El disc i l'alta fidelitat Sinopsi històrica de la gravació sonora La funció social del disc, per Xavier Montsalvatge La crítica discogràfica, per Mestres Quadreny L'alta fidelitat, forma actual d'escoltar la música, per Raimon Tort Discoteca bàsica de música catalana, per Oriol Martorell Vocabulari d'alta fidelitat Martina Arroyo Notícies Orfeó Català Artur Llorenç Opisso, per Miquel Saperas Conciertos: III Festival Internacional de Jazz de Barcelona, Vi Festival Internacional de música de Barcelona Concursos y festivales: Mérida, Toulouse, Montreux Discos: Brahms Guia de conciertos
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Alta Fidelidad vehiculo de un arte ... ... es el mas perfecta método para situar música en el hogar. Es una tecnologia apasionante, creada por artesanes que saben escuchar. FISHER- VI ETA- SHURE GOODMANS- GARRARD- SME- KLIPSCH nombres de prestigio mundial que Vieta Audio Electrónica, con 12 años de experiencia en la auténtica ~Jta Fidelidad, garantiza en España. EL DISC I L'ALTA FIDELITAT _ Si en alguna varietat de lo tècnica actual, hom pot parlar amb propietat d'uno autèntica revolució, aquesta especialitat és lo referida o lo indústria de lo reproducció del so, avui concretada principalment en les innombrables varietats de tocadiscos, cintes i filferros magnetofònics, transistors, aparells d'alto fidelitat i darrerament els televisors, que han incorporat lo funció visual o l'auditiva precedent. Entengui's bé un fet: lo revolució oHudido, des del punt de vista intrínsecament tècnic, és important però no superior o lo de les altres branques de lo tècnica aplicada. El que ho estat fora de sèrie en relació ols enginys sonors, ho estat lo s2vo extraordinària repercussió social i és en aquest sentit que o l'inici d'aquestes consideracions s'ho parlat d'autèntica revolució. Des dels invents d'Edison i de Chorles Cros en els darrers decennis del segle XIX, o les propostes industrials més recents, la reproducció sonora ho passat de ser lo quasi curiositat dels cilindres de cera (recordem el Grophomon, el Parlophon, el Gromophon, el Phonogroph, etcètera) i dels discos de ceHuloide o de pasto dels gramòfons i vitroles, a constituir un producte de consum, superindustrialitsat i comercialitsat que es ven (ol comptat o en còmodes termes) indiferenciodamont en les botigues d'electrodomèstics, ol costat d'olles de pressió, neveres, planxes, ventiladors, graelles automàtiques i estufes de butà. Lo primera i principal conseqüència del «boom» expansiu d'aquesta indústria és la immersió de lo societat actual en un constant univers sonor. En altres paraules, la música ho adquirit entre nosaltres el do de lo ubiqüitat. Notem que gràcies als discos, lo música ha envaït la totalitat dc lo nostra existència: s'infiltra en els tallers i fàbriques (música per al treball ) ; es difon per camps i platges a causo de l'estranya proliferació dels transistors. La música ens acompanya en els nostres desplaçaments en automòbil o en avió. En Ics soles d'espero d'hotels, en totes les llars ens envolto l'atmosfera musical que transcendeix d'un altaveu sàviament coHocot. Amb música, l'home d'oro fo parlar els personatges històrics i les pedres (Son et Lumièrel). Un recent anunci aparegut en lo premsa local, ens parlava de lo imminent inauguració d'uno piscina amb música... subaquàtica! Hom objectarà que lo ràdio o el disc (música per a somniar, funcional, per a estimar, etc.) com a institucions tècniques, no són essencialment musicals. Contestaré: però ha són realment. Hom dirà: l'audició d'aquesta música no és vàlida, perquè és inatento. Contestaré: lo seva supressió és immediatament percebuda. I és que, aquesta boiro sonora que ens envolta, empleno per o lo immensa majoria l'angoixosa vacuïtat del silenci i en atorgar consciència d'uno relació abstracta amb quelcom d'indefinit, però amb quelcom, alleugereix l'home de l'angoixós problema de la seva soledat, de lo soledat que té en el silenci el seu més implacable acusador. Amb l'olta fidelitat el problema es planteja en uns supòsits diferents. Les meravelloses conquestes obtingudes en aquest rom, rarament s'han aplicat -si no és en uno reduïda esfera privada- o lo formació d'uno novo consciència musical. ¿No hem constatat infinitat dc vegades, que les instaHocions més prodigades d'aquesta varietat s'han efectuat en boites per o difondre lo darrerament anomenada música sicodèlico? Què col concloure de tot el que ho estat exposat? Es parlo avui, coda vegada amb més insistència, dels problemes d'ocupació de lo societat del futur, la societat de l'oci. Lo música pot ocupar bono port dol temps ociós, però perquè lo seva acció no resti enervada i reduïda o uno estèril presència sonara, és desitjable i necessari - a qui pertoco de fer-ho? - que per mitjà del disc es permuti lo seva condició de bé de consum, per la seva acció com o bé de cultura. Aleshores podrem parlar del disc, no pas en funció de lo música, sinó en relació o l'ort musical. MANUEL VALLS [51] 3 SINOPSI ... HISTORICA DE LA GRAVACIÓ SONORA 1876: Construcció dels primers micròfons elèctrics de contacte, per Bell i Manuel. El projecte havia estat concebut feia més de vint anys, i en un article de Ja revista clllustration• de l'any 1854 Bourseult escriu: «Imagineu-vos que parleu a prop d'una placa mòbil molt sensible que pot engegar i parar succe!Y sivament el circuit d'una pila. Hom pot imaginar-sc a distància una altra placa que reprodueix alhora les mateixes gravacions•. Aquest projecte, que fou aplicat de seguida al telèfon, va trigar malauradament massa temps a ser aplicat a la gravació. 1877: Charlcs Cros (1842-1888), poeta i savi, diposita a l'Acadèmia de Ciències un document segellat, d'una importància considerable. Hi exposa el projecte del primer aparell reproductor del so, que ell anomena palcòfon i que consisteix en el princini següent: cSi una membrana proveïda d'una punta traça un solc sota 4 [52] l'acció d'un so, aquest solc farà vibrar la membrana quan Ja punta passarà novament pel solc, i s'hi sentirà el so ini· ciah. En aquest principi que ara em sembla tan evident, ningú no hi havia pensat abans de Charlcs Cros, a qui hem de considerar com el veritable imcntor del fonògraf. Diuen que va fer una maqueta amb objectes heteròclits i que, da· vant alguns amics, va reeixir a fer-li reproduir un mot breu i històric, el pnmer mot que fou confiat al fonògraf! 1877-1878: A Amèrica, Edison (1847-1931) va contsruir el seu primer fonograma. Havia tingut coneixement dc l'invent dc Charles Cros? És probable que no, i que aquestes dues descobertes consecutives no foren sinó una coincidència. Di ;sor· tadament, Charlcs Cros no va tenir els mitjans financers per a comprar la pa· tent i explotar el seu invent, com ya poder fer Edison. La novetat va ser tan sorprenent que quan l'aparell d'Edison [b ulb la Jc~itgcn. ~~~ mam l'a,'ancicn. ~ró no us atureu admirant-I:, com una obra d'~rt: ,,briu ramp.>!¡:¡ d' AJO'UA LAVANO.O. PUIG dcs.;(>brtrcu ..¡ne ;tqU6ta ,.uggcstí\:1 fra¡;ancía ~ la que 1 \ohcu f.:r \C'str;J. AIGUA LAVANDA PUIG -- ·-- PUJO OA..ftCELO..,A Tot escoltant un fonògraf Edison, l'any 1888. 