperat, desplegan t-lo com senyera flomeIOnt, per Catalunya primer, per les principals capitals d'Espanyo després, i per diferents poï•.os d'Europa, en lo màgia d'unes cançons i d'ull ort, ton noble, ton pur i ensems totalment nostre, ftdel en tot moment a lo que és avui, com ahir, com sempre, lo llum, lo veritat i lo 111do. Aquesta caso, sag rar~ del seu viure, aquesta solo Que ell sabé omplir de llum de debò, esperono el moment d'ovut, el moment en què otxí ell fomílto, els cantaires, els seus cantatres presidits pels mestres i tots els socis ens retrobem en un homenatg e, en un acte d'agraïment, en uno vetllada que no és de dol, no pot ésser de dol, ni de tnsteso, s nó de profundo, profundíss imo olegno, de gràcies o Aquell que permeté que nasqués ' visqués entre nosaltres uno figuro com Lluís Millet, ' fóssim capaços de comprendr e'! ' oro d'enyorar-lo amb un enyorame nt eficaç i viri l, que s'endevino , es veu, es pressent en aquest florir nou del nostre Orfeó, i es féu palès en les jornades glorioses dels darrers concerts. El llegat del Mestre no fou uno lletra morta: é~ uno cosa viva, és un tmperotiu que lligo lo nostra voluntat amb un sentiment del deure, el deure de tots, cantaires, amics 1 socis, de continuar amb més TL que mai, o amb lo mateixa de sempre, el comí assenyala t de lo gran obro. Aquesta cosa, sagron del seu vture, sogran també del seu darrer sosptr, de caro ol Cel, com fou de cora o l Cel tota lo seva vida, de caro o lo llum i o la ventat, com fou de cora o lo llum i o lo veritat tot l'esforç d'aquest apòstol exemplar, apòstol sempre en les seves cançons, en e l seu dir i en la lliçó perdurable ' poctent del seu s•lenct, servarà sempre el seu espent. Homena tg e contingut i concret el nostre, per v1ure l'home i lo seva obro ' amorar-no s d'ella; per això, fet entre fomílto, com ell certoment hau ria des1t1at ... perquè l'altre, el de tothom, el que no cercava però que se 1, do- [501] 45 nora de més o més, com un fru1t madur, fill de lo seva mote1xo modèst1o, l'ho rebut i fervorosament aquests dies, quan lo seva Barcelona, que ell volia de caro o l'esperit, feinera com uno necessitat del viure, però amb deler r negu1ts de llum autèntica, donava l'exemple de cinc audicions de lo Missa de Bach, amb lo solo de gom o gom, escoltades amb colpidor 1 1mpress1onont silenci, i amb un final apoteòsic, músics i cantaires drets rebent l'homenot_ ge dels oients, músics i cantaires drets amb el mestre Lluís M." Millet, el seu fill, ol davant, i el públic dempeus també endut per lo necesSitat d'espl01or lo viva emoc1ó continguda, i uns i altres, públic i executants, solistes i mestres, 1 el mestre Lluís M.•, aplaudint tots, com en un desig que l'ovació unànime amunt, amunt, arribés allí on lo misèria dels homes no compto, ols peus d'aquell que en vida féu posSible l'instrument, i ajudà i educà el gust del seu poble, pel tost de l'ort més elevat i més noble. Però colia l'homenatge concret i aquest és el perquè de l'acte d'avui. Tres om1cs del mestre, cone1xedors de lo 46 f502] seva fino sens1billtot, ens parlaran d'ell 1 de les seves coses Tres noms units llorgomeot a lo vida de l'Orfeó. ;Joan Moss1à, un altre apaSSIOnat de tat ço que és bell 1 noble, finíssim mtèrpret de pò. gines musicals selectes, que tantes vegades ens ho fet fru1r ... ell, músic, ens parlarà, en un treball bellíssim, que tmdré l'honor de lleg•r o continuació, en homenatge o aquell o qui va adreçat i ol mateix autor. Roser Motheu escriptora per lo forço del seu esperit, que ton dtgnoment ens recordo lo fj. guro senyera 1 emprenedora d'un ex-President d'aquesta caso, de Fron!:esc Motheu, que ens parlarà de l'escriptor. Joan Llongueres, el braç q~e orientà oque XXV on1versori de grato recordança que orien. tà el volum ((Pel nostre idea l,, outèr.tic i veritable germà del mestre Millet, que tenia per o ell tendreses de pare i confidències d'om1c que ovu1, pel damunt d'un món que trontoll~ s'aixeco amb tota lo seva forço, com un nou orc de Sant Martí, com un exemple vivent, qt.e l'esperanço torno sempre Sl sabem monten • pura i viva lo flamo de lo nostra fe. e f L'esperit cristià del mestre Lluís Millet [I d1o 18 d'aquest mes d'obnl s'escau el centcnon de lo no1xença del mestre Lluís Mi llet. ~s uno d1odo ben assenyalada en lo història de lo mús1co de lo nostra terra. Els qu1 hem tingut el gran gaig de conèixer 1 tractor aquest home genial, sentim en aquests moments uno sincera i profundÓ emoció, i ens ve1em obl1gots o recordar-lo amb profunda veneració, exposant, encara que sigu1 breument , algun aspecte destacat de la seva altíssima per>Onol tot. A mi, els dingents de l'Orfeó Català em demanen que, com o capellà, troct1 de l'esperit cnstiò del mestre· tosco, per una banda, ben bcil 1 falaguera, 1, per l'al tra, ben difícil de sortir-me'n airosament. ~s fàci l, si hom té en compte que no h1 ha nmgú que posi en dubte aquest aspecte de lo religiositat del mestre, en 'ats els octes de ta seva vida. Aro, penetrar en els S•'Crets d'uno àn1mo providencialment dotado, i E'specialment escollida per Déu, ja ofere1x veritables dificu ltats, sobretot si aquesta tasca ~'ho d'encab1r en un reduït espai d'unes poques rotlles Per aixa "''hauré de lim1tor o tractor de l'espeni cnstià del mestre d'uno manera sumària • onecdòt•co. Cot avançar que en la vida del mest re Millet gairebé tot té un aire providencial. Nat en una llor crist1ona de ta nostra terra, concretament o lo vila de Masnou, no va fer altra cosa que seguir f1delment la doctrina inspirada pels seus majors i per la tradició. Col reconè1xer que en aquella època potser lo formació religiosa es ressentia un xic de rutinarisme. Però era amorodo d'uno gran dosi de bona fe 1 de sentit humò. En plena joventut, al voltant dels vint anys, es va trobar a lo vora un company excepcional, dotat d'una fe massissa i d'una inteHigèncio excepcional. Havia estat format en una llar cristiana del poble de Collbató: era Amadeu Vives, un jove inquiet i insot1sfet dels coneixements que hav•a rebut o lo parròqwo, o través de les expl1cocions del bon vicari. Sense altra formació que l'adquinda a l'escolo primària, cercava hcr llons més ampl1s en el cone1xement de les coses divines. Després de la lectura d'obres selectes no va parar f1ns ombor a l'estudi de lo teolog1a, segu1nt les onentac•ons d'un culte sacerdot anomenat Go1età Soler. V1ves encomanava aquesta inquietud espiritual al seu fraternal amic Millet, el qual també sentia aquesta vibració espintual. I, naturalment, aquestes nobles dèries dels JOVes amics, derivaven cop al camp de lo música, que era el més olt 1deol de la seva v1do. Coneix1en la mfluèncio que l'ort dels sons exerceix en l'ànima per ol seu perfeccionament espiritual i per l'olt poder que té per o ajudar o donar ales o lo pregòna, per arribar fins o Déu Això explica que en Vives i en Millet dones sin preferència ols seus treballs musicals en el que fe1o referència a l'ort coral. Seguint aquesta trajectòria, varen conceb1r e l pla de fundar una ent1tat dedicada a la propagació de l'art coral, demanant l'ajut de les classes humils. L'any 1891 els seus somnis es varen convert~r en realitat: quedava const1tuït l'Orfeó Català. En Millet, des dels primers moments de la seva actuació com o director de l'Orfeó, es va sentir inspirat per Déu per a realitzar una obro d'autèntic apostolat cnstià. Va intuir que la música sagrada d'aquells moments reclamava uno reformo total i radical. Les recomanacions dels Sants Pares Pius IX 1 Lleó Xl i i varen ressonar en el seu esperit, i el varen commoure o llonçar-~e o lo renovació de l'ort sagrat, mi t Jançant lo resurrecció de lo polifonia clàss1co. Dos felipons egregis, els Pares Lluís M. de Valls i Agust; Mos, li varen obrir les portes del barceloní temple de Sant Felip Neri per o la seva obro de renovació litúrgica. I, no content amb el more d'aquella església, es valia de les soles de concerts de les entitats culturals, com l'Ateneu Barcelonès, per descobrir els grans tresors de lo ventoble música eclesiàstica. I encara el seu fervor i lo seva empento de cristià li donaven ales per o presentar-se davant les grans masses indiferents a incrèdules de ls teatres del PoroHel, i proclamar, batuta en mò, amb els seus cantaires, les veritats de la nostra religió, contingudes en el «Credo» de lo Missa del Popa Marcel. I cal reconètxer que aquell esclat jovenívol d'alto espiritualitat va anar creixent prodigiosament durant tota la seva vida. Fins ols darrers moments es va sentir arborat per o proclamar [5031 47 fo sevo fe d'apòstol. Fms quan se h presentaven moments de controd1cc1ó, no cedio en fo lluito, 1 es mostrovo enèrgic i dec1dit en defenso de lo veritol. En els moments més íntims de comunicació espiritual omb els seus estimats contoires, és quon s'esploiovo lliurement el seu desig de proselitisme, i se sentio pore omorós 1 predicador de les veritols eternes. I per comun1cor ols seus germans el seu esperit cnst1ò 1 lo sevo fe ordeni, no mirovo si el~ qu1 el voltaven compartien les seves creences, o pertony1en o oltres sectes dissidents de lo Rel1gió cotòlico. Seguint oquest criteri, vo fer uno omistot entronyoble omb oquell oltre home geniol, que es deio Albert Swe1tzer. Durant e ls dies de l'estodo del gron orgonisto o lo coso del mestre Millet, omb mot1u de lo Passió de Boch, es vo estobllr un diàleg constant i aprofundit sobre les veritols eternes, segons lo concepció de les dues relig1ons. I l'esperit de comprensió i el des1g d'orribor o Déu feien el mirocie de veure I'Sweitzer 1 en Millet omb el mis48 [504] sol, o lo misso porroquiol de Sont Francesc el! Poulo. I em consto que el d1òleg es vo monte· nil viu 1 opossionot duront toto lo vido dels ck; grons cristians. Tot oixò 1 encoro moltes oltres coses podríem recordor de l'esper.! profundament cristiò de Mi llet els qui, duront molts onys vàrem conv1urt omb ell, en les justes directives de lo «Germoncr d'Orfeons de Cotolunyo», en el «CoHegi Ó! Mestres de Copello» i en oltres octuoc1ons de coràcter religiós. Als qu1 desitgin documentar-se més directament sobre el sent it humà, l'esperit de profunda religiosi tat i el catolicisme pràctic i exemplcr de! mestre Millet, jo els recomonorío que llegís· :;in els seus obrondots escrits, escampats en diaris i revistes, les seves preferènc1es i parlo· ments, que són innombrables, i fàcilment es podron convèncer que les seves poroules poden ser considerades com les d'un autèntic Sant Pare de l'Església. MOSS~N BALDELlÓ EL MEU MESTRE MILLET L'anttga Escola Munietpal de Mústca era tnstallada en aquell edtfiet encara sobrevovent de l'Expostctó de 1588 que en dètem «El castell dels tres dragons>>, sotuat enfront del Palau de Belles Arts, que ara ¡a no existeix. L'Escola n'ocupava la planta botxa. Com que la hi havoen portat ontennament tot era provtslonal. El sòl i les parets eren de fusta. Res més madequat per a fer-hi mústca: de1s passadossos 1 de tot arreu se sentia un garbUtx mcongruent que no constitUta, certament, la musoca. Cantaven solfetg, tocaven el voolí, el poano, el vooloncel, feien closséS de conjunt vocal i instrumental, sonaven trompetes 1 clon nets ... 1 ot amb tot, d'aquesta escolo, dtrtgodo molts anys pel mestre Antoni N1coiou, en sortiren musocs de gran và lua, perquè aquell gran director s'havia rodejat d'un professorat competentíssom: Mtllet, Lomote de Grognon, o les e osses de solfetg, un al matí, l'altre o la tarda, Canols' Pellicer, a les de piano, lbarguren (deoxeble de Sarasate), Voscasillas ' Gàlvez, a les de violí o voola, Soler (que havto tocat ol cafè Inglès om el mestre Mollet), o les de violoncel, Nicolau, o les d'hormon1a, Danoel, a les de contrapunt ' orgue. Dels onstruments de vent se n'encarregaven els professors de la Banda Munietpal, que aleshores dirtgoa el mestre Sadurní. En aquesta escolo vaig estud1ar els meus prtmers cursos de solfeig a l'acabament dels estudis. I va1g tenir la sort d'assistir o les classes de solfeog superior, que donava el mestre Mollet. Érem pocs de1xeoles: vutt o deu. Les noies eren moltes més ' fe1en classes en dtes aostonts dels nois. Els deoxebles ens trobòvem o lo parta de l'aula. Tot esperant que vingués el mestre repasSJvem lo lliçó asseguts en un banc, o fèiem xerinola. El mestre orrobovo amb el seu comonor corocteristtc, brandant lleugerament el cos, omb les ulleres de molla sostingudes ol capdamunt del nas t penjant-lo el cordó pel costat. En entrar a classe el saludàvem donant-lo lo mà 1 començava lo tosco, perquè, o més del solfeig pròpiament dit ens colta estudtor: teoria, doctot 1 lectura mus1col 1 transport o prtmera vista. El mestre Mollet era un gran pedagog, sabia fer entenedores les coses més ontnncodes t atenta amablement qualsevol consulta que lt fesson els deixebles. Com que no hi hovoo text impres per o lo teoria, calia copiar els apunts que passaven de mà en mà. Contàvem el solfeog tndividualment, i o coda alumne feia les correccoons pertonents, 1 o vegades fins gastava brometes. A mt, que em ten1a molta franquesa, perquè contava o l'Orfeó Català, m'havia dit: «On vas amb aquesta veu de regadora?