1889: El fono d'Edison és mostrat al públic en l'Exposició Universal: rotlle! de cera (que substitueixen els cilindres re· coberts d'estany), motor elèctric alimentat per piles (els motors mecànics no surten fins més tard), preu exorbitant. obres enregistrades consisteixen en po~ ques, cançons nica~·csqucs i sentimentals monòlegs. Ben aviat se'ls acut de sol· licitar la vedette dc moda: la YCU li suri desfigurada, fortament afònica, però hom no busca encara la perfecció artística i el fonògraf, en resum, només és un mit· jà per a divertir el públic (com el CInema en els començaments). Per això la tècnica de captació dels sons no és sinó un balbuceig i les sessions dc gravacio semblen competicions esportives on J'¡tr· tista, estirat sobre una encavallada, ha de fer el seu paper davant una immcn· sa trompa acústica encarregada dc diJi· gir el so cap a una membrana vibrant anomenada di:lfragma, dc fabricació ru· dimentària. 1890: Aparició dc discos i rotlles a les fires: atracció sense precedent. Comen· çamcnt de J'exolotació comercial. Les 1894: El físic Dussaud inventa el microfonògraf de piles, gravador i reproductor. ~s l'aparell ancestral dc la gravació clèc va ser presentat l'any 1878 a l'Acadèmia de Ciències, els savis acadèmics van creure que es tractava d'una mistificació. cHi ha un ventríloc a la sala, va dir el doctor Bouillard, antic metge de Napoleó III. Que se'n vagi! Ningú no es riu de l'Acadèmia!" Renova l'experiment en el departament del Secretari perpetu i cal que els ac:1dèmics facin ells mateixos l'experiència jlCr a poderse creure que la paraula pot ser reproduïda d'una forma tan senzilla. 6 [54) 4 JOYAS CLASICAS ROll Juan Sebasliém Bach El Clave Blen Temperado (Libro 11) Wanda Landowska Verdi LA TRAVIATA MontsEirrot Caballé, Garlo Bergonzl, Sherrill Münes r.IJ ·• ..... "!~. ···&! . w•• ~ ,.. X!,~ - --,_; ~ Donizetti LUCREZIA BORGIA o. Montserrat Caballé, Shirley Verrct, Alfredo Kraus Verdi • REQUIEM .. Ezio Flegello, Cario Bergonzi BOSTON SYMPHONY ORCHESTRA Erich LEINSDORF, Conductor trica i del pick-up, però li manca encara l'amplificador. 1900: Presentació a l'Exposició Universal de París del «fonògraf magnètic» de Poulsen, esbós del magnetòfon: la gravació es produeix per imantació d'un fil d'acer. 1905: Mentrestant, s'organitza el comerç de discos i assistim a la naixença de moltes firmes editores. Algunes adopten la gravació lateral (discos que van amb a6Ulla: procediment generalitzat avui dia), els altres Ja ~ravació vertical (discos amb safir: procediment Pathé, usat ja sobre rotlles). Es fan moltes gravacions de «bel canto». Els grans cantants d'aquella època tenen prop del públic la mateixa importància que les «estrelles» del cinema avui. La qualitat augmenta a poc a noc amb la dels diafragmes, però els cfonos» no poden reproduir sinó una gamma de freqüència de l'ordre de tres o quatre octaves. 1910: Es determinen algunes normes indispensables: el diàmetre dels discos és fixat aproximadament a la mida dels d'avui; la velocitat és de 80 voltes per minut. El perfeccionament del material (diafragmes sobretot) permet la gravació d'algunes obres importants: l'obra completa de CARMEN, de Pathé, CONCERT PER A DOS VIOLINS de Bach, per Kreisler i Zimbalist, etc. 1910: Laudet inventa un amplificador d'aire comprimit que és adaptat al «Cronòfon» Gaumont (acoblat elèctricament al cinema). 1911: H. Lioret (que des de l'any 1893 havia construït un aparell anomenat clioretgraf» presenta a l'Acadèmia de Ciències junt amb F. Ducretet i E. Roger, un sistema de gravació a distància, 8 (561 Gramòfon, any 1903. de transmissió telefònica. El mateix L ret (1848-1938), treballador infatigalera propietari d'un gran nombre de tents, entre les quals figuren un ap31'1 de reparació de submarins, una màqui· de pedals, etc. Devers 1913: Gravació de la S.• Simfoni de Beethoven sota la direcció de Nikisc~ un èxit excepcional en aquella època. ti la primera gravació comercial d'aques' obra tan popular (avui dia, en el m! cat francés només, n'hi ha 18, i amb n crosoJc solament). 1913-1915: Primers assaigs de gravaCl fotogràfica del so per E. Lauste (185: 1935). 1925: Invent de la gravació elèctrica (~ bretot aparició, amb poc temps dc J> ferència, de l'amplificador i del gra\'3' dor elèctric). Al mateix temps és im-o tat el pick-up, que es basa en uns prtcipis semblants als de Ja gravació, i <;J:I en un sentit invers és el bressol d~~ Perpetuurn-Ebne r PRESn6/0 MUSICAL DE EUROPA Plataforma tocadiscos PE- 02020 LUXE GERMANY • Homologada según Ja norma Dl)[ .J5.300, de la A Hn Fidclidn<l DIN 4 5500 l'ERPETUUM ERXER ESPA~OL.-\, S. A. Ofidnns: l'adilla, :l27-:12fl - Teléfono 235 40 00 (:3 líneas) Rcn·icio Post-Venta: Paclilla, 327 (bajos 61). Teléfono 2!31í ll 05 (Contestador aulomútico de llnmadas) mateixos fenòmens. La gravació elèctrica hauria pogut fer immediatament un progrés considerable al disc, si els afeccionats s'haguessin decidit a treure's de sobre els antics fonògrafs de diafragma i de trompa, i substituir-los pels nous aparells equipats amb pick-up. Malauradament, aquest darrer sistema va trigar molt a ser llançat al gran públic, i els fabricants de discos es veieren obligats a renunciar a certs progressos en les gravacions del so (creixement de la velocitat, per exemple) que no haurien resistit els aparells primitius. 1926: Primera gravació important realit· zada elèctricament: l'obra completa del MESSIAS de Haendel, per 3.500 intèrprets. La dinàmica (relació d'intensitat entre els sons més forts i els més febles que s'avalua en decibels) resta feble; ... Caruao gravant un cilindre. quedarà insuficient fins a l'aparició del microsolc. Les freqüències enregistrades estan compreses entre els 200 i 3.500 períodes aproximadament, amb importants buits en algunes freqüències i importants ressons en d'altres. 10 (58] 1927: Gravació de gairebé tota l'obra de Beethoven, en ocasió del centenari de 1J seva mort (especialment de les simft> nies sota la direcció del gran Weingan. ner). La velocitat de rotació dels discos passa de 80 a 78 voltes! 1928: Primer film parlat (so fotogràfic: procediment Petersen-Poulsen): L'aigua del Nil. Qualitat sonora dolenta a cal' sa de la imperfecció del desenvolup3ment (distorsions) i a la mala transp3rència de Ja peHfcula (sorolls de fons~ .Gravació a Beyruth de diverses obm completes de Wagner. 1928-1936: Primers discos de llarga du· rada: a) Discos professionals per al cintma (velocitat: 33 voltes. Diàmetre 40 1 J cm. Duració 8'-12' cada cara) (solcs normals). b) Discos dc l' cAmerican Braille PreS5> per a cecs. (Diàmetre 31 cm. velocitat 33 voltes -solcs fins a 65 cm. - durada fins a 18 m. per cara). 1929-1935: Nombroses gravacions de musica contemporània interpretada pels att tors: Strawinsky, Milhaud, Ravel, Poulenc, Prokofieff, etc. Grans gravacions del trio Cortot-Thibaud-Casals, Quarte! Lener, Quartet Capet, i dels solistes rnés cèlebres (els qui havien gravat en J'è¡» ca de les gravacions acústiques repetei· xen llurs discos amb èxit). 1939: Primer assaig d'estereofonia (3 pi~ tes) sobre pelifcula de cineJna: cFanl! sia,. de Walt Disney. Tres micros repJ! tits en l'orquestra graven cadascun 1/3 dl la pista sonora. CALENDARI DE SERRA D'OR Reserveu-lo des d'ara a la vostra llibreria o quiosc habitual, o bé a SERRA D'OR, Apartat de Correus 121 de Barcelona. PREU DE VENDA: 85 ptes. Un calendari, acurat en la seva realització, de mides trenta-quatre per quaranta-nou centímetres, amb dotze reproduccions de pintures gòtiques catalanes, que donen una imatge sorprenentment humana i viva d'un gran moment del nostre art. Ha estat imprès en offset, a tot color, en paper couché relligat amb espiral de plàstic. La selecció de pintures ha estat feta per Frederic-Pau Varrié, i el disseny de la real itzac ió és de Jordi Fornas. Hi són representats, entre altres, Jaume Huguet, Lluís Dalmau, Pere Nisart, Bernat Martorell, Joan Reixach, Pere Serra. 