>> Aleshores jo em trobava en el canvi de veu de nat o home i durant aquest període lo veu no ès fixo: no home no noi. Lo lltçó de teorto, lo feten asseguts en semocercle. El mestre explicava, preguntava, oclono dubtes, posava exemples o lo pissarra o donava feina a fer forc de lo classe. El que o mi més m'agradava era el dictat musocol, que en aquest curs supenor col fer o dues veus. So era curt, el mestre el tocava ol piano d1verses vegades. S'aturava perquè els deixebles pensessin i escrivisstn, ' després hi tornava. Si el dictat era llarg, d divtdoo en períodes i els repetia d'un o un. Si algun alumne ocobovo abans que els altres, ensenyava el dtctat ol mestre, i ell els corregia o moda que els ho anaven presentant. El transport se'l feia cadascú o l'instrument que estudoava i sovint transportaven junts, un que toqués el piano, que feia l'acompanyament , amb un que toqués el vtoli o el violoncel El mestre donava amenitat o lo seva classe, que mat no era rígida, sinS cordoal, o inculcava ols deoxebles lo matèria objecte d'estudi. Entre el mestre i nosaltres hi havia aquella franquesa que moo no sobrepassa els límits, i moi no li perdrem el respecte. Aoxf era Lluís Mollet com a pedagog de la música: es manofestova tol com era arreu: cordial, franc, stncer, t sobretot, bono persona. Quan convenia però, també saboc posar-se seriós i ens renyava i feoa repulses sense arribar mai o l'agressivitat. Per aixà, potser, les seves reprenstons feien molt d'efecte o qui anaven dorogides. I oixi s'hovoo guanyat la voluntat i lo veneracoó, no ton sols dels seus deixebles, sinó de tothom que va tenir lo sort de conèixer-lo, de tractor-lo i d'estimar- lo. JOAN TOMÀS [5051 49 Llufs Millet Francesc Moragas Quan m'onvotoren perquè escrovos, breument, sobre l'obro social de Lluís Mollet, tot seguot voog pensar en el porol·lelosme que existi a entre ell i el gran ap:::s:ol d~: l'estalvi i de lo prev1s1ó, Francesc Morogos. Aro, honorem el centenoro de lo naixença del preclar fundador de l'Orfeó Català. I l'any vinent, Sl Déu ho vol, s'haurà de recordar, també, lo personolotot de Francesc Morogos, pu1x que es compliran, el 13 de desem. bre de 1968, cent anys del seu nooxement. Lluís Millet o Francesc Morogos, gai rebé de la moteoxo eda t, van ser bons 1 fidels omocs. To s dos trebal laren per fer prevaler l'esperit per damunt de tot. Ambdós realitzaren uno lobar emonentment soc1ol. Tant l'un com l'altre creoen en lo ¡erorqu1o de les onstotuc1ans socials com o llei suprema de l'hormon1o. Sabien que la v1do de I'Unovers ho presideix tot, o que lo !leo de lo jerarquoo espiritual és creadora, fecund otzo el món. És perfecció i és forço humana, pu ix que, en sotmetre o lo inteJ.Iigèncio o o lo sensibilitat els elements de lo motèroo, elevo l'home o Déu. Lluis Millet, ònimo de l'Orfeó Co•olà, vo ser la forço creadora i impulsora d'aquell conjunt coral. I sabé onsuflor un esper1t fervorós damunt els seus cantaires 1 les masses populars que els escoltaven. Amb això féu uno tasca social que ran sols el temps sobrà apreuar. Quon doll d'espiritualo tat ho escampat a rreu el nostre Orfeó! Espi ritualitat resumida en forço social: amor ol terrer, o lo cultura catalana, o lo viva trodocoó, o lo fe, ol cant que enlairo l'òn1mo .. Prou sabem que lo d1sgregoc1ó és estèrol. I l'1ndiv1duol1sme e1xorc, ontisoc1ol. En conv1: lo unió, lo mosso ordenada, el con,unt, és energ1o, é-; vida, és donomosme, és fidelitat salvadora. I t'Orfeó Català és tot ooxò. És o dir: una obra netament social. El mestre Millet estimava les obres de redempció socool de lo Caixo de Pens1ons, especialment, no col dor-ho, l'Orfeó de Cegues de l'Empar de Santa Llúcoo. Remembrem el dia 14 de març de 1926. El Palau de lo Mús1co Cotolona rebto lo fraternal vosito de l'Orfeó de Cegues, alternant, en un memorable concert, amb l'Orfeó Català. Lluís Millet • Francesc Morogos foren homes de fe, d'idees verotob lement sociològiques. Apòstols enmig d'un món materialista. Ciutadans de seny, virtuosos, fàcils o l'emoció; però impertèrrits en llurs nobles odeols. Catalans oHustres o barcelonins d'arrel profunda. I els símbols sograts de llurs amors, situats ol cor de Barcelona. LEANDRE AMIGó no do e1 ~ lo va Lluís Millet: • el gest apassion at Lo primera impressió forta que sotroguej à lo meva ànima i despertà les potències tot just naixents del meu íntim món nnusicol, fou produïda per l'audició de lo Missa Solemnis de Beethoven, donada per l'Orfeó Cotolò, dirigit, naturalment, pel seu mestre i fundador Lluís Mil let, quan jo era encaro un adolescent tot just arribat o lo vida. Recordo omb claredat, com si hagués passat ahir, aquell fluir misteriós de lo música del Kyries, que suaument tibava les fibres de lo meva sensibilitat, omplint-les d'un lleu perfum d'encens que emonovo de lo fondo relagaositot, lo intencional, fruat de lo anterpretoció, que culmanò quan, fet el salenca, Cor i Orquestro atacaren el Glòria sublam. Tot jo em voag sentir encongit; els ulls plens de llògnmes; les corns tremoloses, lo respiració truncada. Sols veao, enmag del mor somogut dels sons, quasi materialitzats, com dominant els elements, unes mons; unes mons úniques assolint altures impossibles, imposant ordre, conduint segures. Unes mons deshumonatzodes, ideals, etèries; unes nnons que parlaven un llenguatge llunyà, un llenguatge oscil·lont entre el cel i lo terra; unes mons màgiques: les mons del mestre Millet en el moment subli m de lo gestació artística. Conec lo pacient labor de preparació que l'obtenció d'aquests moments prodigiosos fo necessilrio. Lluís Mallet era un sibarita d'aquesta manucioso feina. Les llargues i nombroses jornades d'ossoag, fon pensar en un carregament d'avorrides sentències i en un sens fi de repeticions esgotadores. ~s cert que és un joc dur, i també que col un sacrifici que poso lo pell de gallina. També ho és el que hom creu haver arribat o lo fi quan tot just s'està o les beceroles; que o partir d'un moment, tot el que es fo és de més o més, sobrer. Però Ics orelles sensibles ho copsen més clor i lo insistència 1ntellagent poso les coses ol seu lloc i descarno fins o les entranyes lo més crua reol1tot. El com1 s'allargo, no obstant 01xò, coda metre que s'avanço té uno llum més pura. L'afer, en mons del mestre Millet, temo sempre aquesta tònaco. Lo direcció de l'obro començava el primer dio; el minut anicaol. Sobao que el temps sempre és curt, per oaxò, des del primer moment, donovo el contingut de l'obro omb tato lo seva essència; o cullerodetes, però amb plena consciència; sense posar en perdi el poador i sense lo més mínima possibilitat de crear moments estèrils. El mestre escollia les paraules prec1ses per o obtenir el clamo adequat i, com que coda obro té el seu, colia crear sempre. Millet ero un creador nat i aquí resideix precisament Io seva ou tori tot conductora. L'obro col que sigui autènticament dirigida des de lo seva reencarnació, i lo novo vida s'obtenia en lo solo d'assaig, verge encaro del nou perfum; com terra pura i ossoonodo. Uno terra un xic seca, però que ben oviot oss1milorio lo frescor de l'aigua vivificadora que lo ment del mestre escomporio a dreta i esquerro, "'entre s'onario formant l'estructuro primer i l'ebre acabada després. Portar o terme un esforç ton gran 1 arribar o lo fi omb ton alto recompenso, vol dir uno preparació personal exhaustiva. Millet, crec jo, vivia uno veritable comunió amb l'obro escollida. Coda cèHulo del cos, coda gota de sang, s'esmerçaven o mantenir lo ment oberta o l corrent que despreruen les solfes i el que elles significaven. Uno comunió espiritual de signe posi tiu que feia possible uno .Plena 1dentificoció. Llavors, un cop obtinguda, colia un intercanvi generós; e l missatge, per m1tlo dels sons, havia d'ésser amorosament recali it, conservat i comunicat. Mi llet, en aquest sen tat, ero l'home adeol. Codo novo empresa representava el lliurament d'uno port de lo sevo vida, cor de lo ~ote1xo monero que ell es donava o l'obro, es donava ols altres omb l'afany d'escampar les essenc1cs 1 fer p05s1ble lo meravellosa reconstrucció. I quan Millet reconstruïa, quan interpretava, lo reolatzoc1ó no sols era dagno de l'original, sinó que hi afegia tot el que dintre d'ell hi hovio engendrat, el pas del flux emanat de lo porti turo. D'aquesta manera fou possible d'obtenir audicions rnemorob~es plenes d'un sabor nou, fru it de l'empremto de l mestre i de lo seva forta arre l rociol. [509} 53 Algunes persones ap1noven que el mestre Mdlet es mov1o mosso, que exagerava Jo no ttoc aquest punt de v1sto. Crec que en el gest o els gests del mestre no h1 faltava n1 h1 sobrava re\, Que eren necessaris. Lo seva figuro malgrat el nervi del constant moviment no fe1o mo1 ongún1o n• mo. Iestovo. ~s més, el miracle de lo reproducció era el resultat del gest, oro gegant, el mestre trons. f1gurot com s1 no toqués de peus o terra, oro minimitzat, com Sl no ex1stís. Mat1sos creats pe!'. arabescs, no sols d'uno batuta, smó d'un cos que rítmicament està en plena passess1ó d'uno ve . •ot artística que no pot ésser d1ta d'altra manera. El fet és que tots v1víem l'obro, els intèrpw 1 els a1ents. I que les d1verses actituds del mestre, en el seu constant oposs•onoment, condu1en ¿ sons per l'omple espai i ens mantenien atents, co-n sí l'ompl1tud del gest ens d~rigís cop o lo ~ duHo de lo compOSICIÓ per o copsar-ne, amb tato plemtud, el missatge A port d'això, l'fJcr,: genial que era, es manifestava, de cop i volto, d'uno manera Imprevista per donar-nos sorpresf! corprenedores (caso sols poss1ble quan l'obro és i-npreso plenament en lo ment dels Intèrprets) Lt seves mons eren les encarregades d'aital proesa; el seu gest foscmont se'ns emportava o les ohurr més sublims. Lluís M1llet, d1rigint com ho ho fet, ho estat quelcom més que un d1rector: ho estat un eru coder de lo nostra sensibilitat musical, i ens ho guiat sempre pel bon comí. Ho fet més encaro: e ho fet hereus de moltes coses que s'anaven perdent 1rrem1ssiblement. Lo seva octív1tot ol serve1 d'"" poble l'ho fet uno mico el nostre pare. Lo seva f1guro venerable actuo encaro d'ombro protectao amb tato l'eficàcia. L'Amén del Credo de la Missa del Papa Marcel de Polestrino, es fe1o VIsible en lo gen1ol ges. t1culoció del mestre que, amb mò segura, semblava conduir un univers. I tots, sense excepció, en! sentíem flotar materialment sobre un mor de sonores expressions. JOSEP J. LLONGUERES 5-> [5101 nc : f=t ~~el ~ ¡v..~-"'u:>.. .J.'L ::/Cv) ,/fl~~L"t c-e-.vr~ " ~ .M.Afl),_J:_ .,__f~ ) OVI.<>. I(~"- ~ ~ . Te...,__ 1 .) -0 tf-'.J~Al . .J¡ '¡--f ~~ ~. : ,.-j"""-C... ~ ~ I Via~ ~ U...VG., o~ ~ 1 ./> L.t-t..v¡ ; ~~~~~~~ l... "'f"-._._:_.., - ~ fet ~~ CG.A- ~· f / ~ ~~, (t;{,_"- 1>- rL t.J:I ~ ~..4...;/~ ' oiR~ \ o\ , ~_,.,__ ~ ~/\_.~ - L, }~ v~ ~ ~~ .,·/~" ~ j~ .......,_ 0-~..Lf-, ~· ¡~-: '~ ¿,__~ <-~ ~~,~ ~... jv-J"-7 ~~~ ;~ /L..~~ /--·t r-~ ~ ¡-tA: "' c4-,_:i '+' ~ ~- ) ~ ~-t-- ~ ~- -~ 56 [512] lf/L MIE§TIR.IE MDD:-D..ET fN lPN 4§§AI~ ID!f fi.A Ml O§§A §Oll..rEM~D§ ~ " ; Il.A\ lPILTO M-4 rEAICAlRAIA(Df3 JV([ ~D'#A [513] 57 L'esperit literari del mestre Mil/et El mestre Mdlet mor na havre fet prafessró d'escrrptor. Em fa l'efecte que li abellra de drrse músic, replegant amb la desrgnocró aparentment modesta, tant com hr ha d'ort 1 d'ofrcr, de creador i de servent, en el cult1u complet de la més espiritual de les arts. En ventat, però, va exceHir per uno extensa produccró literària que es distingeix per múltiples quolrtots pròpres dels grans escriptors ; que, en ell, foren posades sempre ol servei de la música. I la músrca encloïa totes les nobles expansions de la seva ànima. Era absolutament sincera i s'esmerçava de cor en l'espiritualitat del país, en la qual estava fermament arrelada. Els pocs textos en vers que lr conerxem- Jovenívola 1 La Baladí - sargren per o bastir la seva música primerenca. Els escrits lrterorrs més extensos ' srgnificatius van ésser precisament conferèncres ' estudis dacumentadíssims sobre música, o ort reies - pacs- de to polèmrc rebatent els qui intentaven empoHidir l'obro de l'Orfeó Català i de la restauració de la cançó popular que era la seva tosco personal i d'apostolat. I en tots aquests textos, com en el seu extens que almenys coldno posar a l'oeprstolorr bast dels estudiosos - és possible de rastrejar les moterxes qualitats d'artista cristià i català que li rnformoven lo música. ~s un to colpidor de dolcesa. Trobo entre les meves notes lo citació d'uno frase del mestre: «Lo paraula dolça multiplrco els omrcs i calmo els enemrcs.» I lo veig coincidint amb un dels textos fonamentals del devot que mai no devia fugir de lo seva memòno: «Uno resposta blana calmarà lo ira, però lo po rou lo punyent excitaré el furor» (Provcrbrs, XV, I ) . No és en va que els mi llors textos de Millet continguin ací i allò detalls que el posen en paroHel amb els tres grans escriptors cristrons de lo seva època, amb els quals tingué prou contactes: lluminosrtot de Maragall, l'autor del Cant de la Senyera i coHoborodor, amb traduccions ols primers temps de l'Orfeó Català; fervor de Verdaguer, que en aquells anys tenia altres maldecaps, però que havia 58 [51-11 creat els versos que esdevrndrien lo veu de l'(). feó per sempre, 1 ordre de Ruyra, autor talli)! de la lletra d'algun dels nostres cants, Q-. encarnaria amb el mestre Millet, o la darrer de llurs vides, el pur esperit dels ortrstes as. tions de Catalunya. I és que lo plomo del mestre s'hov1o of~rc amb les ensenyances alhora literàries ' musoc:'. de Molà, d'Aguoló i de Pedrell, que recerca.• romàntocoment la paes1a ' el cant papular 'e feien uno font de creacró genuïna, i amb e: homes de la seva generació que hi incorporovr els corrents modernistes, i fins amb els PQite riors renovadors. L'Orfeó, lo música 1 els escron del mestre norxren en aquest ombrent i el ser· vren frns o lo darrera hora, estrènuament, Ofuo•ont-hr amb seny ' crèncio -amb dolcesatotes les valors de lo cultura clàss1ca, mus1CO! literària que duia ben assimrlades: el mestre tr. un constant lector de Dant, el pnmer poeto la cristrondat, com ho fou dels pares de lo l!ll· s ica religiosa, començant en Pales trina ... Gràcies ols contactes perseverants del mi!SIR lo vida literàno de Barcelona passa molta! ' gades per l'Orfeó Català, que s'associa ols o!ll més srgnificatius i transcendents i creo, or l'enyorada «Revista Musical Catolono», ~ equip d'escriptors que hi exposen llurs crit sabre músrco en textos d'innegable quohtot Tinc o la vrsto lo notable conferència de 1\l ser Motheu sobre els escrits de Lluís Mollet p;. blicoda amb mOtiU del X~ aniversari de lo m:r! del mestre, on assenyala subtils detalls de l'& til i lo intenció. Què podria afegir-hr, ¡y¿ O ¿com podria resumir en el poc espai qur• cresta les vàries rntervencions del mestre en vida literària del país? Hi va tenir uno saludo~. influència, per tal com era ben acollit orreUJl' lo seva al to personalitat, i estimat intrinsecoment com un destre escriptor que hi oporlU:: sempre llrçons de poesia viscuda, de modè!' i d'espiritualitat, que fluïen instintrvoment ~ seu pregon sentiment de músic i de complet ri· tisto cristià. OSVALD CARDONA yq ~ /& /zf ~~ ~>/ ;:'<-"<" ~ fi== ~ d/,_1 /...