1944: A Anglaterra Ja casa Decca llança aquest slogan: «ffrr» (full frequency range recording»: gravació de tota la gamma de freqüències). :e.s aleshores quan comença la cursa cap a l'calta fidelitat» que no troba el camp de desenvolupament que trobà el disc microsolc. amb la gravació d'Apoteosi de Lu/ly de Cou perí n. 1950: Debut de l'cstercoronia sobre ban. des magnètiques (treball dc laborator comercialitzat una mica més tard a U.S.A.). 1948: Primer disc microsolc a Amèrica. 1949: Primer disc microsolc a França Estudi modern de gravació 1958: Primers França. àiscos estereofònic~ a >an- tori THE ANGLIAN CHAMBEl'l SOLOISTS ORQUERA Copons 2 Tel. 222 77 74 lA NOS Barcelona 2 LA FUNCIO SOCIAL DEL DISC L'essencial funció sociològica del disc sembla ésser d'antuvi la derivada de la seva possibilitat de donar a conèixer a la gent, fins i tot a la mínimament afeccionada a les manifestacions artístiques, el fenomen musical en tota la seva dimensió i realitat passada i present. Tanmateix, el caràcter d'aquesta projecció ba variat i variarà encara més amb el pas del temps, seguint el procés de perfeccionament (que és presumible que continuarà encara) dels dispositius de gravació i reproducció de sons. Originàriament, a finals del segle passat, a l'època dels inefables fonògrafs nordamericans de cilindre, aquests varen servir per a avivar la curiositat general pel petit miracle que representava poder «fotografiar» la música i també per conèixer, encara que fos esporàdicament, un reflex tènue però real del que eren les facultats d'alguns intèrprets llegendaris per a la majoria. L'art d'una Adelina Patti, del vell Anton Rubinstein o de Sarasate no necessitava del nou invent d'Edison per a universalitzar-se, però sí per a arribar a un sector de la societat humana que mai no hauria po5Ut tenirlo a l'abast. En el traspàs del segle, amb els primers «gramophones» i amb la idea que ba seguit perdurant, de gravar la música en disc en lloc d'usar dels cilindres de cera, la també anomenada «màquina parlant» va començar d'obtenir una acollida veritablement popular en la qual podia pressentir-se l'enorme projecció que el futur li conferiria. La subsegüent aplicació de procediments elèctrics en les gravacions fou un perfeccionament fonamental que va permetre el registre d'una ~aroma molt més extensa de sons i de t1mbres, amb la qual cosa varen incorporar-se definitivament al disc, no solament les veus i els instruments de vent, individualment o en grup (els primitius fonògrafs pràcticament no podien captar el so dels instruments de corda en conjunt. D'aquella època daten els curiosos violins proveïts d'una trompa d'amplificació acústica, i el cas rar de certs enregistraments fets amb algun violí <<normal» poden considerar-se, per la seva defectuositat, com un experiment fallit), sinó també les primeres orquestres simfòniques i les agrupacions de cambra. El disc d'impressió elèctrica va proporcionar ja el plaer de «tenir el concert a domicili». Ja no es va parlar de fonò14 [62) grafs o de gramòfons sinó de «gramoles» i de «plaques», quan van aparèixer els primers discòfils, encara coHeccionistes més d'un cert repertori d'obres que de determinades interpretacions. Cert que molts s'ufanejaven de tenir en Ja seva discoteca «el seu» Caruso, el violi de Kreisler o el trio Cortot-Thibaud-Casals, però malgrat la incomoditat de l'escassa duració de cada disc, va començar a constituir un ritu tenir a casa la Novena de Beethoven, la Missa del Papa Marcello i unes quantes seleccions d'òperes famoses. De no haver estat per les molèsties al'ludides dels freqüents canvis de discs, de l'espai que aquests OCU· paven dins els seus voluminosos àlbums i també perquè de fet quedava per resoldre encara el problema de registrar amb un cert realisme els efectes acústics dels instruments de percussió (amb què les audicions no arribaven a resultar tar del tot veraces), s'hauria produït ja aquest fenomen prodigiós al qual as1s· tim ara: el de la immensa producció i divulgació del disc que ha portat la música a totes les latituds del planeta i a la universalització que ha donat lloc a múltiples conseqüències artístiques i socials. L'era que va iniciar el «pick-up» i el mi· crosolc, i que ara afirmen «l'alta fideJi. tat» i l'estereofonia, ha creat una nova situació gregària, de la qual en principi podem treure una conseqüència im· mediata: l'home modern ja no pot viu· re, no pot distreure's, fins i tot no pot treballar o descansar sense tenir a l'a· bast la música en disc que prefereix. Analitzar el fet a fons ens portaria ~ debatre extensíssimament un tema i ~ta~· rebé una filosofia de la que es derivaria un nou fenomen com és el de la fabulosa proliferació del disc de música que provisionalment pot qualificar-se de lleugera, però que, encara que si~ fug~ç· ment, exerceix una penetrant 1 essenc1al influència en la sensibilitat de molta gent. Encara que tinguéssim a mà les estadís· tiques comparatives entre la massiva pu· blícació en disc de música lleugera (en· tenc com a tal també aquelles adapta· cions o instrumentacions d'obres impor· tants que les transformen en productf degenerats) i la poca que s'edita de.s compositors bàsics de la història mus1· cal, veuríem que, malgrat tot, la produc· ció dedicada a aquests últims és extraor· dinàriament extensa. Ja sé que molta música dels primitius, dels clàssics i dels romàntics no ha estat encara incorporada al disc (de la mateixa manera que tamb6 continua inèdita per als qui assisteixen als concerts), però de fet actualment és possible trobar gravada - i ben gravada- l'obra substancial i definidora de tots els compositors importants de qualsevol època. Aquesta circumstància dóna lloc a una nova situació. El ritme accelerat de l'edició fonogràfica d'obres de concert, és infinitament superior a la creació d'aquestes pels arttstcs contemporanis, o sigui que es produeixen una sèrie de descompensacions ~ue obliguen les cases editores a multiplicar les versions de cada partitura. Així ha nascut un nou estímul per al discòfil: el de conèixer i es- tudiar comparativament el caràcter i la intenció de les diverses interpretacions, arribant fins a establir paraHels o diferències amb les dels artistes desapareguts, a través de registres admirablement refets a partir dels anacrònics cilindres de cera. Estem, doncs, en el principi d'una nova projecció social i artística del disc. Aquest va camí de convertir-se en un document inapreciable del fet musical, no solament pel que es refereix a les obres en elles mateixes, sinó quant a la possibilitat d'acumular les experiències de les generacions passades i oresents d'intèrprets per tal d'assolir un estil que sintetitzi l'art de tots ells. Xavier MONTSALVATGE EDLTOHES, MARQUES I SEGELLS Beltet·, Arlequin, Palette, Metronome, Belvedere, Harmonia mundl, Deutsche Vogue, Hansa, Montana, Saba, C.M.S., Carosello Curci. Cinevox, M.R.C., Everest, Vox, Serfaty, Soutlh Eastern. COMPAfHA DEL GRAMóFONO ODEóN, S. A.- Emi, La voz de su amo, Odeón, Capltol, Stateside, Regal, Pathé. CONCèNTRIC. Concèntric. DISCOPHON. - C.B.S.. Eplc, Supraphon. DISCOS VER GARA.- Ariola Eurodisc. Arist{)n, Cetra. Cellograph-8imp, Club Françals du Dlsque, Concert Disc, Counterpoint-Esoteric, crescendo, Charlin, Durium, Everest, Hifi, Kapp, Life, Música sacra, Melodya, Pirouette, Period, R.R.G.. Renaissance. Scala, Scepter, Schwann, Studio S. M., Time, Tradition, Vox. Wand. BEL TER. - EDIGSA.