¿ ~- · 4_: e ;1J4 ~ ét -~ ~ . p·~ dL(~~ ~/~t~-~'~ ~ ~ ~ ri~ _.~c "'jk .<'-;? e-~~ e/ MJ,! rv.e : ~ '"'"74-IA. 6eu. C<4«-~¿h~~ ,."'-( ~c;bA- ~ h ~ : ~._f fe- : /J '0 J't:<A ~e$, a;~~ ~ ~~ ~·~ /~'o u.~ ~ Y~ ~~ ~ ~ ~:~'e«_ e~ ~,· ~~ ~· ·~ ft_ /2-vr' ~ / ~ • ~ / !-/d?L ~ t:--<·s...., ¿¿e~~ _.P-<-] e~~ . ;k :k- th ;r:-- ./ 1A ~ ~ ~ tj"« ~ 4~ 0 f~./ ~ · d'~ j df. cu-e< ::7....,. A eh/ A P'4- ~ ~/~ c.._ ~~ · ~reh~~. 7~ ~ ~ -+ tt/fAA«tdt h¡pi-¡ ¡P~,~ 1 ~<>-- ~ ~('~ ¡ ' ~'J(A· ~ ~/~ ~z; t'.4AA..j/€AA~~· .-~ C-o~;l'Ul~ rr.._{J ~~ ' ~ c,~w_,f­ C<J~ ~ d <;.,¡d ..-t....' c.., Lluís Millet 1 l'obra dels Orfeons Sota aquest tema, GUIA MUSICAL havia encarregat un trebali Oriol Martorell. La mort del seu pare, Artur Martorell, el noble i incan!!Clr pedagog, orientador de tantes de vocacions jovenívoles, ho ímped:t nostre amic d'aportar lo seva coJ.Iaboroció. GUIA MUSICAL s'asSCI( al sentiment ciutadà que ha produït lo mort d'Artur Martorell. En substitució de l'article previst, en reproduïm un de Lluís ML dirigit a un dels orfeons. L'ORFEó MONTSERRAT, del Centre Moral Instructiu de Gràcia. Amb motiu del concert donat el 23 de maig de 1911. Hem d'estar contents de l'esperit de progrés que es nota d'un quant temps ençà en molts dels nostres orfeons, progrés que aferma el renaixement coral de la nostra terra. Quan. al principi d'aquest rebrotament causat per l'exemple de l'ORFEó CATALA, temíem per la força expansiva de l'obra la no correspondència d'un valor seriosament tècnic i artistic, símptomes hi havia alarmants que feien néixer aquest temor, ja que, si bé es notava en les novelles entitats corals qualitats noves entre nosaltres, tals com l'estima de la cançó nacional, humil com la dóna el poble, solament harmonitzada; tals com el rebuscament del colorit, tan oblidat en les decadents societats corais d'en Clavé; es notava. no obstant això. 60 ]516[ una manca de base tècnica en l'emiss!o en l'afinació gairebé mal justa: una !alt de gust en el colorit, que feien dubt que aquest element nou de la nosL. cultura estètica donés resultats positllll de progrés general artístic en el pob!• Alguna corporació amb qualitats reUe· vants de cohesió i disciplina. imposades per l'entusiasme artístic 1 patriòtic de respectiu mestre, eren excepcions qt! confirmaven la regla general. Però con hem dit, fa un quant temps que s'inicien qualitats serioses de sol!dificacló que des· perten l'esperança de la conquesta dt caràcter definitiu 1 legítimament artístlt de la institució coral de la nostra pàtria L 'Orfeó Montserrat és una de les enti· tats aHudides. En Cumellas i Ribó té qua litats excenents que es reflecteixen en la massa coral que dirigeix i que l!ndrat més relleu quan alguna corda coral, avu! massa dèbll, guardi més equ1l!brl ao::. les altres. '\ ~ TREMP (517] 61 Nlillet: l_Ja força de la ]_JtiÍS 11 ... q ua n un està conve nç u t té pit p er o tot.>> d'~~tna co1o Quan Lluís Mtllet pronunctò aquestes paraules temo trenta-dos anys. En feta vutl que, arri: Amadeu Vives, havia fundat l'Orfeó Català el qual, de rellogat ol Foment Cotolontsto ol cour Llod6, s'havia traslladat o un local tndependent del carrer Canvis Nous, més tord o uno bella ell! del carrer d'en Dufort i aleshores tenia el domicili o l primer pts de lo cosa Moixó de lo plaço de So• Just. Havia donat o conèixer obres de Grieg, Victòria, Hoendel, Hoydn, Fronck, Berlioz, Schumon• poltfontstes del segle XVI, Lo Consagració del Graal, Lo Missa del Popo Marcel; El Cant de lo Se nyero -- beneïda o Montserrat pel doctor Margades -- i I'Emtgront pertonyten jo ol poble; eren fun. dades les seccions de nois t senyoretes; havia donat un concert omb lo Capella Nocional Russa, gucnyot tres premis ol Concurs Internacional d'Orfeons celebrat o Ntço t acabava d'arribar tnomfol dt Mallorca. Les paraules de Lluís Millet són justes: «quan un està convençut d'uno cosa, té ptt per e :ot» . Lo figuro de Lluís Millet se'ns apareix co:n l'encornoctó de lo insubornable ftdelotot o unc vococtó personal i o uns postulats estètics. ~s l'artista que, lluny de tancar-se o lo seva torre dl vori, es projecto vers els altres i els tnfon l'entusiasme que cova o l'esperit. L'actuació del mestre Millet, tot ol llarg de lo seva vida, és el renovellament continuat d'li" •mpetu 1 d'unes energies jovenívoles. Lo seva tenacitat el portà a fer prevaler, en contra del d~•¡ fomtltor, lo mclinoció que sentia per lo música; o oposar-se ol decodent1sme mus•col •mperont lo seva epoco 1 o mantenir ofernssades discuss1ons -- santa introns1gèncto de lo JOventut! -- per o 11f4l0' sor el seu punt de vista, o no defallir davant Ja deserció del grup tntCiol, sinó o re::omençor amb rere vade fe. Lo fe! Heus oci el gran secret de l'empento del mestre Mtllet. No hi feta res que el g¡E. musical del moment estigués amarat de lo rutina de l'itoltontsme; ell e l convtorio perquè estovo s* d'ell mateix. No hi feia res que, en un dels concerts, uno valuosa compostctó fos fredament reb<Jd; pel públic, poc avesat o aquelles subtileses; ell lo repettrio immedtotoment perquè s'hi anés oco¡tumont. I, lentament, aconsegUia el seu propòsit. Però lo fe no hauria estat res sense el treball abnegat, constant , mdefallible. El seu ideo· l•sme d'orttsto es recolzava fermament sobre uno base de dtSCtplino. << Havem de treballar serY'prl colpejant fortament els obstacles», e cal el sacrifici per o realitzar obres nobles)), d1u en d•vfrsf! ocasions. Per això, per aquesta simbiosi d'idealisme 1 de realisme, pogué portar endavant lo Sl' obro o despit de les dificultats. Lluís Millet sabé aglutinar la JOventut en comun1ó d'1deols. I ho aconseguí per lo seva gent 62 (5181 rosilot, per lo donoc1ó sense mesuro, per lo S1mpllc1tot en e l proced1r. Perquè ell fou sempre jove. Tostemps els joves han vibrat davant lo consecució d'un 1deal quan aquest els era presentat sincerament i sense replecs. I el mestre Millet en don~ l'exemple: lo seva, era uno obro desmteressodo, de joventut somniadora, d'amor 1 de fe. I el jove1t el segui i aneu floriren rebrots. Mantingué constantment lo forço inicial, e llevat que VIvifico, l'esperit de superació. això suposa una ag11ltot, una joventut espintuol peren1e, una vigilància permanent per a no coure en lo rutina En molts aspectes el mestre Mdlet s'o,t;cipò al seu temps - - el cant popular religiós, per exemple--, cercant el ¡ust equtlibn entre els extrems. Lo seva realització lo veia sempre en vies de perfeccionament perquè --són paraules seves - - «:a perfecció és mfinido i qui no va endavant va enrera»; «lo vtdo és conttnuoc1ó, modtficació en noves formes». En a•xò ens dóna, també, uno lliçó d'humilitat per a reconètxer les nostres limitacions. mt El mestre Mdlet pot, ho d'ésser, un parod1gmo per o lo joventut del nostre país. En ell vetem reun•des les quol1tots que asseguren una confir.uïtot de ro:;a i de comunttot o desgrat de totes les traves i contratemps: fe inquebran table en el pro;:>1 destí, treball constant per a realitzar-lo i àmplia obertura d'espent per acomodar-se a uno circum3tòncio tempora l. PERE ARTIS [5191 63 LLUÍS MILLET: DOCTRINARI DE LA FE En el cen tenari de la naixença del mestre Ll u ís Millet podria ésser escnta, i editada, to ta un o mtsceHònia amplíssima entorn dels carismes innombrables de lo seva personalitat, fins o ompli r un gros volum que revelaria o lo postentot nombrosos matisos edificants de lo seva vida i de lo seva obro. Però, ~obretot, del seu pensament. Perquè s• lo música de Lluís Mdlet (lo seva obro musical, de compos•tor i de director; polifònica 1 orfeònica) és més coneguda, no ho és prou l'ideari que conslltuetx l'espent damunt el qual el mestre construí lo seva pròpto expresstó artística, i el missotge que procurà comunicar ols altres (amics, coHoborodors, detxebles, púbhc). Carles Cordó reuní sàviament en uno monografia moprecioble la doctrina est ètica de Torras i Boges. Algú altre (perquè el canonge Cordó ens deixà, jo fo anys, per sempre) podria , més ben dit, hauria de reuni r en un mosaic articulat lo doctri na estèt ica del mestre Lluís Md let. Uno doctrina es tètica que és, a lhora, èt ica i patriòtica. Perqu è per l'insigne fundador 1 director de l' ORFEó CATALÀ, la Bellesa (fos pa ra ula o música), era filla de lo Veri tat i del Bé; és a dir, de lo divino presència en lo ment i en el cor dels homes. Colta, això sí, morogollionament també, ésser dòcil i hum il ol do de Déu, fins o esdevenir- ne reflex transparent, inspi rat i fidel. Només atxí serà possible treballar pel nostre idea l 1 fer-se'n digne sempre més. Hem parlat abans de carismes en les reaccions i manifestacions humanes del mestre Millet. I és que, dtríem, ell mateix, en l'ordre temporal, però fervent, fou un home consmàtic. Un estudt psicològtc oprofundtt de Lluís Millet ens d~ummorio prodtgiosoment en torn d'aquestes guspires naturalment sobrenaturals que a moraven lo seva fe: fe en lo Provtdèncio, fe en l'ort musical d el seu país, fe en el seu terrer i en el seu desplegament espiritualista, di ntre el designt poirolisto confessional del propt bisbe Torres, jo esmentat. I aq ues t a Fe, jo amb majúscu la, transcend ia o doctrina, amb un linsme assaonat i viu, amb una explosió persuadida, que moldava per abrandar e ls lectors, els atents, en lo seva flamo de creient docte i evangèlic, crisma t vigorosament en lo Caritat pau lina; en lo consciència tmperotivo que hov to de fer, de lo seva convicció generosa, oblació ol proïsme. Els esclats, o vol tes tempestuosos, del seu temperament, no controdeten aquesta actitud ni aquesta manera interior. Eren, en Lluís Millet, lo reacció cordial contra lo mjustício, contra l'enveJO. contra lo d1fomoc1Ó, contra lo ment1do. El mestre es revoltava aleshores fms o l'exal tació màXtmo Quan les 01gües tornaven o asserenar-se, semblava, alhora, los 1 pened1t. De lo tempesta passedo "10 en rcmonien sinó un séc en el front, un rictus en el llavi, uno 1ncltnOC1Ó en el cos, amb els braços més ca tguts que aba ns, com el pen ttent que purga els pecats aliens amb resignat holocaust. Quantes vegades, els qui fórem els seus propers om1cs, ho havíem constatat! Nogensmenys, aques t doctrinari de lo fe ho deixa t escrites (d1scursos, articles, cortes, impromptus) uno mun ió de pàgines que, singularment en l'avinentesa del seu cen tena ri, reclamen l'ordenac16 preliminar i l'edició consecutiva. No sols com un homenatge ol Mestre, sinó com una lloçó encaro vàlida per ols deixebles. De1xebles que som tots: els cantaires d'ovuo, els lectors de demà, els contemporanis supervivents. Uno de les tosques commemoratives més ottnades 1 eficients sena, sens dubte, aquesta. Confiem que en restarà, sembrada, lo llavor germinadora, en el curs d'oquestes jornades. OCTAVI SALTOR [521] 65 Mill et: . , e o m po s.1tor En tato personolrtot de srgnificoció polivalent, no és fàcil de tractar un determ rnot aspecte, i evitar que aquesta consideració singular i individualitzada quedi com un estudi fred 1 asèptoc dins l'univers personal ol qual és incorporada. Per tant, l'estudr de Lluís Millet compositor, no pot realitzar-se en abstracte, és o dir, sobre lo seva obro objectivitzado, sinó que haurà de contemplar-se onclosa dontre lo circumstància humana, esp:rituol 1 ambiental del seu autor. La personalitat pol1valent de Llurs Mrllet es projectà en una gran divers1tot de plans que mútuament s'interferiren i s'influenciaren. Així, si no podem deslligar el caràcter popular de les seves melod1es de l'esperit que an1mà les tosques musicològiques que emprengué, igualment haurem de vincular les act1vitots fundacionals de l'Orfeó Català, o les que portà a terme com o director de cors i d'orquestro, 1 tota aquesta sumo de monrfestocions haurem de lligar-les amb el seu amor a Catalunya i la profunda religrositot que l'on1mà. Amb aquests antecedents comprendrem que Mdlet compositor no podia trair els seus ideals espirituals i estètics de:s quals la seva obro en aquest aspecte (d'uno transparència melòdica única) és lo troduccró més pura ol llenguatge dels sons. El sentit melòdrc 1 expressiu de les creacions que ens ho deixat Millet, respon de ple al sentiment de lo terra de què estovo impregnada lo seva personol1tot. 66 15221 Aquest sentrt expressiu, tant el trobem e pàgines instrumentals com la suite Catalanes· ques o Ègloga, com en les portrtures de sigr coral; però és en les compos rcions on impera un règ im essencialment melòdic, on assoleix uno si ngu lorlssimo evidència, ja que o lo fermesa dl lo seva religiositat s'afegeix el seu intuïtiu profund coneixement de lo cançó del país Per descomptat, lo seva obro no presento rr uno escletxa per on s'infiltrin valors estèt'cs aliens ols esmentats. Si afectuosament blasmem l'Amadeu Vives pel seu gou notisme, que ono dentolment incorporà en alguna òpera, ell, M: llet, es mantingué fidel o la ontencró rn•coo d'atorgar un d1buix específrcoment cotolò o seves me'odies. Aquesta intencionalitat es Cir ç·eta 1 condenso en uno obra pura, sense mòo.