- Edigsa. FABRICA DE DISCOS COLUMBIA, S. A. - Decca, Columbia, Albambra, London, Teram. FONOGRAM.- Philips, Deutsche Grammopbon Gesellschaft, Archiv produtkion, Fontana, He- liodor, Kama sutra, M.G.M., Mercury records, Polydor, Verve, Budde.h, Elektra, Rlverslde. HISPAVOX.- ABC Paramount, Alborada, H.D.A. Record, Amadeo, Bang Records, Cadette, Ca- nadian American. Comand, Le chant du monde, Disc A.Z., D.isneylandia, Erato, Gamma, Impuls, Laurie, Music-haU, Original sould, Perlees, P.Y.E. Records, Reprise, United Artlsts, La Vogue, Warner Bross. HOGAR DEL LIBRO, S. A.- Als 4 vents. LLORACH·AUDIO, S. A. - Ensayo. MARFER. - Marfer, Musldlsc, Visidisc, Ebalair, Areito, Carlllón. R.C.A. - R.C.A. Victor, Vik, Victrola, Tamla Motowm. SA YTON, S. A. -- Canigó, Happyband, Sayt.on. SONOPLAY.- Barclay, Riv1ere, Jubílee, Major Minar Records, Cameo, Mosen Nalm. ZAFIRO, s. A. - Zafiro, Novola, Cancela, Musart. Jolly, Fonit. [63) 15 , ' LA CRITICA DISCOGRAFICA Tot fa pensar que en l'esdeven.idor, la manera normal d'escoltar música serà mitjançant l'ús d'aparells electroacústics, ja el disc, ja Ja cinta magnètica, o altres procediments que la tècnica ens proporcioni. El públic ja no es conforma amb el concert mediocre i exigeix cada vegada intèrprets més anomenats, per tant més cars, i això es fa notar a les taquilles. Mentrestant, el preu del disc tendeix a baixar, fins que un dia el preu dc la «butaca» serà molt més elevat que el d'un disc i aleshores és dc suposar que augmentarà dc manera considerable la divulgació discogràfica. Per ara, al nostre país ens trobem ben lluny d'una autèntica difusió del disc per ducs raons fonamentals: cultura musical insuficient i preu excessiu tant dels discs com dels aparells d'alta fidelitat, ja que si no es disposa d'un bon aparell, la qualitat dc so és molt dc(icicnt i no pot substituir ni de bon tros el concert. La crítica en general té una funció informativa i Ol'ientativa del públic i aquests han dc ser també els objectius primordials dc la crítica discogràfica. Ara bé, en el nostre país aquesta activitat té pocs anys d'experiència i pròpiament la seva evolució haurà d'anar-se desenvolupant paraHelament a l'increment de cultura, afecció i mitjans econòmics del públic. No vull dir amb això oue la crítica d'avui hagi de fer-sc a un baix nivell intcHcctual en espera que aug16 [64] mentin els coneixements musicals de! lector, sinó més aviat tot el contrari és a dir. que ha dc donar un tipus d'illformació que al mateix temps que niuda a millorar el nivell cultural mit¡a, orienti cap a aquells discos que des dc tots els punts dc vista reuneixin un mà· xim de qualitat. Els tres angles fonamentals des d~b quals s'ha d'examinar un disc, són: Obr,, intrepretació i realització tècnica. ~ meva manera dc veure, per aquest m; teix ordre. L'obra significa la primcn.t classilicacio mental que fem en veure un disc: I) pol ser una dc Ics arxiconcgudcs dels grar.· mestres, dc Ics que hi ha grm·acions • dotzenes, algunes extraordinàries, i al~ hores l'interès decau immediatament que no omple cap funció i difícilme!l pot superar el que ja existeix; 2) pol ser una obra menys coneguda d'un d'olquests mateixos compositors i dcspcrt::nos un interès en buscat~hi quelcom d'important des del punt dc vista disCJo gràfic; 3) pot ser una obra compklament desconeguda dels primitius, dels clàssics i fins i tot dels romàntics que immediatament ens fa sentir el desig de conèixer, i 4) pol, finalment, ser unn 11~ va composició d'un autor contcmpora~J que desperta un interès apassionat l3 que ens enfronta amb l'aventura d'un nou món. :es evident que el contingut ,.r formatiu dc la crítica sobre l'obra haurà de es l.'in- !jU: tjà. de mà· bles 6!l>ecoració Casablal\cas Gran Via, 532- Telèfon 223 43 42- BARCELONA, 11 de ser creixent a mesura que progressem en cada una d'aquestes categories. Dins la primera, seria absurd d'estendre's en explicacions sobre temes que pràcticament tothom coneix; Ja segona pot demanar una explicació que Ja situï dins el conjunt de l'obra dc l'autor, mentre que a la tercera no solament s'han d'exposar les característiques de l'obra, sinó que molt sovint s'ha de situar el compositor dins els grans moviments de la història dc la música, i, naturalment, és la quarta la que exigeix que es faciliti un màxim d'informació sobre l'obra, el seu autor i la significació estètica. Un cop qualificada l'obra, ens fixarem en la interpretació. Aqu{ és on juga més el factor dc gust personal i es corre el risc dc caure en un subjectivisme poc efectiu. La crítica s'hauria dc subjectar a in· formar sobre la línia estilística seguida i qualificar dins d'ella el grau dc perfecció assolit. Hi ha figures que estan fora de tota crítica i llurs noms són ja de per si prou eloqüents com per garantir una qualitat interpretativa de primer ordre. Les firmes productores estan avui dia prou assessorades per assegurar un mínim dc dignitat d'execució força elevat i molt rarament surten discos rebutjables des d'aquest punt de vista. Hi ha, però, de tant en tant, la sorpresa dc trobar un disc amb noms completament desconeguts que ofereixen interpretacions extraordinàries, i aleshores la tasca de la crítica pot ser molt valuosa per a fc¡-ho ressortir, ja que altrament podria passar desapercebut. Finalment queda la qualitat tècnica dc la realització que només pot ser apreciada amb bons aparells d'alta fidelitat, ja que el mínim normal de qualsevol disc està molt per sobre dels pick-ups «standard». L'elaboració d'un disc és llarga i complexa però es pot resumir en dues fases: gravació, i premsat. La primera comprèn totes Ics operacions d'estudi per 18 (66] a obtenir una cinta magnèlica; aqui ju. ga l'habilitat de l'enginyer a distribuU' els micros i del director artístic a ac. ceptar una sonoritat adequada a l'obrn; l'operació és fonamental ja que d'una cinta dalenta és impossible dc fer-nc un bon disc. La segona reuneix una sèric de ma· nipulacions que transformen el contingut de la cinta en un motlle metàHic amb e: qual es premsen els discos; qualsevol defecte en aquestes operacions es traducu en sorolls desagradables que impossibW. ten una bona audició, i a vegades aquests sorolls són a causa dc defectes del m~> ment de premsar: una oscHlació en el control de la temperatura, una mica de pols que cau sobre el motlle poden d1> nar un exemplar defectuós i resulta aie~ hores molt difícil dc jutjar si aquell de· fecte prové del motlle o és accidental. En canvi la qualitat d'una bona presa de so que conservi el color original dels JI!Struments, la claredat d'ambient, l'cquilf bri estereofònic és tan fàcil d'obscn-ar com difícil d'obtenir i aquí és on la cntica de discos anirà evolucionant per eligir cada vegada mes a mesura que els aparells del seu públic siguin millors i llurs coneixements artístics assoleixin U!l nivell superior. Resumint, podem dir que Ja crítica ha cle valorar un disc tenint en compte aquests tres aspectes ja que si, per exemple, n:: es pot admetre una cinquena dc Beethoven que no sigui extraordinàriament ben interpretada i amb una gravació irreprot· xable, en canvi es poden tolerar certs defectes en obres que difícilment podem sentir d'allra manera. La crítica per a ser constructiva ha dc recomanar els disCO~ molt bons justificant el perquè, ha dr valorar allò que trobi bo en els disCOS corrents, i dels dolents. . millor no parlar-ne. J. M. MESTRES QUADRENY Sl\ Sincrotúce 1(} el de en uno solo, los perfume.s que intervicncn nn 'u ll!teO personal. t'\lltondo lo mP.ZC1o j(} es- de lrRgencoas do slt n l~s . La llnea ROYALE AMBREE I~ otrccc el m1smo perfume dc su famosa agon de Colonia e" $U Seue for Men. en sus Oesodorantes, Sale• de Bafto. Jobone•. Sochels pera ropo Amb•ente.dores de atmósferll y en otras dc sus OfiQ•n~tes cr~oc.•o11eS ... 0~, ,.rf.,...... .... . 0•~(11!W·~·· ..- ... @u~· ..!l~ 0 0 he .-•a•c.••PG P........ ,e.-....or '"'"''~" @•~~· na at-. . . . . . . . . . 0 . ·~· ® A{J>otO.CoiOf'l•• ® CtiOdo•....,tt ,., Ot-''• tn·;c.u •••o• llitO IILft,..Ut"'''"''''" •IIH'•fHOI ¡t llf iOt.OI e~~~.·· UJ)vMOtt• p.,¡•aNIIO @fa~lfl.e\tfttoft(;fi'IIU 11'11'1 bi"O @ S.••• G•~• o••• ...,...."'"" Productos flrmados por LEGRAIN --------------PARIS----------- III FESTlVi-\L INTERNAClO Nt\L DE JAZZ DE BAJ-l CELON¡\ -en colaboración con el Festival de Jazz de )JewporlPatrocinada por el Excmo. Ayuntamiento de Barcelona, Radio l\acional de Espaiía, TeleYísíón Espaüola y el Centro dc Inicialiva5 y Turismo. PROGRA:\IA MISA SOLEMNE 7 noviembre 19.30 h. en la Basílica de Santa María del Mar Actuación especial del conjunto vocal nortcamericano THE STARS O'F FAI'l'H OF BLACK NATIVITY que cantara varios coros COXCIERTOS en el PALACIO DE LA MúSICA 6 noviembre 22.45 h. \VATERS BLUES BA>JD HORACE SILVER QUI).JTET ~IUDY 7 novíembre THE STARS OF FAITH OF BLACK '\ATIVITY 22.45 h. JUA.t\ CARLOS CALDERóN JAZZTET 9 novicmbrc 22.45 h. SALENA JOKES and her Trio EA RL HINES ALL STARS 10 noviembrc FHANK FOSTER QUARTET 18.45 h . GRAN ORQUESTA DE COUNT BASIB 22.45 h. PHIL WOODS QUARTET GRAN ORQUESTA DE COUNT BASIE 20 [681 Discografia vigente de YEBUDI MENUBIN ASOL SOl ASOL 927 ASOL 923 ASOL 930 ASDL 931 ASDL 937 ASOL 940 Se~lllto numero 1 en sl bemol. Op. 18. (Brahms). Allegro. (Brahmsl, Sonata número en so menor. BWV. 1014. (Bach}. Sonata número 4 en do menor. BWV. 1017. !Bach). Sonata número 6 on sol mayor. BWV. 1019. !Bach). Sonata número 2 en la mayor. BWV. IOlS. (Bach). Sonata número S en fa menor BWV. 1018. (Bach) Sonata número 3 on ml mayor. BWV. 1016. (Bach). Dlvertlmento número 1S on sl bemol ma· yor. K. 287. (Mozart). Slnfonla (Diverllmonto) on re mayor. K. 136. (Mozart) , Conclerto en re mnyor. Op. 61. (Beethoven). Trfo on re mayor. Op. 70. número 1. •Es· poctro•. (Beethoven) , Trio en ml bomol mnyor Op, 70, número 2. (Beethoven) Romanza número 1 on sol mayor. Op. 40. IBeothovenl. ASDL 945 ASDL 948 ASDL 956 ASDL 960 Romanza número 2 en fa mayor. Op. SO. (Beethoven). leyenda. Op. 17. (Wienlawskl). Poema. Op. 25. (Chausson). Romanza. fantasia y caprlcho. Op. 8. (Bar· lioz). Concierto en re menor (Bach). Conclerto en sl menor Op. 3, número 10. (Vivaldl). Concierto número 1 en al bemol mayor. (Haendel). Conclerto número 2 en sl bemol mayor. (Haendel). Conclerto número 3 en sol menor. (Haen· del). Sonata número 9 en la mayor. Op. 47. •Kreutter•. (Beethoven). Sonata número S en fa mayor. Op. 24, •Primavera•. (Beethoven). Suite número 1 en do mayor. BWV. 1066. (Bach). Su ite número 2 en sl menor. BWV. 1067. (Bach). Suite número 3 en re mayor. BWV. 1068. (Bach). Suite número 4 on ro mayor. BWV. 1069. (Bach). en discos [69] 21 L'ALTA FIDELITAT, FORMA ACTUAL D'ESCOLTAR MÚSICA La frase «Alta Fidelitat» ha estat incor- porada de tal forma al nostre llenguatge comú, que la seva pronunciació resulta suficient per a entendre'ns sense necessitat d'altres explicacions aclaridores. Però precisament és ara, a les portes de la seva popularització, quan sembla més necessari que mai aclarir conceptes o almenys intentar de fer-ho per part dels qui per experiència, per estudi o simplement per afecció, s'han trobat a Ja vora d'aquesta especialitat tan apassionant i bonica. L'Alta Fidelitat no es sinó un terme carnbigw• emprat per a definir un procediment tècnic i artesà creat amb l'objecte de traslladar el so en el temps i en l'espai amb una «elevada exigència de perfecció». Hem dit «ambigu» perquè no és possible fixar una barrera clara i neta capaç de determinar-ne qualitativament els límits i diem o:elevada exigència de perfecció• perquè, en el sentit més autèntic, aquesta és una especialitat creada per homes respectuosos i apassionats per la música que han sabut desenvolupar una 22 [70] tècnica sense anar més enllà del que l'art els ha permès. Per tant, i dit en altre> paraules, l'esperit de l'autèntica alta fi. delitat consisteix en una tècnica posada al servei d'un art. És evident que aquest esperit es pot donar en diferents graus; des de fregar la pura comercialitat fins a la creació d'¡r parells d'una precisió tal que solament una orella privilegiada és capaç de detectar, i davant la impossibilitat de fixar tècnicament quins són els límits i quines són les categories, no hi ha altre remei que plegar-nos a les decisions subjecti\'d de l'òrgan humà a qui va destinada, a fi de comptes, tota aquesta tecnologi:: l'orella. Però això tampoc no significa, per a una bona part dc les persones que han pres la decisió d'instaHar un equip d'alta fidelitat a casa, la solució dels dubtes que es presenten en el moment d'elegir quin~ aparells convé comprar, per a encertar plenament. La raó és ben senzilla; no tol· hom té l'orella prou habituada ni disposa del temps necessari per a dedicar-se a aprofundir en la matèria i adquirir ai:d Pa Para el instante en que sus manos se posen sobre el teclado, el artista de bera confiar plenamente en el instrumento. Su sonido ha de ser exacta, sutilmente fiel a la idea concebida en su mente. El sabe que este instrumento es HAMMOND. Conoce su calidad, su prestigio y sus sorprendentes posibilidades. Organos HAMMOND, el órgano de calidad que Vd. también debe conocer. Visítenos o solicite información. HAMMOND IBERICA,S.A. Pje. Mau món. 1O Tel. 228 65 66 - Barcelona-11 Delegaciones en España MADRID Casa MAXI. Legamtos . l T 241 47 64 . PALMA DE MALLORCA· SALOM PON Misión, 20 T. 22 22 08 VIGO SPICA Gran Via. 6 T. 21 VALENCIA : EmílioJUAN GIMENEZ Mtcer Mascó.20 T.6921 ESTAOOS UNIDOS • INGLAlERRA • CANADA • AlEMANIA • fTALIA • FRANCIA • BELGICA • SUECIA • NORUEGA • OINAMA un criteri crític prou precís, capaç d'evitar una grossa equivocació. Aauest és un fet que succeeix sovint en altres ordres de Ja vida, particularment en l'època en què vivim on la tècnica té una intervenció tan notable: fotografia, cinema, reproducció gràfica d'obres d'art, etc., etc. Com ha d'actuar qui, sense conèixer la matèria, ha pres l'exceHent decisió de situar a casa un aparell reproductor dc so de qualitat? El disc és el primer component d'una cadena d'alta fidelitat; la prova d'això és que la indústria especialitzada no rou possible fins que la tècnica del disc no va ésser capaç d'inscriure en els seus delicats solcs una informació completa i raonablement fidel Clels complexos fenòmens que produeix el so. Això no obstant, oblidem deliberadament aquí aquest apassionant component perquè sabem que plomes autoritzades tracten ja el tema en aquesta mateixa edició de la Guia Musical. Ens referirem aquí solament als clements bàsics d'un equip reproductor de so: giradiscos, càpsula, amplificador, altaveus i l'habitació. Aquest últim també component real d'un equip d'alta fidelitat, encara que pugui sornrendre més d'un amable lector. Però primer cm vull aventurar a aclarir un parell dc conceptes. El primer de tots ja l'hem puntualitzat en començar; hem dit que l'alta fidelitat és una tècnica al servei d'un art i no cal insistir sobre el compromís que això comporta per qui n'és totalment conscient. El segon és el de l'estereofonia o so estereofònic, concepte que en ésser relacionat amb l'alta fidelitat ho és sovint de forma, al meu parer, molt discutible. 