· la, que al marge de tendències i d'escoles •es pon o l'esperit de la terra i n'és alhora lo sev: més genuino expressió. Tota l'obro de Lluís M llet és un himne, un cant a lo seva terra i és e la vegada un himne relrg oós que té per venic expressiu lo música. Notem que les precedents paraules centener els trets essencials de lo definició estètica del mestre: Déu, Pàtria, Mús1ca. Sr en tota lo sel'll Obro hi són con ti nguts per 1gual, on odqu•rer· xen uno superr or presèncra és compositor portà a terme. MANUEL VALlS L'herènci a El mestre Lluís Mrllet, fundador, director ' Ol"tmo vrvent de l'ORFEó CAT ALÀ, institut quelcom més que uno mosso coral meravellosa: va promoure r fer possrble que el seu exemple fos rmrtot arreu de Catalunya per uno plèiade de mestres r cantors, i que naixessin uno collo d'ORFEONS emmrrollots en el benemèrit ORFEó CATALA, pare de tots ells, r que, en comunió d'rdeols, rmítessrn el seu apostolat i lo seva obro Aquest fet transcendental de l'ennobliment artístic de lo «mosso» té per sòcol un lligam de s~ntiments, uno mateixa rdeolrtot 1 unes corocter,strqves d'agermanament ben definides. El ben conto~ --que és lo mrllor expressió de l'ònrmo, tantost trista, tantost alegre- - produeix un gorg •nefoble '• encaro, un gaudi espiritual ben profí tós. del mestre Millet Refusada dels llovrs lo cançó barroera 1 vulgar per posar-hi les melodies de lo terra rmpregno des de tot allò consubstancial nostre, contant les obres dels immortals mestres, els ORFEONS han contribuït en port importantíssima ol renorxe"Tlent :-nusicol del nostre país. A més o més de refinar els sentiments i elevar el nivell cultural de tots, llur tosco ho estat de gran valor so:iol en ajuntar legrons de cantaires en uno labor de fe 1 d'esperanço en què uns i altres s' ha n oiudot r complementat de caro o afavorir i possibilitar el cant coHectiu, el qual, per domunt de realitats ' entrebancs, no hem de parar fins o elevar-lo a l'infinit. Aquesta és, pensem-hi, l'herèncro que ens llegà el mestre Lluís Millet. Siguem-lr frdelment drgnes! ADOLF CABANÉ 1523] 67 El n1estre Millet 1 els «Goigs» Qualsevol que s'aturi o sospesar l'obro musrcol del mestre Lluís Mdlet s'adonarà de segu' de lo importància i el volum que té lo port dedicada o lo música relig roso. I encaro més o lo mÚ1rc dedicada o ser contada pel poble fidel. El mestre M illef, que aspirava o lo cristianització del pobl, estovo convençut de les enormes passibilitats que tenia el cant popular religiós per assolir-ho. malgrat preveure les dificultats que trobaria, s'hi llançà decidit, perquè sempre demostrà te111r 1 luntot i vocació de lluito. Res no té d'estrany, doncs, que volent ren~vor i posar ol dro, avançant-se ol seu temps, t cant rehgrós, veiés el gran valor que tenren els go'gs per o lo seva tosco, i els dedicà especial prele. rèncio. En l'mventori d'obres musicals que el 1951 confeccionà el seu fill, l'actual director é: l'Orfeó Català, el mestre Lluís Ma Millet, veiem que hi consten uno vtnteno de goigs dedicat diverses advocacions. Hi ho entre ells els Goigs a la Mare de Déu de la Mercè, o lo del Carme, o Immaculada Concepció, o lo More de Déu de Mo:-~tserrot com o Patrona i Consellera dels Pomtl de Joventut, ol Sant Crist d'Igualada, o Sant Pere apòstol, del seu Masnou natal, o Sant Vicer> o Sant Roman Nonat, de Va llfogona, o Sant Josep, o Sant Cristòfol de lo Mosio Comos de Lima de l Vallès, o Sant Joan Baptista de Lo Salle, o Santa Eulà lia, o Santa Roso, o lo Santíssima Tr· nitot, per acabar amb els que formen port de lo 2."' sèrie de ls Cants espi ri tuals per a ús del pobli i que escrits durant els anys tristos de lo nostra guerra civi l, no veieren lo llum fins l'any 1946 i 1~ respectivament. Em refereixo ols Goigs en lloar d e Sant Felip Neri i ols de Santa Teresa de l'lnfo~ Jesús, ambdós omb lletra del P. Garcia Estrogués, de l'Oratori. D'entre tants Goigs n'hi ho que, naturalment, han ossolrt més popularitat que altres, demostro clarament les edicions fetes de coda un d'ells. Dels Goigs a lo Mare de Déu de la Mero sens dubte els més coneguts de tots, l'edrtor Torrell de Reus, en el foscrcle l es Nostres devocio· que lr dedrcà l'any 1960, jo en comptava vint-i-quatre edicions diferents. Col suposar que dur aquests anys se n'han fet d'altres. Dels de Sant Ramon de Vallfogona, l'any 1965, n'hi hovio edicions. Dels de Sant Joan Baptista de Lo Salle, que, ben mirat, són més un himne que no pas gorgs, perquè els versos no tenen lo mètrica tradicional, n'hr ho moltes edicions, complets o fre, mentots. Foren estrenats o començament de segle o Cossà de lo Selva, precisament per l'Ori Català, r són contats actualment en lo majoria dels coHegis Lossollions de lo nostra terra; darrer ment foren declarats himne oficial dels Congressos que celebro anua lmen t lo Federació d'ant a lumnes LossoHions de Catalunya. Segueixen segu rament en popularitat els del Sant Crist d'Igualo" estrenats l'any 1929 per lo Capella de Sant Felip Neri, que com és sabut dirigia e l mateix Mil Aquests darrers anys se n'han fet d rverses edicions, per cert mognífrcoment presentades, jo qu, Igualada hi ho un grup de gogistes que estimo i volara llurs devocrons. Dels Goigs o lo lmmoculodo Concepció de Moria, també se'n co,eixen diverses edic Crec que lo més antiga és lo publicada l'any 1912 per lo Lligo Esprrrtuol de lo More de Déu Montserrat, entitat capdavantera en lo difusió dels goigs. Lo lletra és d'en Josep Mos i Cosarl'llt autor també d'altres goigs i d'un Hrmne en llaor de Sant Bonaventura, que, musrcot també pel Mi llet, fou publicat en formo de goigs per l'arquitecte Bonaventura Bossegodo. I per acabar, em semblo bé de reproduir un paràgraf de lo conferèncro que Lluís Millet Ó' enrotllà l'any 1912 en el lli Congrés Nocional de Música Sagrada sota el títol El Cant popular " ligíós, r que demostro l'estimo i el respecte que se ntio pels goigs: «No totes les tonades de !l' tenen el mateix caràcter: n'hi ho de fesomia ben gregoriana; d'altres, més emparentats omb cançó, solten alegrement com un ballet, i fins n'h i ho que els cantors hi assagen uno hormonrt1 ció que, malgrat so innocent rusticitat, no deixo d'ésser d'un candor ben expressiu de lo senzill~ del poble.tt Divulguem els goigs i contem-los en totes les festivitats assenyalades, jo que no solam: no tenen res d'anacrònic, sinó que entren de ple en les noves orientacions sobre música Com ho drt darrerament el poeto i musicòleg mossèn Camil Geis: «Els Goigs, són el model del popular relrgiÓS.» LLUIS BONET PUNSODA Secretori dels «Amics dels Gor: 68 1524] G O I G S A LLAOR DE L'APÒSTOL SANT PERE PATRÓ DE LA VILA D'EL MASNOU ~ de I'Aposcolat, de I'E.s¡lala ban Pastor: a.J.rueur ant Pue, ad•oeat de la nootn pObladó. Vostra pà.tria ¡Jorlosa fou Bctsaid~. F~jeu poble hebreu. vida treballosa Per no ha\·cr de Vós eDK3JJy, i amb amor toLS practiquem d Sen)'W us ,.,. esccllir pe.r tenlr-\'01 de company culte, sant Patró; dc D6J St'!lt ~timat, ma fareu d'intel'tt$$0r. a l'hort do Gec..,manl, havent ja presenciat 6ns Ics ¡IOrics del Tllbor. Sl¡ueu .. al costat de sant Andreu, en pescar amb el filot en petit.a. embarcació. Sl¡ueu Confessant la ,.011r.. fc O Jmis, fill de ~ ,-¡U, .vo. Ics claus del e<l -d•¡uta les mans $C111pte teniu, ,er fet vo~tra \"Oluntot com el m.~ suprem censor•. Sl¡ueu ... Enmla elet cnajor crebaU, vostre. Mestre: pn:st nca~reu: mes desprts cie cantar el aall, WJa culpa •""' borrtrou: i els ulls \·ostres !un plorat essent dos rius de dolor! Sl~. Aqul tots us •enercm amb profunda ·dcvodó Tt"x.t aodc: rcvlnt \'Oitn: pu.l,J; Sl~~t~<u... Nostra vil" amb aran anhel us \'enera per Patró i amb els ulls alçats al cel us deman~ protecció: pel Munou de cots a=t \·etileu en cacb oc::ujó: squeu . J>r(_, de l'~pOStolat, da I'Ea&lala ban Pastor: sJ-ruaa, aant Peft, advocat de la notlnl pObladó. Mthk•: Ucft Millct t Ji, y , Tu es Petrus. $. Et •uper hane petnm oedifieabo Ecdesiam mcnm. OREMUS Deus, qui beato Polro ApOSiolo tuo, oallatis elavibus .....,; c:adescu, Ufi'Ondi IIQuc soh'elldi pootilicíum tntdidisli: conc:ede ut. lntcrccssionis eius au.úUo, a pca:atorwn nostrorum ncdbus Ube.rcmur: Qui vivis et .....,.. in ....,.,..¡• ..ceutorum .• R. Amen. Oip6t1t lc¡•l I 14lr7 • 1S\iol TorreU dc lc.ut, cditoJ", Barccloea (M11 7ttatCt dc.thOI Cth •An~l:t dth Co!¡P (525] 69 El mestre Mille1 l la re,ris1a musical catalana Ens deoa, no fa gaore, un dostongot conferenciant: «Impressiona el mestre Mi llet per l'actualotat que sempre té, en tots conceptes.» Exacta apreciacoó. I sens dubte, una abundosa font de lo perenne actualitat de l'onsigne mestre, del gran guiador i educador de multituds, l'ofereixen les pàgines admirables de la malauradament interrompuda «Revisto Musical Catalana», que o lo vegada era e l Butlletí mensual de l'Orfeó Català, portaveu del moviment musical de Catalunya i ressò del d'a ltres importants països. El mes de gener de l'any 1904 va aparèixer a lo llum el primer volum de la que havia d'esdevenir ben ovoot uno de les publicacoons més serioses, competents o prestigooses, dontre de lo seva especialotot. Fou el mestre Millet quo obna el Pòrtic de lo nova Revista o sota el títol cc Per què?>>, justificava el seu adveniment, tot assenyalant-li els princopals objectius que havia de seguir. Deia: «Quina raó d'existència tenen aquestes pàgines? Per què sortirà nostra Revisto' Perquè el desenrotllament és vida, i com que l'Orfeó la té vigoroso, gràcees a Déu, necessita nous mitjons d'expandoment, manera de desenrotllar amplament aquesta vida engendrada amb l'amor i el sentiment de la música i amb l'amor i el sentiment de les coses de lo terra, que són coses nostres fins arran de l'ànoma. Cantant havem fins ara expondot jooasoment aquest amar 1 aquest sentement i cantant sempre l'havem de conservar i enco:r.anar a tots els predisposats.>> Els escrits del mestre Mi llet són, evidentment, un aspecte importantíssim de la seva extraordinària personalitat humana i espiritual, i amb ells exercí, també, el seu altíssim magisteri i noble apostolat a favor de la dignitat i de la bellesa de la música en tats els seus aspectes i en tots els llocs. Lo música de la terra, el cant caral i la música relog•osa, JO és sabut que foren uns dels princopals temes que va tractar 70 [5261 amb un fervor o amb una clanvodència onsupe. rabies. Una bona par t dels escrits del mestrt Millet a lo ccRevista Musical Catalana>• o d'oltres publicacions, fins l'any 1917, foren aplegats pel mestre Joan Llongueres en el magnífic vo. lum ¡¡Pel nostre ideal>>, amb mato u del XXV 0:1iversari de l'Orfeó Català i en homenatge al seu insigne fu ndador i director. De llavors ençò, els seus treballs podrien com pi lar -se en un altri voluminós llibre, junt amb el seu epistolari, qu1 és esperat amb veritable deler. La {<Revista Musical Catalana>> deixà de pu. blicar-se el mes de juny de l'any 1936. Pero, d seu valuós contingut, autoritzat amb les formes ultra el mestre Mill et, d'eminents persana.· tats musicals de Catalunya i de fora d'ella constitueix sens dubte una excepcional obra dt consulta, que pot ésser d'actualotat vovo encera en els nostres temps, en què tan transcendertalme:1t s'endinsen els ceres renovadors er li camp de la músoco. M. PIGUILLEM __....., REVISTA M UJ'ICA.L CATALANA , , r JJUfUtrJ Df :J.'·o•ud t'AT..!!!. L'obra del mestre Lluís Millet en el camp religiós de la mÚsica Un home de lo profunda rel1g10S1tot del mestre M1llet no podia sostreure de lo seva actuació el tema relig1ós. Amb tot, encaro que sembl1 paradoxal, el mestre Mdlet, en estructurar lo seva gran obro social i mus1col que és l'Orfeó Català, va voler que aquesta entitat de co~re radicalment popular i cultural no est1gués lhgodo o cop finalitat expressament rehg1oso. L'Orfeó, ol seu entendre, cult1vono lo cultura popular i pàtna del cant 1 de la mÚSICa, promouria el gust musical entre el poble i en difondria les essències més populars. I, encaro que sembli paradoxal, l'Orfeó Català, tot 1 aquests pri ncipis que ovu1 d~ríem clarament laiCS, ha fet obra religiosa o l cos tat de la múltiple obra musical que durant aquests 75 anys d'existència ha produït en ma lts i interessants aspectes de la música. No solament això, sinó que el mestre sa bé aportar personalment el seu esforç, com a director, com a compos1tor 1 com o conferenciant i escnptor, en pro de la promoció i renovació de lo música rehg1oso en el sentit d'uno major compenetraciÓ de lo música amb lo litúrgia. Fou amb motiu del Motu prop rio de Sant Pius X ( 1903) que el mestre Mi llet posà en moviment tota lo seva copac1tat personal 1 de d¡rector de l'agrupació coral més 1mportont de Catalunya, l'Orfeó Català, o favor de lo restauraciÓ de l'espent l1túrg1C i de lo dign1 tot del cant o l'església. Lo seva pnmero ideo fou lo revaloraciÓ dels antiCs estils: el gregonà, la polifan1o clàss1co. Ell mote1x, juntament amb altres personal1tats de l'Orfeó Català, com el mestre Francesc Pujol, van abm les portes de lo valuosa REVISTA MUSICAL CATALANA ols estudis del cant gregonà. Les cròn1ques dels congressos mternocionals (ell mote1x ass1stí ol de Strosbaurg) o començaments de segle, els articles dels especiol1stes Maur Sablayroles i Gregori Sunyol, per c.itar només els més sobresortints, són una prova d'a1xò. Lo REVISTA MUSICAL CATALANA obrí les seves pàgines o la divulgació 1 estudi del cant gregorià, i especialment a la defenso de ls mètodes rítmics de l'escolo solesmense de Dom Mocquereau. Tot i això, no sé si lo penetració de lo pràctica del cant gregonà reformat vo ser molt fonda entre els elements cantors de l'Orfeó. Sembla que tota 72 1528] lo importància recaigué sobre els estud1s i les publicacions d'ort1cles. El mestre Mdlet, iguol. ment com altres mús1cs educats en els Conser. valoris, d1ficdment pod1o entendre, en lo pròc. tico, les teories rítmiques de Solesmes, de. fensodes ardentment en lo nostra terra pel mon. jo de Montserrat 1 gran om1c del mestre Mlllet, el pare Gregori Sunyol. El mestre Mdlet tnò amb 1nclinoció molt natural, el cult1u dc .e polifonia. Els programes dels concerts de l'Or. feó s'omphren ben aviat de peces d'aquest g~. nere musical, entre les quals obtmgueren un() gran celebritat el ccCredo» de lo m1ssa del Popo Marcel, de Palestnno, el «Coligoverunt» de Vic. tòria, i altres. No content d'o1xò, el mestre Millet va invitar lli urement els cantors del seu Orfeó o formar lo Capella mus ical de Sant Fel1p Neri de Borcelono, que sense descuidar el cent gregori à, es dedicà preferentment ol serve1 de lo música polifònica clàssica en les celebraCIO!' litúrgiques d'aquella església. L'àn1ma del mestre vibrava mosso fortament o l'1mpuls de Déu perquè s'aturés aquí. En um6 amb al tres mÚSICS com el mestre Francesc P~­ jol, Vicenç Moria de Gibert, els vells mestres Felip Pedrell i Antoni Nicolau, i