24 [72] Al meu entendre la confusió té origen en certa publicitat i fins i tot amb el nom emprat per alguna publicació especialitza. da a l'estranger on es dó na a entendre que alta fidelitat és una cosa i est~reo­ fonia una altra. M'explica1·é: intentar un definició conscient dc l'alta fidelitat és • molt difícil, posat que aquesta és una es"ecialitat que respon més a una mentalitat que a unes fórmules o procediments únics i concrets. No es pot oblidar qu~ els components d'un equip de reproduccio d'alta fidelitat són els mateixos que els de qualsevol aparell reproductor de so. Per tant, aquesta especialitat no respon a una nova forma tècnica d'escoltar mú· sica, sinó a una mentalitat refinada i exi gent de fer-ho. D'ençà dc 1948 els aparells refinats per a la reproducció del so varen començar a ésser justificats, com hem dit abans, gm cies als avenços tècnics aplicats al disc Això va donar lloc a la naixença de la indústria dedicada a produir aparells de qualitat (càpsula magnètica, circuit amplificador Williamson, etc., etc.). i ams després han anat apareixent perfecciona· ments aplicats amb més o menys fortuna. segons el seu valor real, les possibilitats tècniques i la seva viabilitat pràctica. Un d'ells ha estat l'estereofonia. Cal remarcar, doncs, que l'estereofonia basada en un principi fisiològic indiscuti· ble (no oblidem que l'home té ducs or~­ lles i per tant percep tots els sons aue l'envolten, estereofònicamcnt) consisteix en un perfeccionament més, i per tant aplicable a qualsevol aparell destinat a la reproducció del so. Com era d'esperar l'alta fidelitat el va adoptar immediata· ment, i avui quasi no es concep un aparell de qualitat que no l'incorpori. Per !D m ¡¡. re no és solament una antologia sonora; inclou també una autèntica història -viva, documentada, palpitant- de la música als paísos catalans ÚLTIMS DISCOS PUBLICATS ·nnlol~,gin lti ;:¡-(7w1< 7l ,H,n ttl~i<·a ('tttal:uln ANTONI SOLER f.JI... r• ANTONI SOLER QUINTETS Núms. I i 11 AHMC 10,52 MÚSICA PER A VIOlÍ AHMC JO 32 Si anéssim seguint el fil dc la qüestió. el tema s'allargaria indefinidament. Per tant, trenquem de nou els raonaments: procedim a marcar unes nautes que Intentin servir de guia per al qui, com ja hem dit abans, hagi pres o estigui a punt de prendre l'exceHent decisió d'instaHar a casa seva un aparell de so, de qualitat. NOU CONSELLS PER A ELEGIR t;t\ BON EQUIP DE REPRODUCCió DEL SO El que realment importa en un equip d'alta fidelitat és el resultat final, resul· tat condicionat per una sèrie de factors de molt diferent dimensió. L'examen d'a· quests factors pot ajudar considerablement a l'hora de decidir quins aparells instaHarem a casa. Però val a dir que el procediment més segur és el mateix que seguiríem si, essent profans en la mat~ ria, decidíssim de comprar un bon piano de cua, un aparell fotogràfic de precisió o un automòbil. -.....____ --- -------MONO 1. Demanar consell a un amic, o perso- STEREO Repro-ll ccl6 esquemàtica do la tècnica mono I estereo· fònica. Es pot veure clarament la diferència tècnica I acustlca. tant, alta fidelitat i estereofonia són una mateixa cosa. Això al marge que el procediment estereofònic pugui ésser també emprat en aparells creats solament amb mires comercials i per tant allunyats de l'esperit de l'alta fidelitat. 26 [74] na coneixedora de Ja matèria. 2. Visitar un venedor especialitzat que ofereixi garanties de seriositat, server i experiència. 3. E l darrer perfeccionament important en l'alta fidelitat és Ja introducció del so estereofònic. Per tant, aquest sistema és el més recomanable en una gran majoria de casos. 4. L'opinió del venedor, en el ben entès que ha estat elegit adequadament, és important ja que és persona amb ~· Como un signo preciosísimo consagrado por el uso del tiempo beber beber es un lcnguaje que excluye cualquier otra modulaci6n vocalica nos transmite símbolos ütiles de intenci6n humana Pacto, Rito, Juramento, Ofrenda, Ilospitalidad. Practicar el apogco del vino es inventar un idioma que se afirma en una modulación vocalica significativa: o¡·IVe1"'1a Francisèo Olivella Vilafranca del Panadés Palabra.~ pcriència i per tant el seu consell mereix ésser tingut en compte. S. Si és possible, és molt convenient d'escoltar t.!ls aparells amb discos que un conegui. Convé fugir dels discos efectistes. La música cclàssica» és particularment adequada (piano, violí, veu humana i gran orquestra). 6. Decidits ja els aparells, és convenient condicionar la decisió final als resultats obtinguts en el lloc definitiu. Aquest és un consell moll important, en especial en el que fa referència als altaveus, ja que aquests produeixen resultats molt diferents segons les condicions acústiques de l'habitació. ~s per tant molt interessant deixar la porta oberta a possibles canvis. 7. L'equilibri dels components d'un equip d'alta fidelitat és molt important. Cal recordar que la qualitat final resultant és igual a la qualitat que és capaç de proporcionar el component més sen· zil!. 8. La pròpia orella, encara que no estigui habituada a l'alta fidelitat, és sem· prc un cxccHent punt dc referència que cal no menysprear. A fi de comptes, és qui haurà de suportar per sem· pre un error d'elecció. 9. Ens podem arriscar a dir, de forma molt general, que hi ha certes normes tàcites dictades per l'experiència, que convé tenir en compte. a) La càpsula ha d'ésser magnètica. Encara que cal puntualitzar que hi ha alguna excepció. b) Cal que l'amplificador estereofònic posseeixi una potència minima dc lOW fRMS) per canal. No 28 [76) obstant això, i que hi ha molts altaveus que necessiten una potèn· cia més elevada, aquesta és una potència acceptable ja que és sufucicnt per a oferir la possibilitat d'elegir entre un bon nombre d'al· tavcus dc bona qualitat que no en ,. necessiten més. No es not ignorar la possibilitat d'emprar un ampli· ficador dc potència inferior a lOW (RMS) amb l'avantatge econòmic que això significa, però llavors la possibilitat d'elecció de l'altaveu és tan rcstrin,•ida que no resulla aconsellable. e) El giradiscos ha dc generar el mi· nim dc soroll propi possible (vi bracions que es transmeten del motor al plat) i la seva regulari· tat de marxa ha d'ésser constant. d) En un equip estereofònic, els alta· veus han d'ésser coHocats en un mateix pla, imitant la situació d'una orquestra. Cal puntualitzar que hi ha normes tèc· niques de mesura que permeten traduir en xifres i gràfics una part important de la qualitat que un component d'alta fidelitat és capaç dc proporcionar, però no oblidem que aquest escrit va dirigit a persones que no desitgen o no poden aprofundir sobre la qi.icstió, Ja qual cosa no és motiu perquè no siguin capaços dc gaudir dc la bona música a cus¡1. P~r altra banda, aquestes normes dc mesura no estan encara standarditzadcs a tot el món i aprofundir sobre aquest tema re· queriria una altra mena dc treball impropi d'aquesta publicació. Raimon TORT l GRAN PREMIO DEL OISCO 1968 otorgado por la revista Ondas .. M A R I N A (Camprodón-Arrieta) Columbia SCE 918/9 MCE 818/9 Jaime Aragall, Victoria Canale, Antonio Blancas, Víctor de Narké. Orfeón Donostiarra. Orquesta Filarmonia de España. Director: Rafael Frühbeck. TO S C A Decca SXLE-LXTE 341/42 (Puccini) Birgit Nilsson, Franco Corelli, Fischer-Dieskau. Coros