sobretot en unió amb Mn. Lluís Romeu 1 els monjo~ de Montserrat Gregori Sunyol 1 Anselm Ferrer, es posà o lo reflexió dels problemes que portava er. si lo restauració litúrgica del cont sagrat, promoguda per Sant Piuo; X, i que aleshores d1IÍ· cilment es pod1o preveure que desembocor•e: ol punt pastoral on oro s'ho ornbot. En les con· ferències, articles i sobretot en les composicions el mestre manifestà ben clarament lo seva ten· dèncio i ideal: cant papular essencialment lilgot o lo cançó papular coto lona trad1C1anol. Lo se•• coHecció Ca nts espirituals per a ús del poble (editats en dos volums, primerament o clo Hormigo de Oro» de Barcelona, any 1912, 1 després per l'Orfeó Català, l'any 195 1) és l'ex· ponent més clor d'aquesta afi rmació; n'és un exemple palpable el pertanyent o la primera sèrie de «Cants espiritua ls», 1 un dels més d1 vulgots del mestre, cc Pe r vostra passió sagro dot, per a comentar musicalment lo pràctica del y¡, Crucis. El mestre M1llet pod1a donar una expres· SIÓ que es fonamentés en l'expressió natural dt1 llenguatge català, amb la seva accentuació i e' es 1- r- ~~. o, !o r- lO lO re !U 1: seu ritme natural. ~s per això que s'identif•cà ben aviat amb les moneres de veure de Mn. Lluís Romeu, que juntament amb ell, encetà lo faceta de lo novo cançó popular catalana en el seu temps. Ells dos, M1llet i Romeu són els capdavanters d'aquesta conc;ó popular fortament entroncada en lo cançó popular catalana trad•c•onal, • que aro ho obtingut categoria de litúrgica quan per les seves qualitats respiro i expresso l'espent de les celebroc•ons culturals crist•ones. Els textos de què d1sposoven els dos mestres no hov1en arnbot encaro o l'express•ó litúrgica que ovu• dia desitgem. Però les seves melodies i l'expressió d1recto 1 ben enCOIXada amb el text ens permeten d'1mogmor-nos quina no serio l'obro mus1col d'un Romeu o d'un Lluís Millet en els nostres temps 1 amb qum entus•osme no es llonçanen o promoure l'esperit l•tÚrgic del VoIICÒ li amb tots els mitjons disponibles. Per acabar, no puc de1xor d'esmentar lo ded•cació que el mestre Lluís Mi llet tingué també o les oltes expressions de lo música relig•oso que hi ho en les grans porti tu res: les oudic10ns de lo Passió segons sant Mateu, de Joan Sebastià Bach, lo «Missa Solemnis» de Beethoven, i encaro d'altres, van portar l'Orfeó Català, tant o caso nostra com o l'estranger o un esforç i o uno superac1ó que tothom va saber valorar. El Mestre Lluís Millet n'estovo content, per l'•mpocte cultural 1 sobretot religiós que varen cousor. En recordar les gestes dels grans homes que ens han precedit, no podem menys de valorar lo seva ob:o, no solament en el que va ser en ella mateixa, srnó sobretot en l'aportació i s•gn•ficoció que té pe!s valors culturals que oro estan o lo nostra disposiCIÓ 1 que JO ens hem trobat fets: Orteó Català • crccc.ó de tants i tants Orfeons, propogoc•ó del cant popular català trod•cionol, d1vulgoc•ó de lo mús1co culta, aportació en lo creaCIÓ d'un cant popular del temps. Lo donació del Mestre Lluís Millet ols a ltres semblava que no tenia límits. Va fer obro social, que en el camp relig1ós de lo música va prel udiar el desplegament de participació popula r de l'actuali tat. GREGOR I ESTRADA a o I v EL MESTRE MILLET I ELS SEUS "CANTS ESPIRITUALS ff el d tr g~ ~ Només un home com el mestre Mdlet que, amb uno res1gnocíó cnst1oníssimo, amb uno o!egno fronciscono 1 sempre de caro ol cel blau, :;'enfrontava amb els doltoba1xas 1 les injus .íc.cs, era capaç de fer música que s'abelli rien d'mte;pretor els àngels ¿e Fra Angèlic. Tots cone1xem e:s escnts i les conferènc1es del Mestre 74 [ 530) on reverbero lo sono filosofia pròp1o d'un pe· triarca de l'Antic Testament. Fcrmíss1m de ca· 'òc:er, esgrimia uno d1alèctico 1ncontrovertoble defensant les seves tesis 1 ¡ugont sempre nt: malgrat fos en atac o un Eugen1 d'Ors o o U" Manuel de Montoliu. Estud1ós, aSSimilador i~~'­ tèrpret ongmolíssim, en conjunt 1 en espcnl, dl 1\ lo mústco coral, moldava per infondre ols seus cantaires lo flamo que gairebé el consumia fins 0 Jo gen1olitot oferta en holocaust. Aleshores, braços, cos 1 testo i veu, tot en ell era gegantí, ornbovo ol crit, encaro que 1nofensiu, més o menys gru1xut, s1 convenia. De vegades, dirigint l'assaig de lo cançó més deltcodo 1 tendra, occia el p1onissim amb un exabrupte com un tro, perquè l'acord o lo dicció no eren exactes com ell els hov1o imogmots i els hov1o sentits i els havia explteots amb uno poc1èncio de «ou, tornemhi», que la seva oï da estovo avesada a assolir les regtons més pures 1 o fer-hi enlairar els seus orfeontstes bandejant tota molècula d'tmperfecctó. Ah, però, que aquell home del crit i del llamp i del rompiment de batutes damunt l'harmòniUm, era motxó d'entendriment quan el coral es resolta sense fallo o quan, després d'una sesstó tempestuosa, amoixava el cantaire heroi del seu enuig. Moixó d'entendriment. Vet ací lo frase justo. Net de cos i d'ànima, ol fons del fons era un altar o t'ora del qual ell mateix oficiava amb augusta majestat creadora de bellesa. Beutat en lo fomilto, en l'Orfeó, en l'escolonto, en la converso, en les solfes, en lo ltteratura, en l'epistolari, en els pensaments. Roent o celeste, sempre pur. Bentgne o arborat, sempre stncer. Contemplant el mor o de caro ols tarongers, sempre amb lo dignitat del viure. Només un Mestre amb aquestes cond1cions padio escnure els Cants espirituals per a ús del poble. ~ats sabem lo tmmenso cultura musical Que posseïa i com, llegmt 1 1nterpretont ol piano o prtmero vista, fou dels ún1cs. No obl1déssim lo gènesi de lo fundació de l'Orfeó Català, que, ben garbellada, segueix illuminant 1 glorificarà per sempre ta plèiade de mestres que s'emocionen d'anomenar-se els seus ftlls. El mateix que 1ntui, i jo han passat d'això més de seixanta anys, la manera d'interpretar -acaronantles - les més belles compostcions corals de tots els temps, es dolgué de la gairebé nullo eficàcia del reperton de cant popular relig tós a les nostres esglésies. Els fidels contaven al temple, seguint uno trodtctó de molts anys enllà. Lo decadència, però, havia estat vertical, fins o orribor ol grotesc o, quan no, o lo carrincloneria. A lo major port de les parròquies, no hi moncovo el grapat d'homes de bono fe -sempre n'ht ha hagut, gròctes a Déu-, que senzilloment, tol com escau, repetia el que havia après, Que no era stnó melodia vulgar sobre una lletra esfereïdora de butdor, teològicament i piadosament. Com molt bé fo notar l'admirable musi- cògraf mossèn Francesc Baldelló, «les cançons eren en llengua castellano 1 algunes no podien amagar llur origen mongívol i tenten llur bressol en collegis 1 pensionatst>. En la desfeta, encaro i només els Goigs servaven un perfum delicodíssim de violetes boscanes o ctreres de postor. Bé és cert que els misstaners de sant Antoni Maria Claret, abans i després de llurs prèdiques, feien interpretar ols fidels, en llengua vernacla, mitja dotzena de cants (Vine o penitència, home dE:scuidat; Oh, Moria, Mare mia, salvadora del mortal. .. ) força acceptables, 1 que mossèn Cinto, per encàrrec del doctor Sordà 1 Solvony, després, escrivia els seus Càntics, que posats en solfa per l'organista 1 composttor Candi i Cosanovas 1 editats en fulls volanders, meresqueren que el poble se'ls fes seus. Però el Sant Pare Pius X publteà el seu «Motu Proprio>>, 1 el mestre Millet, vident 1 precursor en lo polifonia i en la música religtoso moderna, cnsttà fins o lo medulio, infant 1 home cent per cent -lo seva ingenuïtat seguia incòlume a través de les orestes del sedàs dels dolors i les inquietuds-, concep lo idea de borrejar els dos e lements gregorià i popular, i el Pare Lluís Mono de Valls de l'Oratori, li dóna l'empento escrivint expres~ sement una sèrie d'himnes, lloances, pregàries, cançons de Nodal, de Quaresma, de Pasqua. El mestre Mtllet ho va musicant i apareixen en fulls solts, com les d'En Candi i Cosonovos. El 1915, l'Oratori Parva de Sant Feltp Neri les aplego en un volum. N'ht ho vint-1-uno i porten el peu d'impremto de la « Hormigo de Oro». Quants anys no han passat des d'aleshores? El mateix mestre hovto escrit· «El cant humtl del poble és, com si diguésstm, lo germana petito d'aquella augusta melodia gregonana que, sense moure's del temple, s'ho abeurat solament en les aigües pures de lo Divinitat!» Com és bella i justa lo definició! Perquè net de cos i d'ànima, el mestre Millet de sempre ho cregué així, i féu dels seus cants els cants del poble, i el poble, més que fer-los seus, es penso que de sempre han estat seus. Aquells Via Crucis (Per vostra Passió sagrada, adorable Redemptor); lloances al Santíssim Sagrament (Beneïda i alobado sia l'Hòstia Consagrada}¡ Els Novíssims (Mort, Judici, Infern i Glòria), 1 Al cel blau (Oh, cel blau, cel estrellat), ¿qui faria creure que no foren dictats jo fo anys 1 panys per un ermità que feia penitència en uno covo i que de tant en tant pujava ols ctms per trobar-se més o prop de Déu? MIQUEL SAPERAS (De «El meu lltbre de l'Orfeó Català».) [531 I 75 " -j'-·U ... ?6 (5321 [535J 7') ÍNDEX D,IL'LUSTRACIONS Pàg. 36. El mestre Lluís .!\lillet, al despatx de casa se;:va. Endreça autògrafa de F~lix .:\lillet. ll 37. ll 40. D 44. » 46. Original d' El Cant de la S enyera , de Joan ~!aragall, qu<.: inicia d uLíibre d'Orn de l'Orfeó Català. Partitur:1 autògrafa d'E l Cant de la Senyera. Apunts de Joaquim Renart, al concert-repàs de l'Orf<:6 Català. lU:r. D 48. El mestre .Millet a la seva cambra de treball. J) ;)0. )) 5:2. Pàgina mauuscrita de l'article Clavé, publi cat a Rc\'ista Musical Catalan:t. Dibuix dc Ramon Casas . )) 54. Apunts de Joaquim Renart. 15 març 1931. )) ;);) . i\ut0gr.d dc F. Cambó. )) 56. Caricatura de Cornet pu blicada l'any 1900. )) ;)7. •I 59. )) 61. Caricatura de Junceda, any 1927. Començament manuscrit del mestre .!\lillet, en la polèmica dt· Xrmus. Els orft:ons de Catalunya l'any 1930. .\ult>graf d' El Cant de la Smyera, al Llibn• d'Or d<· l'Orfeb Ca1 Reproducció d'un dels Goig::; musicats per Lluí<> ~lillet. ll )) )) 67. 69. 71. I) ï:3 . )) 74. )) 76. )) )) )) 77. 7H. 7D. L'Esquella dc I" Tomb Lluís .!\lillet i Antoni Kico!au. El mestre ).lillet en el seu llit de mort. Apunt dc J. Renart. S-XI [.tl Reproducció d'un guadre oçert al mestre l\Iillct amb di\·crscs carit'a· tures publicades. Dibuix d'Antoni U trillo. Carta manuscrita del bisbe Torras i Bages. Novembre de 1()19. Caricatura del mestre M illet per Lleixà a començaments dc sqle. Dedicatòria autògrafa de Frederic Roda i Ventura. Fotos .\rxiu Orfeó Català i Lluís 11. Millet. 80 [536] a I BlBLIOCRAF'IA DE LLUÍS MILLE:T Ho estat relativament fàcil d'establir lo bibliografia de l'obro mus1col del mestre Millet, bé que lo dotació dels origrnols presenti alguns problemes, motiu pel qual considerem oportú deixar aquest aspecte concret en espero de més amplis treballs de compulsació. L'obra literària, en conv1, o causa de lo seva dispersió, en gran part, en diaris i programes, ha estat més difícil d'obtenrr. Volem indicar amb això que no considerem completo lo b1bliogrofio que en donem. Han estat presos com o base els articles publicats o la Rev1sto Musical Cotolono, i ol volum Pel Nostre Ideal. Resto, encara, lo compovació meticulosa dels escrits publicats en diversos perròd1cs 1 revistes. OBHES ~~IUSICALS ical LI CORALS NO RELIGIOSES EL CANT DE LA SENYERA. --Cor mixt. Himne de l'Orfeó Català. Poesia de Joan Maragall. Reducció de piano pel mestre Joan Solvat. Publicat pe• lo «Unió Musico I Espanyola». Madrid. ELS FADRINETS DE SANT BOl. -- Cançó popular catalana harmonitzada per o cor d'homes. ReducciÓ per o piano pel mestre Joan Salvo t. Publicada per « lberio Musical» (Plantada, AleQret i Ros), Canuda, 45. Barcelona. EL PASTORET. -- ld. que l'anterior. EL CANT DELS OCELLS. -- Cançó popular catalana hormon~rzodo per o soprano solista i cor d'homes. Reducc1ó per o piano pel mestre Joan Solvat. Publ1codo per <<Iber io Musical». LA DAMA D'ARAGó. -- Cançó popular cotalona hormon1tzada per o cor mrxt. Publicada en lo conferència del Mestre: «De la cançó popular catalana». EL COMTE ARNAU. -- ld. que l'anterior. JOVENIVOLA. -- Cor d'homes. Poesia pròpia. Publicada per «Musicografia Wagner», Pere IV, 263, i Glòries, 233. Barcelona. CAP AL TARD. --Cor d'homes. Poesia pròpia. CORAL. -- A boca closa. Cor d'homes. LA NOSTRA BANDERA. -- Cor o l'uníson. Poesia de Joan Maragall. HIMNE DELS NOIS. -- Cor de nois amb ocomponyoment d'orgue o piano. Poesia de Francesc Motheu. Publ1cot per lo «Unió Musical Espanyola~. Modr.d. Barcelona. HIMNE DE L'ESCOLA DE SANT JORDI. -- Cor de nois omb acompanyament de piano. Poesia de Joaquim Ruyra. CANÇó DE PASQUA FLORIDA. -- Cor de nois amb acompanyament de piano. Obro pòstu_ ma. Poesia deM. Valls Martí. EL NOSTRE CANT. -- Himne de l'Escolania de Sant Felip Neri, de Barcelona. Cor de nois amb acompanyament. Poesia del P. Jaume Garcia Estrogués, C. O. NOMBRE DE SUMAR. ELS MESOS. -- Melodies escolars publicades en el ((Cançoner Escolar Català» de F. Flos Colcat. Tip. «L'Avenç». Barcelona. ELS SEGADORS.-- Cançó popular catolono harmonitzada per o cor m1xt. Publicat per «Música iHustrodo», Aragó, 313. Barcelona. MÚSICA RELIGIOSA CANTS ESPIRITUALS PER A úS DEL POBLE ( 1.3 sèrie). -- Poesres del P. Lluís M ... de Volis, C. O. 1, Himne o Sant Felip Neri. 2, Jesuset. 3, Vio Crucis. 4, A Jesús Ressuscitat. 5, Jesús ols cristians. 6, Pr"gÒrio o Jesús. 7, Aconsolem Jesús. 8, Lloances ol Santíssim Sagrament. 9, Estació ol Santíssim. 1O, Pregària o Mori o. 1 1, Les fineses de Moria. 12, A lo Verge dels Dolors. 13, A Moria. 14, Els Novíssims. 15, Món, dimoni i corn. 16, Lo resignació. 17 , Espanyo suplicant. 18, La pregària del jovent. 19, Al cel blau. 20, Som germans. 21, Glòria o Déu. Publicats a Barcelona per «L'Oratori Porvo de Sant Felip Neri», en 1912-1915. Llibreria «La Hormigo de Oro». Barcelona. [537] 81 CANTS ESPIRITUALS PER A OS DEL POBLE (2." sèrie). -- Poesies del P. Jaume Garcia Estrogués, C. O. 1, Goigs o lloar de Sant Felip Neri. 2, Crist venç. 2, A Moria, Verge Potent. 