y Orquesta de la Academia Santa Cecília de Roma. Director: Lorin Maazel. Columbis MCE 821 ANTONIO, GENIO Y DUENDE FLAMENCO Cantan: Sernita de Jerez y Chano lobato. Gultarras: Melchor de Marchena, Gurrito de Jerez y Melchor (hljo). Palmas y jalco gitano. Decca SKL·LK 4874 TOM JONES AT THE TALK OF THE TOWN Thc star theme - Ain't that Good news - Hello Young Lovers - I can 't stop loving you - Wat's new Pussycat? Not responsible I Believe - My Viddishe nomme Shake - That Lucky oid sun - Thunderball - That oid black magic - Green, green grass ot home - lt's not unusual Land of 1000 dances. PREMIO AL MEJOR RElilSTI\0 ESTEREUFONICO SINFONIA NúMERO 2 (Resurrección) Mahler Decca SXLE-LXTE 325/6 London Symphony. Director: Georg Solti. Heather Harper (soprano) y Helen Watts (contralto) NUEVOS EXITOS Columbia 177) 29 DISCOTECA BÀSICA DE MÚSICA CATALANA Si hagués disposat de més espai, estic convençut que ni hauria trigat tant a escriure aquestes breus línies, ni m'hauria estat tan difídl; a més, hauria pogut esmentar molts noms que forçosament o'a manquen en aquesta reladó. Però, d'altra banda, ha estat interessant- almenys, per a mi mateix aquest rigorosíssim treball de síntesi i de concredó, no sols en la selecdó dels trenta-vuit temes, sinó, també, en la limitació estri da (set línies a màquina! ) de cada un d'ells. No sé si me n'he sortit gaire bé, però, en tot cas<, sempre he intentat d'ésser molt objectiu i, ben sovint, he hagut de refrenar criteris i preferències personals i íntimes. La finalitat buscada ha estat, únicament, la d'indicar- d'entre les gravacions que hom pot trobar f~cilmcnt a les botigues, i sense tenir en compte els molts projectes que hom coneix, ni, naturalment Ics llacunes encara existents en la nostra discografia- els títols més representatius per a poder fer-se l:l'a visió panorà mica, bàsica i equilibrada, de la nostra història musical. És, si fa o na fa, el que I om bé intentem amb l'Antologia Històrica de la Música Catalana, però encara fa mossa poc temps que s'ha començat i, a més, cal saber reconèixer i valorar tot all ò que ton meritòriament s'ha fet i es fa - d'una manera més o menys pensada i sistemàtica - en el mateix sentit. ORIOL MARTORELL MUSICA MEDIEVAL I RENAIXENTISTA Excepcionalment, cal començar la llista amb W1 dis• encara no sortit però d'aparició imminent; es titul: uDcl romànic al renaixement• (Edigsa: ahmc 10/51), és interpretat pel conjunt barceloní uArs Musicae• que dirigeix Enric Gispert, i conté obres anònimes (Ri· poll, trobadors, Scala Dei, Montserrat, etc.) i de Lluís Milà, Pere A. Vila, Mateu Fletxa i Joan Brudieu. EL MISTERI D'ELX Un dels més interessants drames litúrgics medievab europeus, tant pel seu valor intrínsec com pel fet de la seva ininterrompuda pervivència: com diu Joan fUS: ter, caquí la música antiga encara no és antiga, perque no ha perdut actualitat ni pels que la interpreten ni pels que l'escolten». Gravació (Hispavox: HB 10-93/94 efec· tuada a la mateixa Basflica d'Elx. 30 [781 , ORGUES ANTICS ..- Montserrat Torrent interpretant música dels s. XVI al XVIII en dos dels rars orgues antics que hem pogut conservar en bon estat: els de les parròquies del Vendrell i de Maó (Edigsa: ahmc 10/41 i ahmc 10/43). Obres de Pere A. Vila, Pau Bruna, Gabriel Menalt, Josep Elies, Joan B. Cabanilles, Miquel López, Antoni Soler, Freixanet, Nards Casanoves i Josep Vinyals. LLUtS MILÀ Nascut a València (ca. 1500), Lluís Milà és el capdavanter de tota l'esplendorosa escola hispana de viola de mà; intèrpret i compositor notabilíssim, és, també, l'autor del cèlebre «Libro de Música de Vihuela de Mano intitulado el Maestro». Les transcripcions de les seves obres fi~uren en el repertori dels millors guitarristes. B. Michaelis (tenor) i W. Gerwig (llaüt) li dediquen tota una cara d'un disc (Archiv Produktion: APM 14 076). JOAN CEREROLS Un dels músics més destacats del nostre s. XVII. Va néixer a Martorell (1618) i fou escolà i monjo (mestre de capella durant més de 30 anys) de Montserrat. L'extraordinària cMissa de Difunts» (Edigsa: ahmc 10/ 92, cantada per l'Escolania i Capella montserratines actuals (direcció: Ireneu Segarra), testimonia palesament la qualitat fora de sèrie del seu art, comparable al més all nivell europeu dc l'època. JOAN B. CABANILLES Una altra de les més rellevants personalitats del segle XVII. Nascut a Algemesí (1644) i mort a València (1712), la seva extensíssima producció ha estat editada per F. Pedrell i H. Anglès. M. Torrent, a l'orgue de la CoHegiata de Daroca, n'interpreta (Vergara: 5.007SL) algunes de les seves obres més característiques, dignes de figurar al costat de les millors dels seus més prestigiosos contemporanis europeus. L'ESCOLA MONTSERRATINA DEL XVIII ·.~~·~ l ~:... { fjJ .. •:. :·. ••:L.~-- :~:-,e:.:. ~ ~~ . . ) I.. . .· - . . ~ :· ~ . ~~ " ,· ..., . ,. I ... . { .... • El tortosí Josep A. Martí i el sabadallenc N. Casanoves en són l'iniciador i el més cone6lJt dels seus mestres. Tres exemples: • O Magnum Mysterium» i cSi· lencio» de Martí (Vcrgara: 741-TL) i • Responsoris de Nadal» de Casano\·es (Aihambra: MCC 30032), per l'Escolania i Capella de Montserrat, i • Magnificat• de Martí i «Responsoris de Setmana Santa• dc Casanovcs (Edigsa: ahmc 10/ 23) per Bustamantc, Martorell, Ochoa i Coral Sant Jordi. !. MúSICA INSTRUMENTAL A MONTSERRAT Els compositors montserratins no escrivien únicament per al culte; ho demostren ben bé, per exemple, el curiós «Concert per a fngot i orquestra» d'Anselm Vit~ la (1739-1798) i les obres claviccmbalístiqucs dc N. Casanoves (Edigsa: ah mc 10/91 ), que dc cap mancra no poden ésser experiències aïllades, ni a Monlscr· rat ni a Catalunya. Intèrprets: Joan Carbonell, t Ros-Marbà i Maria A. Ribera. MONTSERRAT Montserrat és història i tradició, però, sobretot, és plena vigència i actualitat i identificació total amb el nostre poble. Escolteu-ne l'íntima coHaboració d'escolans, monjos i fidels, en interessants reportatges d~ rectes com o:Diumenge dc Rams, Dijous i Divendres Sant a Montserrat.> (Vergara: ll.O.OO-l-L,I4.009-SL i i 14.010-SL), o com cUn dia a Montserrat. (Canigó: CANI· 1006-M), on es barregen musiques populars, clàssiques 1 actuals. ANTONI SOLER: OBRES PER A INSTRUMENTS DE TECLAT Cap dels nostres músics setcent is tes no és tnn con~· gut, arreu del món, com l'olotí Antoni Soler (17291783); i aquesta fama, mcrescudíssima, Ja deu, tan sols, a una petita part de Ja seva producció: Ics obres per a instruments de teclat (orgue o clave). Alícia dc Lar· rocha, al piano, interpreta al~uncs dc Ics seves millor~ Sonates; M. C. Alain i L. F. Tagliavini, els sis Concerts per a dos orgues (Ilispavox: Hil 10-330 i HE 60-55). 32 [80) 1 ELS cQUINTETS• DEL PARE SOLER Una de les seves millors obres és, indubtablement, la coHecció dels ·Sis Quintets» (corda i orgue o clave obligat). G. Gal\'e i l'Agrupació Nacional de Música de Cambra dc Madrid els han gra\•at tots sis (Hispavox: HH 10-240, 2); Montserrat i Marçal Cervera, A. Wachsmuth, A. Vauquet i Ch. Jaccotct, també interpreten la !'.