4, Salm de Penediment. 5, A lo More de Déu de lo Divmo Providència. 6, A Mono, Verge Clement. 7, A Jesús Amor. 8, Lloat sigui Déu (càntic ontiblosfem). 9, A Santa Teresa de l'Infant Jesús. 1O, More de Déu del Roser. 11 , Goigs o llaor de Santal Teresa de l'Infant Jesús. 12, A Moria, Verge fidel. 13, Lo túnica. 14, Pregària o lo More de Déu del Carme. 15, Bon Jesús Eucaristia. De recent publicació en edició d'homenatge amb mot iu del LX aniversari de l'Orfeó Català. Impremto Seix i Barral. Barcelona. GLORIA LAUS. -- Motet o tres veus mixtes i fogot, per o l D1umenge de Roms. Publicat per lo Caso Joan Ayné (Fernondo VIl, 53. Barcelona). SALVE REG INA. -- Cor uníson i orgue. Publicat per lo Revisto de Música religiosa «Lo Peti te Moitrise», Place St. Sulpice, 6. París. Maig 191 3 (núm. 15) . SALVE «REGINA CATALONIAE». -- A tres veus mixtes alternades amb lo melodia gregoriana. CANTICUM AMORIS. -- Motet pels Seminaristes, cor de nois o tres veus, alternant amb cor unisonc: d'homes. Publicat per lo Revisto «Lo Pettte Moitrise». París. Gener 1925 (n.0 140). O SALUTARIS. --A uno veu i acompanyament d'orgue o harmònium. TANTUM ERGO. -- A dos veus amb acompanyament d'orgue. Publicat per lo «Colección de Música Religiosa». Ferrer & Climent e Hijas, Son Poblo, 20. Barcelona. TRES <<DW VOS SALVE». -- Melodies sense acompanyament. PARE NOSTRE. -- A uno veu 1 orgue. STELLA MAR IS. -- Per o tres veus blanques, cor o l'uníson 1 orgue, o per o tres veus blanques, tenor sol1sto i cor d'homes. Poesia ori. gi noi. PASS IO SECUNDUM JOANNEM, de Victòria. -Transcripció per o tres veus d'home. GLÒRIA. -- Per o uno M1sso o tres veus mixtes. Apunts. KYRIE Y BENEDICTUS.--(Apunts.) Veus mixtes. 82 [538) PUER NATUS. ADESTE FIDELES. -- Melod1es gregorianes hormon1tzodes per o uno veu 1 acompanyament d'orgue 1 harmònium. GOIGS DE NOSTRA SENYORA DE LA MER. CÈ. - Uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de Mn. Joc1nt Verdogue:. Publicats per l'autor 1 gravats per A. BoileoJ Edició de lo melod ia solo pel «Centre de Ntro. Sra. de lo Mercè» . 1925. GOIGS DE SANT RAMON NONAT. -- Uniscn amb acompanyament d'orgue o hormònill'!l Poesia de Mn. Ramon Corbella, pvre., Ce. nonge de Vic. Expressament per cantor-se e lo Capella de Como de Llop, parròquia d'A. bió, o prop del Balneari de Vallfogona de Riucorb. Editats per I'«Estomperio del Sogra• Con>, en lo Casa «Hereus de Ydo. Plow GOIGS A LA MARE DE DW DEL CARME. .. Uníson i acompanyament d'orgue o honnonium. Publicats per lo «Revisto Porroquiol de Música Sagrada», de Barcelona. JuliOl de 1928. GOIGS A LLAOR DE LA IMMACULADA CON. CEPCIÓ DE MARIA. -- Uníson i acampo. nyoment d'orgue o harmònium. Poesia de J Mas Cosonovos. Publ1cots per lo Revisto es· mentodo abans. Desembre 1930. Hi ho unc ' altra edició popular de lo m elodia solo. GOIGS A LA CONCEPCIÓ IMMACULADA DE MARIA «QUE ES CANTEN A LA CAPEllA DEL MAS TORTAD~S, PARRòQUIA DECASTANYADELL- VIC. --Uníson i acompanya. ment d'orgue o hormònrum. Poesia do? NA Marià Serro Esturí, pvre. GOIGS A SANT A EULÀLIA. -- Uníson i orçut GOIGS A SANT VICENÇ. -- Uníson i orgue o hormònrum. GOIGS A SANT PERE APòSTOL. -- Uníson 1 rJ· gue o harmònium. Publicats o lo «Revist; Parroquial de Música Sagrada». Juny, 192S GOIGS A SANT JOSEP. -- Uníson i orgue o hO'· mònium. GOIGS A LA SANTfSSIMA TRINITAT I A LA SAGRADA FAM ILIA. -- Uníson i orgue ò harmònium. GOIGS A LA MARE DE DW DE MONTSER. RAT, PATRONA I CONSELLERA DELS «PO. MELLS DE JOVENTUT». -- Uníson 1 acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia dl Mogí Volis Martí, glossant lo Vis1to Espm· tual del Dr. Torros i Boges Publicats per Impremto Altés. Litografio i impressiÓ ée '( 21, IU de on música de Joaquim Moro. Aragó, 217. Barcelona. GOIGS A LLAOR DE SANT CRISTòFOL.-- Uníson 1 acompanyament d'orgue o harmònium. GOIGS cOH JESúS QUE LA CREU PIA». -Uníson 1 acompanyament d'orgue o harmònium. GOIGS A LLAOR DE LA MARE DE DW DE MONTSERRAT, QUE ES VENERA AL MAS MONTSERRAT, DE RIU DOMS (REUS). -Uníson i acompanyamen t d'orgue o harmònium. Poesia de Pasqual Boada. Edició particular. GOIGS A LLAOR DEL SANT CRIST D'IGUALADA. -- Uníson, cor o tres veus i acompanyo_ ment d'orgue o harmònium. Poesia de Mn. Monò Serro Esturí, pvre. Publtcots en el «Llibre de!s Goigs»; premiats en el Concurs de 1929 en honor del Sant Crist d'Igualada. Edició de 100 exemplars en poper de telo. Bo1x d'A. Ollé Pinell. Impremto Pere Bas. Igualada. Publicació de l'obro solo en els onys 1929 i 1946 en edició en poper de te lo, omb l'esmentat boix i imprès en lo mateixa impremto. GOIGS A LLAOR DE SANT A ROSA DE LIMA. -Uníson i acompanyament d'orgue o harmònium. Poeslo d'Artur Mosriero. GOIGS A LLAOR DEL SANTISSIM SAGRAMENT. -- Apunts. Poesia del P. Ht! ori d'Arenys de Mer, O.M.C. ADORACió DE LES CINC LLAGUES DE JESúS CRUC IFICAT. --Cor unisonol i ocomponyoment d'orgue o harmònium. Poesia de Mn. M1quel Forn, pvre. !l-lustrat al boix per A. Ollé Pinell. Impremto de Pere Bas. Igualada. PubliCO! en 1946. CÀNTIC A LA VERGE DE LA GLEVA O PREGARIA A LA VERGE DE LA GLEVA. -- Cor un1sonol amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de J. Mas Cosonovos. Pubhcot per lo «Germandat de Nostra Senyora de lo Gleva>>, amb motiu del seu li Centenari. 1947. PREGÀRIA A LA VERGE DEL REMEI. -- Cor unisonol de veus blanques amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia d'Esteve Suñol. Edttoda per «Castell del Remei», del Plo d'Urgell. PREGÀRIA DE CATALUNYA. -- Melodia sola. PREGARIA A SANT JORDI, «que es venero en lo hisenda dc Sant Jordi de Mollé». -- Cor o l':míson 1 acompanyament. Poesia de Mossen Anton1 Navarro. ques amb ocomponvoment d'orgue o harmònium. Poesia de Mn. Jacint Verdaguer. JACULATòRIA AL SANTISSIM SAGRAMENT. --Uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. SALVE, MARIA. -- Himne per o uno Novena o la Verge de Montserrat. Poesia de Joan Llongueres. Cor o l'uníson amb acompanyoment d'orgue o harmònium. Publicat en focsímil per l' autor de la lletra. HIMNE A SANT JOAN BAPTISTA DE LA SALLE. - - Uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poes1o de Mn. Jacint Verdaguer. Publicat per Manuel Solvat, editor. HIMNE AL BEAT ANTONI M.a CLARET. -Uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de Tomàs Pianos, C. M. Grovot per Boileou Bernasconi. HIMNE ALS SEMINAR ISTES MÀRT IRS. --Cor o l'uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de Jesús Bononquero. CANT DE LA M ISSió. --Cor uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de J. B. Publicat per A. Boileau. CÀNTIC A SANT BONAVENTURA. -- Uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de J. Mos Cosonovas. Imprès per Olivo de Vilanova (Barcelona), o còrrec de Bonoventura Bossegodo. PER A LA PRIMERA COMUNIÓ D'UN NEN.-Melodia solo. ANEM A LOURDES. CÀNTIC DEL PE LEGRINATGE DELS MALLORQUINS A LOURDES, CELEBRANT EL CINQUANTENAR I DE LES APARIC IONS DE LA IMMACULADA A LA BERNARDETA. -- Cor o l'uníson amb acompanyament d'orgue o harmònium. Poesia de Miquel Costo Llobera, pvre. Publicada lo melodia sense acompanyament en el «llibre del PelegrÍ». ORACió D'ENTRADA. -- Melodia per o ús escolar. Poesia de Mn. Jacint Verdaguer. Publicada en el «Cançoner Escolar Català», de Francesc Flos Colcat. Tip. «L'Avençl>. Barcelona. CANÇONS A UNA VEU SOLISTA, AMB ACOMPANYAMENT DE PIANO SEMPREVIVA. -- Poes1o d'A. Guimerà. ALS ESTELS. -- Poesia de Mn. Jacint Verdaguer. [539] 83 ENDREÇA. -- Poesia propio. FLOR DE LLIR I I ROSA. -- Poesia pròpia. FOLLIA. -- Poesia pròp1o. LA FADA DE LANóS. -- Poesia de Mn. Jocint Verdaguer. CANÇÓ. -- Poesia de Francesc Motheu. MUNTANYES DEL CAN IGó. -- Harmonització de lo cançó popular. LA BLANCAFLOR. -- Hormomtzoció de lo cançó popular. A UN RELLOTGE. -- Poesia de Manuel Serrat. DE LE5J PÀT RIES QUE HI HA AL MóN. - Poesia pròpia. LA BALALI. -- Poesia pròpia. Publicada per la «Un1ó Mus1cal Espanyola» , fd1ol de Barcelona ( concess1onori: Francesc Martí) , en lo seva coHecc1ó «les nostres cançons». SOSP IRS. -- Poesia de Mn. Jacint Verdaguer. Publicada per lo «Unió Mus ical Espanyola», filia l de Barcelona, coHecció «l es nostres ca nçons». M ELOD IA. -- Solo per o una escena de «Lo Margarideta» del «Faust», de Goethe. Traducrió de Joan Maragall. MARE, MAR ET A. -- Cançó mfon t d de felicitació, per o una veu 1 acompanyament molt fàcil de piano. COMPOSICIONS INSTRUMENTALS MELODIA. - - Per o v1olí 1 piano. MELODIA. -- Tronscnpc1ó de l'obro anterior pel mote1x autor, per o VIOli, VIOloncel, piano i harmònium. FULL D'ÀLBUM. -- Per a p1ona. CATALANESQUES. -- Impressions oer a piono. - I, Himne; 11, Ballet; 111, Complanta; IV, Jovenívola; V, Brindis; VI, Humorada, V il, Tristesa; V III , Empordanesa; IX, Tarrent ovali. Publicats la majoria dels seus números per lo « llustroc1Ón M usicoh), número 37. Barcelona. Segona edició {aqu esta comnleto) per lo <<Unión Musical EspoñoiO)), filia l de Barcelona. CATALANESQUES. -- Impressions per o g ran orquesto, composta també pels números darrerament esmentats. TORRENT AVALL -- Vers1ó per o quartet de cordo de l'últ1m fragment de «Catalanesques». 84 [540] t GLOGA. - - Per o quar tet de cordo. I, Tot 11• Ia nt; 11, Marxo de postors; ll i, Enyorances: Marxa de postors. ÈGLOSA. - - Per o gran orquestro. Amplioc1ó de lo versió per o quartet de cordo. MARXA DE PASTORS. -- Reducc1ó per o p1ono d'un fragment de l' «Ègii)Qa». Publicat per « ll ustroc1ón Moderna». Esposo y Cia., editores. l'ADÉU DEL MARINER. -- Per o v1olí, VIOloncel i piano. Incomplet. SCHERZO. -- Pe~ o petíto orquestro. CUPIDO. -- Danso per o violi, harmònium , piano. PER TU PLORO. -- De> Pep Ventura. Novo harmonització i instrumentaCIÓ. Puhltcoció d'uno versió per a piano. El VIATGER, CANT DE GUERRA, de Schumann. Adaptació per o VIOif, violoncel, p1onv harmònium. CANÇó DE PR IMAVERA, de Schumann. Adop. toció per o Quartet de cordo. SONATA DE PIANO NúM. 7, DE MOZART Versió per o q uartet de cordo del seu últ1m temps. SONATA DE PIANO NúM. 6, de Mozart. Froç· ments. Vers1ó de l'últim temps per o quarter de corda. CHANSON POPULAIRE, de Schumann. Ver¡¡1Ó per o clarinet, fogot i cordo. LE PREMIER CHAGR IN, de Schumann. Ver$1Ó per o clarinet 1 cordo. PASSEIG MAT INAL, de Schumann, Vers1ó per o flauta, clarinet, fagot 1 cordo. TANHAUSER (obertura), de Wagner. Ver5:0 per e violí, p1ono i harmònium. SONATA DE PIANO, OP. 31, de Beethoven Primer temps. Transcripció per o gran OC· questro. SONATA DE PIANO, OP. 11 1, de Beethove11 Primer temps. TranscripciÓ per a gran Ot · quest ro. COMPOSICIONS PER A VELIS, ORQUESTRA I ORGUE PREGÀRIA A LA VERGE DEL REMEI. -· Poe· sia d'E. Suñol. CANTICUM AMORIS Existeixen també nombrosos exercicis pròc· Tics per ols deixebles de l'Escola Mun1C1pol <k "'túsica de Barcelona, de la qual el Mc-.tre f()l; orofessor i després director. p I• ·. ' OBRES LITERARIES ARTICLES els elogis rebuts. PER QUÈ? 10 De la <<Revista Musical Catalana», agost Article del Primer Número de la «ReviSta de 1914. Musical Catalana», gener 1904. P.N.I. Pàg. 52-55.-1917. P.N.I. Pàg. 32-35.-1917. EL NOSTRE VINT-I-CINQm ANIVERSARI 10 I· siblc l'excursió a París i a Londres. i a tots EN JOSEP M.• FOLCH I TORRES De la «Revista Musical Catalana». Gener Article inserit en el llibre de ¡a coHecció «Els de 1916. homes d'en Patufet» dedicat a Josep M.• P.N.I. Pàg. 56·57. -1917. F'úlch i Torres. Editorial David Corts, 473. Barcelona. MONTSERRAT I L'ORFEó CATALA De la «Revista Musical Catalana». Agost BELLES IMPRESSIONS Setembre 1917. RM.C. Pàg. 239-243.-1917. LA CANÇó «La cançó és cor lleuger cantant, cor humil a la gràcia de la Bellesa ... » Del programa de l'onzè concert organitzat el curs 1916·17 per !"Associació de música de cambra. R.M.C. Pàg. 249. -1917. de 1916. P.N.I. Pàg. 58-59. -1917. L'ORFEó MON'I'SERRAT del Centre Moral Instructiu de Gràcia amb motiu del concert donat el 23 de maig de 1911. P.N.I. Pàg. 78.-1917. A L'ORFEó D'ANOIA Apadrinar la Senyera. Desembre de 1912. P.N.I. Pàg. 79-81.-1917. ALS DESCONTENTS AL.LELUIA Article publicat a «La Veu de Catalunya». De «Vida Cristiana», Passió i Pasqua, 1915. Parla de l'excursió a Madrid. P.N.I. Pàg. 182-184.- 1917. P.N.I. Pàg. 47-48.-1917. EL CANT EN LA LITúRGIA MERe~ Dóna les gràcies a tots els qui han fet pos- De «Vida Ct·istiana». Advent 1914. Núm. 1. P.N.I. Pàg. 180-181.-1917. [541] 85 UN FESTIVAL MUSICAL A ANGLATERRA R.M.O., desembre 1911. Del programa del concert celebrat el 19 de P.N.l. Pàg. 367-378.-1917. novembre de 1905 i el 24 de març de 1915. P.N.I. Pàg. 165-172. -1917. DE CARA AL SOL I A LA MAR BLAVA Del balcó de ma casa pairal. LA SARDANA Masnou, febrer de 1913. De «La veu de catalunya», juliol de 1913. P.N.I. Pàg. 399.-1917. P.N.I. Pàg. 125-126.-1917. EL DOLOR LES CANÇONS ORIGINALS DE L'ALió Al·ticle de la Revista «La Catalanista», de Sabadell, n.0 64. 11 de novembre de l 888. Divenru·es delS Dolors de Ja Verge, 1915. P.N.I. Pàg. 400. 1917. P.N.I. Pàg. 100-102.-1917. LA DIGNITAT DEL VIURE UN CLAVICORDI CATALA P.N.I. Pàg. 401-402. - 1917. I EL CLAVIOORDISTA COMPANY NOST RE. R.M.O., gener de 1914. SMETANA I EL NACIONALISME EN Mú· P.N.I. Pàg. 127-129.-1917. SICA R.M.C. Pàg. 217-219. -1924. AUTORS DE LA TERRA R.M.C. Juliol-agost de 1909. P.N.I. Pàg. 109-120.-1917. FESTIVALS LíRICS L'ORFEó DE TARREGA D'un article del Mestre Millet publicar ~ un periòdic de Tàrrega sobre J'Orfeo e Tàrrega. R.M.C., maig de 1906.-1917. R.M.C. Pàg. 266. - 1924 CANÇONS ORIGINALS DE L'ALió La nova edició de les cançons originalS UN SEGLE DE MúSICA A BARCELON.~ de l'Alió. (Antecessors de Clavé-Clavé-Succcssoisl. R.M.C., gener de 1906. Nota al programa del concert de L'Orfeó P.N.I. Pàg. 103·106. -1917. català al Palau de la Música Catalana el 16 de novembre de 1924. EL CONGRlí:S INTERNACIONAL R.M.C. Pàg. 312-316.- 1924. DE CANT GREGORIA A STRASBURG R.M.C., setembre de 1905. P.N.I. Pàg. 266-277.-1917. E L SENTIT DEL ROMIATGE DE L'ORFEÓ CATALA A ROMA Als bons amics de l'Orfeó que han ajudll TARREGA P.N.I. Pàg. 303-304. 86 [542) a les des:¡¡ese:. · 1917 R.M.C. Pàg. 213-218.- 1925. L 11). TALUNYA Centenari de Ja Renaixença Catalana. Materials. cle signat per Lluís Millet. R.M.C. 345-352. :- 1928. R..M.C. Pàg. 277-280. - 1933. OBRA DEL CANÇONER POPULAR DE CATALUNYA Ar~i­ CONCERT HOMENATGE AL MESTRE ANTONI NICOLAU. Volum I1 de Materials. R.M.C. Pàg. 406-409; Algunes notes del programa de l'esmentat 469-471 ; 50~5'06.- 1929. concert. R.M.C. Pàg. 518. -1933. D'ENTENDRE EN MúSICA ARTICLE DE LLUíS MILLET a «Ressò» de Publicat a «La Veu de Catalunya». Roda. R.M.C. Pàg. 66-69.- 1929. Ressò. - 1934. «M'ADHEREIXO ... >> «Pro organo, pro fide». Article original de I/ESCOLA MUNICIPAL DE MúSICA DE BARCELONA Vicenç M." de Gibert; Lluis Mill et s'hi ad- Reproducció d'un treball del Mestre Millet. hereix. R.M.C. Pàg. 169-175.-1934. El Mati, dia 21 de juliol dc 1929. «Revista Parroquial de Música Sagrada», agost, Pàg. 67-68. -1929. ALERTA. ORFEONS <Del Butlletí de l'Orfeó Montsenat.) Article signat per Lluís MUlet. L'OBRA DELS ORFEONS DE CATALUNYA A propòsit del Festival celebrat a l'Estadi de l'Exposició. R.M.C. Pàg. 345-347. -1930. EL MESTRE NICOLAU I L'ESCOLA MUNICIPAL DE MúSICA DE BARCELONA R.M.C. Pàg. 178-179.-1934. MOSSltN LLUíS ROMEU I LA SEVA ESCOLA Revista Parroquial de Música Sagrada. Desembre. Pàg. 276. - 1934. QUÈ ÉS MúSICA? R.M.C. Pàg. 441-442. -1935. R.M.C. Pàg. 385-389.- 1930. MúSICA CATALANESCA NOBLE REet::s MUSICAL Article destinat a la dona catalana pel Mes- El nostre art coral. R.M.C. Pàg. 6-7.- 1936. tre Millet. <De Ja pàgina femenina de «La Veu dE' Ca- LA CANÇó DEL BON ORFEONISTA talunya.»> <Del Butlletí de l'Orfeó Gervasienc.) R.M.C. Pàg. 392-393.- 1932. R.M.C. Pig. 163.- 1936. [5431 87 \ 88 [544] ORFEO CATALA Concert extraordinari amb motiu del 75è aniversari RECITAL Montserrat Caballé PRO G R A M A I l"acloro ¡wpillc (dc Julius Cacsnr) Piantfero la .wrlt• mia (de .Julius Caesar) Die junge Non11c ................ .. /Ju bi.~L die Huh ... ...... ... .... .. Cllpcc/ulcl .............. . Tlïe sollLc11 u:ir pelll.'im .~ie ha/teu ... Jlorp<'ll . . . .. . .. . .. . .. • .. . 1eh Liell<• ])i cir .. . .. • .. .. .. .. . .. . H i\NOJ•:L IIANUEL ScHUBERT ScHt'BERT ScHt' lll·:n1' R. STnAt.:ss R. STnAt..SS R. STI\.\l'SS I I IJrl[ia el<•nw ............... . .... . GHA:\A DOS Uomd l'ora:óu (dc las candones amatorias) Gracia mia (dc lus <·nneiont•s nmatorbs) .llelmrpia . .. .. . /.a nova amipa Lo que el dir;,, GRA.:\AOOS Sospirs .. . .. , ... .llu 11 llw Y<~ 11 l'CI .. • • .. l,u Bala/[ .. . .. . .. . ÜRA.:\ADOS MoREn,\ MOREllA MORER ,\ Ml LLET MILLET M II .LET MIG UEL Z ANETTI, piano Divendres, 28 d'ab ril de 1967- Nit, 10.30 PALAU DE LA MÚSICA CATALANA [545] 89 DIA DE LA SARDANA Ei dia 30 dc l'actual mes d'nbril, se celebra- 1)1S(' D'OR DE LI S.IIW 1.\.J 111) rà el Dl.L ])}; ld S.lRDA.\'A, jornada d'exaltació de Iu nostra dansa. Aneu rle Ca- L'hereu i la pubilla; A en Pn u C::s:tls; Jet talunra hom organitzat·:\ ballades i audicions ses del Brull; Al meu Snhadl'il ; La extraordinàdcs. Amb aquest motiu, ens cega; El gegant cncnnlat; Jo:,o,a!'icj: L plau d'indicar una breu i cs(•ollicla disco- nostt·a Roser; Gentil; To(•¡; dt• f't•sta; ( am¡• grafia sat·dunislu . rodon; Ginesta t'tlll In DISC D'OR Dl~ LA \t llHil'. SARDAN1l (I): ED I OSA: 011 Juny; Sant Mm·lí dt•l Cnnig6; Re>memhrunça i Sol ixent i El el 'oració; Joc d'in- tOl' fants i La snnta espina i Recordant Vic ; La WSC D'OR DE L.l S.IJW.I.\'.1 (1111 pubilla empord:mesa ; La processó de Sant Bartomeu; Cup d'any; Davant la Verge. EDIGSA: CM 70 Isabel; El cavaller enamornt ; Ft•stu ~h~'! Conte de fades ; El t·ossinrol ; Cavllll~re...ra, LLIBR~ DE L'ORFEÓ CATALÀ de Mtquet Saperas Pròleg p~r Fèlix Millet EL MEU íntim~ i hum3na dels hom es históri~ de l'Orfeó Català Una visió i de la Dem3.neu-lo a Orfeó Català-A Vives, 1. Bar celona 90 (546) Perpetueu amb joies els vostres sentiments d'avui, Oferiu una joia que servi durant tota la vida la bellesa i la modernitat que té al moment en què la regaleu. Escolliu una creació de CA Ñ E LLAS 11) ~m;,~ • Avingudd Genera! Goded, 18·20 A Gnissonn; Atznvnm i baladn's; Ta.-rago- Pep Ventu ra 5!í.o.oo:¡ na; En Joanó; Ami<·al; Ambigua. Enric i\!01·era .'55 .0.020 (', Amadeu Vin•s .);).0.0~7 (. J . Vicens <tXaxu" ;).'Ul.O!!S l. Josep Serra ;);).O.O:W (' Juli Gat-retn .s.>.o.oo~ Antoni .Tuncà .J:>.o.os:? r. fònics amb la supcnisió d'Antoni Ros- Joan )Ianén .3.3.0.0W C l\larbà. A. Pét·ez Moya ;;;;.O.OiU {' EDIGSA: CM 153 T otes aquestes YC'rsions són d'una extraordinària pulcritud, ~nwades t•n discos estereo- e Vicenç Bou .3.J.O.OO.i l'. També ens plau dc recordar la selecta coHec- .\.ntoni Català ,i.3.0.0!l!l (, dó . I NTOLOGL I ! )!<;L I S,!RDAN ;1 edi- EdunnJ Tolch·à 5.).0.010 tada per VEHGAHA, umb discos represen- Narcís Paulís 5:i.0.081 tati us de Ics millors obres de diversos com- Joaquim Sena 55 .0.021 (', po¡;itors. N'indiq uem a l ~uns: RicMcl Vil adesau 55.0.100 JOROUERA Hnos. Pian os - .\nn on iun 1s Orga n o~ I~STRCMENTOS- TALLER ESPECJALIZADO- Esn rnros 'I'J;:('NICOl'i ASESORES T l~CNH'OS Y AFINADORES DE PALACIO DJ.: LA M(' SIC'A. Jl'VENTtTDES MUSTCALES Y O'l'RAS 1\SESOHES TÉC1\ ICOS Y AFINADORES DEL PALACTO Colle Copons, 2 (Frente Coledrol) 92 [548] Teléfono 222 7174 BARCELONA-2 c. c. euroven t s a. Promotora del célebre "SLOGAN" «CONSIGA EN TREINTA SEGUNDOS LO QUE PAGARA EN CIEN MESES» ¡ Algo insólito hec ho rcalidad! Su mejor p:1 r-rt>h1 .t pagar en CIEN MESES, SIN INTERESES, SIN FIADOR y ndt>mk .. ORSH)UJO DF UNA POLIZ A DE SEGUROS QUE LE DARA TRANQU JLIO AO DE NO P~. RDI: R LO QUE A PAR TIR DE FSTr: 1\\0MFN TO PUEDE SER SUYO. URBANIZACION «BOSQUES DE TARRAGONrf> COST A DORADA La joya del Meditern3neo I Compre la parc ela mas cotizada fUROVENT, S. A . · CASPE, 46 · ATICO A-B·C ·BARCELONA 10 concursos y festival es • • MADRID. - El Ministerio de Información y Turisme convoca el III Concurso Internacionl\1 de Composición Musical, para otorgar el «Premio Internacional de Música», 1967-68, que tendra como tema obligada: titulo y fuente de inspiración el Museo del Prado, y se referiré. en concreto a tan importantfsima Pinacoteca que custodia un inmenso acervo artístico con caUdades humanas de caràcter universal. . Pueden concurrir a este Concurso cuantos compositores lo deseen, sin llmitación de edad ni nacionalidad; el premio, única e indivisible, seré. de 2.500 dólares o su equivalencia en pesetas. Cuanias personas estén tnteresadas en concurrir a este Concurso, pueden solicitar 1nformación complementaria a la Delegación del Ministerio de Información y Turisme, Ramblas, número 130, Barcelona. El XXVI Festival de BONN. Beethoven de la ciudad de Bonn, se celebrara del 18 de septiembre al 5 de octubre. Para el dia de la inauguración se ba prevista la concesión del Premio Beethoven 1967, que la ciudad natal del compositor convoca cada 2 at1os en el Festival para una nueva obra musical. Para el Concw·so de este año 82 compositores, entre elles 30 extranjeros, han presentada 152 obras. • • A IX - EN- PROVENCE. - El próximo Festival de Música en Aix-enProvence tendra Jugar del 9 al 30 de julio. En el Teatre del Arcbevêcbé, en la catedral y delante del Castillo del '11holonet, se prevén las siguientes manifestaciones: Ope. ras: 9, 16, 24 y 29, «Cosí Fan Tutte», de W. A. Mozart; 11, 18 y 27, «Don Giovanni», de W. A. Mozart; 15, 20 y 25, «El Rapto del Serrallo», de W. A. Mozart; 23 y 28, «El Barbero de Sevilla», de Rossini Conciertos: 10 y 12, Orques ta Nacional de O. R. T. F.; 19; el Conjunto Música Viviente; 21, CUarteto Italiana; 22, Concierto Mozart ante el Castillo del Tholonet; 26, Concierto en homenaje a Monteverdi; 30, Gran Concierto Mozart, en el Teatro del Archêvecbé. Para informaclones, pueden dirigirse a la Oficina del Festival de Música: 2 bis, Rue de la. République, Aix-en-Provence CB-<1-R>. BESANCON. - El próximo Concurso Internacional de Jóvenes Directores dc Orquesta, organizado dentro del XX Festival de Besançon, tendra Jugar del 2 al 14 de septiembre de 1967. Las incripciones terminan antes del 1 de junlo de 1967. Para informa.ción, dirigirse al Instltuto Francés de Barcelona <Avenida José Antonio, número 617). ., la més alta ." express1o de l'espiritualitat de l'home: lo música . L'estímul més eficient en el treball: L'AMOR A L'OFICI BONET, • camiser, estima la seva feina i s'esforça a oferir-vos el millor BONET, camiser "Boutique" Aribau, 3 - Barcelona ("Parking" gratuït a Garatge Costa Brava, Consell de Cent, 264, entre Aribau i Enric Granados) [551 1 95 MONTSERRAT CABALLÉ .Montserral Caballé donarà un extraordinari recital el dia 28 de l'actual mes d'abril. dintre dels actes commemoratius del setanta-cinquè aniversari de l'Orfeó Català. Heus aquí algunes dc les critiques que darrerament ha mere~cnt l'actuació de la gran S'lprano catalana a diversos països: « ••• Ben pocs cantants superlatius dc lieder apareixen en cada generació: Montserrat Caballé és un d'aquests., The Science 1\lonitor, de Boston •El timbre de :\I~utserral Caballé és d'tua puresa incomparable unida a una emoci: palpitant. Es tracta d'un art exclusivament n1cal que s'apropa probablement a l'ideal llric del segle passat. L'agilitat, la brillantor dels scas mo\·imcnts ràpids són, en veritat, senst pari6... Hem assistit a la revelació <l'una de les més grans artistes líriques del no:;ttt segle.• Arts et Li)isirs •Jlontserrat Caballé ha (el oblidar la Callas, la Crespin, la Tebaldi, la Suthcrlaml, ha guanyat tot París, que no para de reclamar la sewt presència ... » Tnterino, corresponsal de La Vang uardl a Es pañola, a París 96 155lJ .... Exit editorial Els grans temes d'actualitat en llengua catalana .... ril, Conecció ran HISTORIA IMMEDIATA Novetats "Dia del Llibre": STAUN UNA BIOGRAFIA POLÍTICA d 'Isaac Deutscher Edició íntegra, posada al dia i completada amb el famós "Report Khníixtxev al XX Congrés del PCUS", Berlrand Russell diu: "Oeutscher és el més satisfactori de tols els sovletòlegs. Les seves obres sobre Trolsky I Stalin presenten aquests ho mas amb imparcial itat històrica". LA XINA HANOISOTA LES BOMBES de W llfred G. Burch eH (Pròleg de Bertrand Russetl) El pubhc ca tala ja coneox la personalitat de Burchelt, el gran peroodista australià, autor de VIETNAM: LA SEGONA RESISTÈNCIA. En aquest nou llibre Burchelt dóna testimoni de com el poble vietnamita resisteix cada dia, sense cap possobilitat de defensa, 2.000 tones de bombes fabricades per la ondustria més poderosa de la història. Un llobre que cal llegir i cal fer tlegor. AVTOBIOGRAFIA DEMAO s. PRECOÇ Karol és un dels homes més informats sobre el comun~me asiàtic. Aquest llibre és molt més que un reportatge : és un intent de resposta a tota la problemàtica xinesa, tant en la interior -la revolució cultural- com en l'exterior -Xona 'URSS, Xina i USA-. En resum, un llibre important i indispensable. Nascut l'any 1933, levluixenko, "nét de la Revolució", és el poeta més conegut dintre i fora les fronteres de la Unoó Sovoèhca La mori de Stalin cooncodl amb la seva ma¡oroa d'edat. Aquesla AUTOBIOGRAFIA PRECOÇ és un relat dorecte i apassionant sobre la seva infantesa i la seva adolescèncoa. que tongueren per context la ferro ble onvasió nazi i els darrers anys del 'número 1". Després arribà el desgla.ç. de K. Karol d'E. le'lltulxenko (amb un estudi i Iria de poemes per J. M. Castellet) Titots publicats: AHMED BEN BELLA, de Robert Merla VIETNAM: LA SEGONA RESISTÈNCIA, de Wlltred G. BurcheH (edició catalana I castellana) LA C.t .A.: EL GOVERN INVI SIBLE, de D. Wlsse I T. B. Ross HONGRIA 1956: SOCIALISME I LLIBERTAT, de François Fe)tli SUD-ÀFRICA: NAZISME I APARTHEID, d'Anta Francos (edició catalana I c astellana) La Col•l eccló HISTÒRIA IMMEDIATA és una producció d'EDIMA· EDICIÓ DE MATERIALS, Casp,~7 Barcelona-lO [553] 97 BIBLIOGRAFIA MUSICAL PARA EL "Día del Libro" Poro el próximo «Dío del Libro» se anuncio lo oporición de diversos volúmcnes sobre temos musicoles. Destocomos los stgutentes: Editorial Selecta : «CONVERSES AMB PAU CASALS>>, per J. M. Corredor, Edicions 62: «LA MÚSICA CONTEMPORÀNIA I EL PúBLIC», per M . Valls. Recordomos tombtén los completos btogrofíos de insignes ortistos: Editorial Acdos: « PAU CASALS», per Joa n Alovedra. Editorial Aedos: << EDUARD TOLDRÀ», per M. Capdevila. Editorial Rafael Dalmau : «PAU CASALS», per Elisa V. :fc Fòbregas, De recentíss tm o oporició: JOSEP M.• CORREDOR CONVERSES AMB PAU CASALS Per primero vegodo es publico en lo sevo llenguo onginol oquesto obro celebèrrima, publtcodo en edicions fronceso, org entino, olemonyo, russo, ong leso, omericono, hongoreso, polonesa, holon deso, txecoslovoco, romoneso i joponeso. UN LLIBRE FONAMENTAL PER CONÈIXER PAU CASALS 16 bclltssomes Hustrocions BIBLIOTECA SELECTA, Volum 399 98 [554] Distr. CASA DEL LLIBRE un disco sobra y basta para elegir En nuc~lra -.a la dc dcmo .. tracionc... •ttra'~' del ··c~>mparaltlr ... un 'nio Ul'>CO ..obra) ba,la para ckgir un equipo C'>lcrcufònico dc ·\ ha Fidclidatl. lmagínc'>c una 'ala. en tlnndc Nan c\pUC\lu-. vario' Ltplh dc aha,·oct:' ~ Jmplificador~:-. dt: la'> mqort:' marca,. todn, dlo' concctadth a C'>ta t:'>pt:cit: de ccrt:bro qut: t:' t:l "( omparator"· Ponga un di'co. la mú,tca 'ucna. \ parttr dt: C'>tc momcnto ~ cada 'et que u ... tcd lo dc,cc pucdc haca la\ combanacaont::. que lc apctctcan: ,.Qutcrc oir C\llh altavm;c,·' •. \hnra c~to~ ot ro''? ;.Con c .. tc ot ro amplificador'! ~o '>C prt:ocupc. el "Corn para tor" obcdccc 'u' ordt:ncs a la décima dc '>cgundo. permitu!ndolc una perfecta y casi ., I • l"') l"') 1"'1 instantúnca compuración dd tipo dc sonido y de calidad musical quc ustcd pt:rsiguc . i."o es esto sensacional'! En la duración de un solo disco ha podido apreciar y comparar las cualidades dc cada marca. \'i:.ítenos en La Granuda. 34 y no' complacer:í haecrlc esta dcmo.,trucaón ~~ audio,s.a. La G ranada, 34 (entre Tusc.:t y Balmc,) T eléfono 227 81 68 Ba rcelona vida musical • Una nueva sala de conciertos ha sldo inaugurada: Queen Elizabeth Hali El primer concierto corrió a cargo del «Ensemble Polypbonique de l'O. R. T. F.», conjuni que conjuga los valores de varios cantores e instrumentlstas ceñidos a una rígida dísciplma que da por resultado un rigor y minuciosi:iad lnterpretatlvas extraordinarias. La sesióo inaugmal constituyó un rotundo éxito. • En la ciudad suiza de Wi:1terthur ha tenido Jugar una reunión de dire:tores pertenecientes a la Federación Europea de Jóvenes Corales. Predominaran en las reun~ nes las conversaciones e intercambios de t!po puramente técnico y humano. Asistieron direcoo. res de Oxford. París. Lyon, Zagreb, Namur, Cbarleroi, Berlin, Estrasburgo, Coblenza. Oldenburg, Frelburg, Belgrado, Tesalónica, Ginebra, Praga, Munich. Hannover. Budapest. Gat;. LO N DR ES. - W I NTERTHUR. - Karlsruhe, Versalles, Barcelona ... • • • • VIEN A. - Un critico musical que hab!a juzgado negativamente en su periódico la actuadlli del d1rector de orquesta Herbert von Karajan y su «Festival de Pascua», organtzado Salzburgo este año por primera vez, ha sido insultada y semiagredido por un grupo de f, naticos p!1rtidarios del famoso y discut.ido director de orquesta. Se ha estrenada en es~a ciudad Ja ópera en un acto «Medea>>, se(l la obra teatral del mlsmo nombre, de Jean AnouUh. El compositor es el húngaro dc 52 añO!. Andras Kové.ch, que vive en Lausanne. El li breto &e escribió en colaboración con Anouill'SAARBROC KEN . - FR ANKFURT. - Con una nueva escenl:flcación de Han-y Buckwitz, se ha representado~ esta ciudad la ópera «Esplendor y decadencia de la ciudad de Mahagony», con música dl Kurt Weill y texto de Bertolt Brecht. Esta ópera fue estrenada en Lelpzig en 1930 Bajo la dirección de Paul Sll4:her, se estrenó el «Triplum para orquest& O::: piano obligada», de Wolfgang Fortner. La obra es una composiclón virtuosista Y de lrl1l BAS ILEA. - 100 [5561 Mobles & Decoració Casa&lancas Gran Vio, 532 - Telèfon 223 43 42 - Borcelono-11 [557] 101 amplitud sonora. «Triplum» se refit're a los tres tiempos y a la instrumenlación en la que los instrumentos de viento, los arcos y tres pianos se conlraponen o. un gt·upo de bateria. - - - -- -- -- ------- • En la Staat.soper de esta ciudad se presentó la ópera «Jcnufa». dl' ~ Jamícek, en la que un conjunto internacional. bajo la dirección artística de Fntz Schuh. HAMBURGO. - realizó una labor extraordinaria. • En el Staatstheater se estrenó para Alemania la obra «Marienlegenderu, del compositor checo Bohuslav Marlinu. • WUPPERTAL. - Inspln\ndose en la «Dêcima Sinfonía», de Dinutri Schostakovlch. el coreógrafo inglés Alan Carter, hizo un ballet abstracta que se estrenó en cnero Pn los «Dias WIESBADEN. - de Teo.tro Musical Contemporaneo». 102 (558] ue m, Des de 1880 ... GUITARRES ESTUDI I CONCERT e estruc BARCELONA EN TOTS ELS ESTABLIMENTS ESPECIALITZATS [559) 103 FREDERIC MOMPOU l"n gran piano: llum suau que i Humina de p!e el paper pautat que espera, una espera qnt de Yegadcs es fa llarga, aclareix també Ja sala, acollidora, on treballa el músi<-. )fompou confessa : - Si. compondn; és una tasc-a llar~ i entretinguda. Em sento mam-at d'audició interr.a i necessito sonar l'nnstanlment en el piano allò que ,·aig c<•mponent... (I s'asse!{ura del que obté escoltant, escoltant-se moltes ,·egades, fins a obtenir el que cr~u ,·àlid per a \;Xpressar el seu sentiment íntim) .El paper de músic-a que ilcs('ans:> damunt el faristol del piano ~s gran, ampli. Potser per a instrumentar. .. Per què la SC\a t¡uasi exdusiYa dedicació a l'obra pianística? - T.a me,·a naturalesa artística, s'inclina a la sintetització dc l'obra ... L'orquestra no m'ha temptat. X'he tingut prou amb el piano o la Yeu humana per expressar-me mu~ic-ahn~nt. Jo no sento pas la mc,·a música, feta de petites impressions moll íntimes, guarnida amb el gmn \'Cstit orquestral. Ja fa anys que, per fi, crec haYer trobal la meYa millor cxpr~ssi6 en la unúsica callad:u, en la se,·a simplicitat... De vegades, però, he fet o he trob;¡t fel, quelcom per a Prqncstra, però sempre per exig-ències del moment, encàrrec-:; o compromi· sos ... Per exemple, el ballel eLa Casa dels Ocells-. i l'oratori cimpropcris•. -Què en pensa dc les tcnd~ncies actuals dels compositor:.? -Respecto i avaluo llurs esforços, amb ¡n-an voluntat per a entrar-hi i cnm¡mmdre I~ , ¡-. ,.es obres ... però.. no ho ac-onsegueixo. Comprenc la lluita iniciada ja fa temps per a trobar m•us llenguatges, nous mitjans ... De totes les tendències, la que més m'intere">sa, és l'electrònica. Encara que en Yia experimental anti, espero qUI; en surtin cuses moll in· teressant,;, sobretot en el camp tímbric. -Com ,·cu el futur de la )fúsica i amb ella l'Art en general? - Fa cinquanta anys que estic- com·ençut que arribarem en un punt on farà falta n.-cmprC!l· drc de nou nn camí.. . un camí que ens farà recomençar, ton1ar a la rcccrro, eterna, dt 1'.-\rt. Penso que pot:'cr ara, ja hi som en aquest punt. Si, per exemple, ,;.'ha nrribal a ad· mirar un quadre blanc, tol blanc, amb un puntet negre estampat en la :'C\"ll blancor cosa semblant, hom pot espcr.t.r que la propera admiració sigui pel blanc, sense res que el •.renqui . I tlcsprb, qu~· .. Caldrà recomençar. oi? .. Però no pas anant cnn.:ra : recomençar •• r.trtir d'avui... - Som en plena t"Ommemoració de fets històrics per a I'Orfcti Català i el seu iuiciad ' Llnh )fillet: QuO: é:-; per mstè aquest gran home? Un del;.; més admirats compositors de l'Escola Catalana de melodies i la figuru més re· pre~entali,·a i junt amb ell, un grup dc compositors de l'Orfeó Català que han fet brillar amb t.'aràcter propi, sense: influ~·ncies, la nostra música. Potser no e,., coneix prou aquesta fareU de l'obra de l'Orfeó Català quant als seus músics, potser no es dóna tuta la importància que cal, en el fel de tenir una •escola• pròpia, que no s'assembla a cap més, qne no dcpl·n de f!ll1 altra tendència \";¡lorn en ~ran manera l'escola del metodisme català ... Ja en la m~\·a tn· fantcsa ,·aig s..:ntir-me Yinculal a l'Orfeó Català, per dh·erses raons, la m('S impnrtant aquesta que he t·xpo:-;at ... Transcriu ro:! la .;;e\ a paraula, el seu gest, la se,·a mirada, no m'és gens fàt·il Com la s~y• música, :'olompuu é::. fel d'intimitat: sintetització, \'CU suau, sense esforç per a sobresort.•r però acon,-eguint-ho; ~est petit... Les mans :;'~costen so,·int l'una a l'altra, amb els dits <I ::rts de Ics punks, n b~ s'amag-uen l'una dtns l'altra, suaument, mentre parla, umb cxpn:ssió, t·n cert.: moments una tttica llunyana, cercant la paraula sempre prceisa, ~en~~ el carre~ment dc la rctúrica excessh·a i pedant. )[ompou. si no el cone~tés,;.im, no ro,. taria d'imaginar. ~s In SC\"3 nhra ... I aquesta és, sens dubte. ell ... )l. T. Gll\1 2~EZ 10-'i 1560) ren ® el El pullover de seleccíón Fabricado por I SI D RO J O VER y C. 1 A S. A. [561) 105 Curso de iniciación al método Orff- Schulwerk Orgauizadu por d Instilulo Alemau de Cultura en Barcdoua, con la t·ol,ahor.ae•ó:dcl lnstitnlo cOrfC. ck la .\.cademia ~Iozarteum de RaLdmrgo, ha knido lugar en nuestr ciudad del 3 al 8 del actual mes de abril, un curso de iniciación al ~[étodo Orff·ScllUlwcrk (música i mo,·imicnln demcttlal). Lo:- profcsorcs 'laria Teresa l'ullot, J.\Iaría Dolors Runa!, Búrhara Uasclhal'la y el doc· lor Henuanu Reguer, hau lcnidn a su cargo el programa tlcl curso. Las matcrias profcsadas han sido las siguienles: Ritmo, .\[o\Íntieulo, Ptoso(\ia, .\fa. ncjo de instrumcnlos rílmicos o de percusión, Ejercicios rÍlm ico-mc16dicos, Conjuntos in,. lrumcnlalcs, Didaclita, Téeu ica illslru mcula], Improvisacióu en e l ri lmo, Tm provisal'iúu en el mm·im ieuto, lanprovisación con los instnuuentos, Praclicas. Cf \I C La eficacia demostrada por el Método .OrfE» y el iulcrés tkspertado por el t•urslllo SC ha ccJchrado, llacen dcscar la lll<ÍXÜua difuSÍÓll de esta tét•JlÍCa de ÍllÍcÍacÍÚil liiU· ~icai. Montserratina 1 ' • coqu e s pastes Telèf. 221 35 83 Comto l, 15 Sta. Ann a, 39- Telèf. 221 48 83 106 [562) Pastisseries • dol ç o s Barcelona -2 trt ~e e Una col·lecció discogràfica, única al món, que tard o d'hora heu de tenir. • Gran Premi del Disc Català 1966. CJC· fa. ROSSEND llATES ... cretem smceroment que no pot faltar o lo dtscoteco de cop bon afeccionat o lo bono música ... MANUEL VALLS ... l' ANTOLOGIA HISTÒRICA DE LA MúSICA CATALANA és lo més important aportació musical realitzada ol país en l'ordre del coneixement i lo difusió dels nostres valors mus1cols ... SEBASTIÀ BENET ... cop fomílto catalana que pròpiament ho sigui no podrà prescindtr d'aquesta coHecció... ol costat del Diccionari de Pompeu Fabra, de lo Història de Catalunya de Ferran Soldevila, o dels poemes de Salvador Espriu ... JOSEP M. GARRUT . . . uno empresa meravellosa: l' ed1ciÓ de l'ANTOLOGIA HISTòRICA DE LA MúSICA CATALANA ... e~ 'Ilo U· • e • Podeu demanar informació o subscriure-us ol vostre provetdor habitual o, directament, o Edigsa: Avdo. J. Antonio, 654, tel. 232 35 Ol. L'èxit definitiu de l'ANTOLOGIA HISTòRICA DE LA MúSICA CATALANA depèn del seu nombre de subscriptors. L' ANTOLOGIA HISTòRICA DE LA MúSICA CATALANA espero i necessito lo vostra subscripció. [563] 107 •SUPREMO DANONE DE CHOCOLATE Dellcloso como un bombón u mucho mAs digestivo. e SUPREMO DANONE DE CARAMELO Exquosllo como una goloslna u mucho mAs alimentlcío. 10r l564 1 discos BEETHOVEN N. 0 29, E~ LA MAYOR K. V. 201 N.0 33, EN Sl BEMOL MAYOR K. V. 319 Orquesta Filarmónica de Berlin Director: HERBERT VON KARAJAN 139.002 S LPM Deutsche Grammoph on Gesellschaf t I~ •Sínfonía en la mayor K. 201•, compucsla duranlc la primavera de 1774 para d pequcño conjunto orquestal de Salzhurgo - cucrdas, dos óboes, dos trempas -, vieuc a ser como la proclamacióu dc independcncia, a los diecinuevc aiios de edad, del cntonces joven director de la Orquesta del Arzobispo. La •Sinfonfat galanlc se espiritualiza aquí mediaute el relinamicnto de la frase musical. El nuevo e.~pírilu se manifiesta en cada uno dc los mo1·imientos: en la delicada combinación y estructura del Al1egro moderato, notable tlcmo:>tración de la incomparabl e habilidad que ~[ozart poscla para combinar cualidatlcs sensuales y espi ritu nlcs; en el cspléndido equilibrio del Andante, basado dc manera fundamcnlal en el cjemplo del cuarteto de iustmmentos de cucrda ; en la cou•unción de gracia y exlravaganci a, que ha¡·~ del ~li nuet un preludio dc la obra becthol'tana; y en el bdllante final de la obra, ll!lll~niendo el mas imporlante desarrollo cmtlo basta aquella fecha por )Iozarl. ~1o7~trt supo lra nsfonnar <:n cualidad la pobre'·<~ dc instntmcntns de que disponía la or~¡ucsta de Salzburgo: las clos parejas de lttstnnnentos de cuerda. Entre esta sinfonia Y las demas sinfonías de la época dc ju,·cntud de ~Iozart puede distinguirse igual dtfcrencia que la existente entre la dleroicas ) las dos primeras sin[onías dc Becthol'en. Por n~z primera, Mozart se nos desçu~re aquí enlcramentc dcsligado clc cualqut;r fonua de influencia ajena a su perso'lahd~~ propia. . I,;¡ •!3mfoma en si bemol mayor K. 319•, l~rmmada el 9 de jnlio dc 1779 en Salzburl(•J, e~ utta dc las piezas maestras dc Mo~art; es justamente duran te el dcsarrollo ' tl pr~mer Allegro cuando se nos revela lo que Emstein denominó ela Dh·isa de Mo- zarh: cse tl;ma en cualro tiempos que encontramo.s por yez primera en la Misa eu ía mayor dc 1744 y que, mas tarde, constituirà la basc y el soporlc de todo el final contrapunlís tico de la sinfonía Júpiter. El curioso y re\'olucionar io procedimic nto- eu absoluto académico- dc introducir un nue\"O tema durante el dcsarrollo, se repite en el Final, cuyos rapides y vibrantes tresillos dc co.rchcn son un precedente dc la poderosa auimación que domina en la a:Oclava Sin[onía•, dc BeethoYen. Una cita dc Paisiello scn·ira dc tema secundario para el soñador .\.ndanle en mi bemol mayor; muestra de g-ratitud hncia la ópera italiana, cuyas líucas melódicas babían dejaclo houda huella cu el espíritu musical dc l\lozarl. La obra, compuesta cu principio dc sólo tres movimientos - el ~Ieuuel fue añadido mas tardc, en 1782 para \'icna acentúa el vigorosa estilo y la fonn~t concentrada de la •Sinfonin parisi na», de 1778, aunque su formacióu orquestal sea mas reducida, debido a las especiales circunstancia s salzburguesas (cuenlas, dos óbocs, dos bajas y dos trompas). La exuberancia de las idcas rítmicas v mclódicas sc ve coutenilla y refrenada por un refinado scntimiento del trabujo tematico, por la disciP.lina contrapuntística y por la raciona I ublización del material tematico. La cSinfonía en si bemol mayon era nua de Jas escasas obras de jll\;eutud qnc Uozart sc cmpeñ6 en couser\"ar al salir del pequeño marco dc Salzburgo para instalarsc cu el circulo cosmopolita dc \'iena. En las ediciones impresas dc 1785 y 1786, l\1ozarl mantuvo la formación orques la I reducida de la obra o.riginaria, lo cual clemuestra que, en efccto, consideraba la cconomía de medios como parte iutegraulc dc esta Sinfonía, coronación y cima dc ~~~ obra de juventud. [565] 109 llet toe,_ '10~ ta, :e- us, de ro- y No pido un vermouth prdo un MART INI Percibiró entonces el so bor incomparable que le ofrece esta armonioso mezcla de vi nos de colidod y p!ontos oromóticos seleccionodos que, en eltronscurso de vanos generociones ho ofirmodo su mundial prestigio. Pidolo "On lhe rocks" 120 millones de hombres en mas de 50 paises usan los famosos productos Floïd En el mundo enlero, el hembre eleganle recurre a los mejores productos, tan to para Sll satisfacción personal como 110r la impresión que desea nusar de hombre impecable. f'lOÏD, tan conocido por su aereditado AFTER·SHAVE, ideal para después del afeilado, ha creado ademas la mejor ser1e que existe de 11erfumeria para caballero. h base cienllflca unida a los mejores componenles naturales garanltza la calidad • los productos FLOTO. S• oblof"" • ., tvl dot._,., ....1.trt«-o-1 Flilid en Ewropa: lollon sproy ·~·ct aller·shave loam alter·shave -Fio :::.;:~":-~;::: · -·- - - - - ·· - - - electroc pre·s/la.., toCion ~ '""" halr a_.... ........ . eleclrlc pre·,hove spray .......,..,.., loam s/lavlng·cream aprayttllll....