èric integral, dc la qual ja ha estat editat el primer \'Oium (Edigsa: ahmc 10/52). L'ESCOLA GUITARRISTA CATALANA Ferran Sors (1778·1839) n'inicia la llista d'eminents representants (Tàrrega, Llobct, Pujol, etc.), les obres dels quals figuren en els recitals dc Scgovia (Dccca), Ycpcs (Columbia i Zafiro), R. Tan·agó (Hispavox i Philips), Cubedo (Discophon), Muñoz-Coca (Ekipo), etc. I potser tampoc no podem oblidar alguna dc les mol· tes versions cid ••Concert d'Aranjucz» del valencià J. Rodrigo; per exemple, la d'Aiirio Díaz (La Voz de su Amo: ASDL 961). i, " ·11·I.l' 1 -1 Mi i .. .....,.......... ...... f i !.f i f i ,., VINflteÀ ~~-:: PEP VENTURA I LA SARDANA Davant Ja copiosíssnna producció discouàfica, és totalment impossible d'esmentar només alguns títols concrets; prefereixo indicar algunes dc Ics coHeccions més completes i ambicioses: l'Antologia dc la Sardana, amb la Cobla Laietana (Vcrgara), els Discs d'Or de la Sardana, amb Ja Barcelona (Edigsa), i una, sense títol cspecific, amb La Principal dc la Bisbal (Discopbon). MúSICA PER A COBLA Aquest nostre conjunt, tan racial, també ha estat vehicle sonor d'experiències i glosses poemàtiques o coreogràfiques; alguns exemples: La Principal de la Bisbal (Discophon: DDC SOl) amb Ics «Impressions camperoles• de Sena i obres dc Català i Toldrà, la Barcelona amb un disc tot Serra (Edigsa: CM 52) i amb un dc ballets (Aihambra: MCP 10039), i tres cobles (Vcrgara: 550 025) amb uLa maledicció del Comte Arnau» de Toldrà. ~ ELS POEMES CORALS D'ANTONI NICOLAU Quan Nicolau, atret per Lluís Millet i Ja seva obra orfeònica, es va incorporar a Ja música coral catala· na, va escriure les seves millors partitures, que, al ma· teix temps, potser també són Ics millors d'aquest re· pertori. L'Orfeó Català, diri5it per LI. M. Millet, en canta (Columbia: CCL 32035) algunes dc les més sig· nificatives: •La mort de l'escolà•, •El Noi de la Ma· re», «Divendres Sant•, etc. ISAAC ALBÈNIZ Nascut a Camprodon i intensament vinculat amb el nostre ambient -sense el qual seria impossible d'ex· plicar-se l'eclosió de la seva forta personalitat-, Al· bèniz és un dels cims més alts dc la música pianls· tica hispana i un dels compositors catalans que ha obtingut una audiència i una celebritat universals de més volada. Una 5ravació essencial: la suilc «<bèria• to· cada per Alícia de Larrocha (Hispavox: HH 10·89/90}. ALió I MORERA Dos noms cabdals en el naixement i la consolidació dl! la cançó catalana de concert: Francesc Alió (1862-1908) i Enric Morera (1865-1942). El primer, amb una obra breu però de gran transcendència; el segon, ben al contrari, amb una producció copiosíssima no solament en aquest camp sinó també en tots els gèneres. Con· xita Badia i Pere Vallribera n'interpreten (Edigsa. ahmc 10/11) els títols més significatius. EL «LIED CATALÀ» D'aquella brotada, i grac1es a factors molt diversos, n'havia de florir un dels capítols més esponerosos i encara vius de la nostra història, del qual us en par· Ien alguns recitals: eclèctics -Vendrell (Regal: LSX 3307) o Barjau (Vergara: 5006-SL) -, monogràfic~ - M. Caballé cantant Mompou (Vergara: 701-TL) i el de Victòria dels Àngels amb obres de Granados, Es· plà, Rodrigo i Montsalvatge (La Voz de su Amo: LALP 673). 34 [82] LES CANÇONS D'EDUARD TOLDRÀ De tot aquest capítol potser el parà&raf dedicat a Toldrà en sigui el més complet i significatiu; fins i tot s'ha arribat a dir que Ja seva obra entera és sempre una cançó. I no caldria ni dir com tots els cantants n'incorporen alguns exemples en llurs recitals; amb caràcter monogràfic, Montserrat Caballé (Vergara: 110.002-LS), Manuel Ausensi (Aihambra: MC 25023), i Joan Ferrer (Edigsa: CM 115). MELODIES TRADICIONALS Des d'aquell primer volum d'Alió, les melodies tradicionals -més o menys popularitzades- han entrat en el repertori «liederfstic». Victòria dels Àngels n'inclou algunes en el seu disc de populars espanyoles (La Voz de su Amo: LALP 229) i Montserrat Martorell en canta de tots els països catalans (Concèntric: 5706-UL); i hom no pot oblidar tampoc, en aquest camp, l'experiència dc Joan Manuel Serrat (Edigsa: CM 189-L). ENRIC GRANADOS Lleidatà, és un altre dels mus1cs catalans més universals i amb una influència més viva sobre els nostres ambients. «Contràriament al que sembla -segons paraules de Montsalvatgc -, el factor folklòric, espanyolista o nacionalista, és eminentment ocasional». Dues deixebles ens el fan reviure: Conxila Badia i Alícia de Larrocha, amb cançons (Vergara: 110 010-L) i pàgines pianístiques (Hispavox: HH 10-68, 10-84/85, i 10-86). LLUrS MILLET Lliurat totalment al seu Orfeó Català i a l'obra fecunda de l'evolució del llegat de J. A. Clavé, Millet va renunciar a la composició, per a la qual, com ja demostren palesament les jovenívoles «Catalanesques» (Sofia Puche; Ver¿ara: 714-TL), estava tan dotat. Les reedicions titulades «Homenatge al mestre Millet» (La \'oz de su Amo: LALP 388 i 525) resumeixen perfectament la seva complexa personalitat. LA CANÇú TRADICIONAL PER A COR Potser la mateixa popularitat i difusió d'aquest gènere n'ha impedit, en els catàlegs discogràfics, una mi· llor sistematització i equilibri quant a la selecció del repertori i, també, quant a la qualitat intrínseca dc les interpretacions. Com a documents històrics, cal recordar els dos discos Millet esmentats; dc Ics gravacions més recents, cal fer-ne personalment la lt'Ía, d'a· cord amb els criteris i preferències dc cadascú. AMADEU VIVES La música del compositor de Collbató -sigui quina sigui la seva destinació a l'anècdota cxtcma, i deixant de banda, naturalment, obres tan concretes com •La Balangucra», «L'emigrant» i algunes altres cançons i sardanes- sempre és essencialment catalana, fins i tol en el camp de Ja sarsuela, en el qual potser ~<Doña Francisquita» (Vergara: 3004/S·SF) en sigui la més representativa i significativa. PAU CASALS Com és lògic, la disco~rafia dc Pau Casals -el nom més eminent i de prestigi més estès dc tota la història musical catalana- sc centra, primordialment, en la seva faceta d'intèrpret, de violonccHista únic i incomparable. I en aquest sentit, res més indicat que les seves transcendentals versions dc les sis «Suites• per a violoncel sol de Joan Sebastià Bach (La Voz dc ~u Amo: COLH 16/18). JULI GARRETA El sorprenent compositor de Sant Feliu de Guíxols - rellotger i autodidacte- no sols és l'autor de mol tes sardanes modèliques; ho és tamb6 dc diverses obres instrumentals i orquestrals que mereixerien una més gran difusió, gràcies a Ja qual descobriríem, com eo el cas de la «Suite en sol» i del poema «Pastoral• -versions dc Ros Marbà i l'Orquestra Simfònica Catalana (Edigsa: ahmc 10/71}-, pàgines dc volada cxtroardinària. 36 (841 a .t a OSCAR ESPLÀ La llum mediterrània és sempre present en tota l'obra d'Esplà (Alacant, 1886), plena, també, d'harmonies, girs i cadències d'origen netament llevantí. A més del disc ja esmentat dc Victòria dels Àngels, recordem un recital pianístic dc Pilar Bayona i un disc amb la •Sonata del Sun> i la uNochebuena del diablo» (Hispavox: HH 1011 i HH 10-01 ), i un altre -cors i orquestra de la RTVE- amb el recent e Salm 129» (Philips: 802.779-LY). TALTABULL I ELS SEUS DEIXEBLES Algú ha a[irmat, amb encert, que la millor obra de Cristòfor Taltabull va ésser la dels seus deixebles, alguns dels quals (CasanovQs, Bcnguercl, Padrós, Cerdà, Comellas, Cercós, Guinjoan i Mestres Quadreny) li dediquen (Edigsa: ahmc 10/101) càlid homenatge amb obres per a piano interpretades per C. Santos; cinc cançons del propi Taltabull (M. Martorell i conjunt de cambra dirigit per M. Gols) completen Ja gravació. UNA VEU DE LES ILLES L'aportació mallorquina més interessant a la moderna música catalana és, indubtablement, la de Baltasar Samper (1888-1966); només podem retreure-li que a la qualitat -síntesi d'clements folklòrics i d'ecos impressionistes, com en Ics suites simfòniques «Cançons i Danses de l'illa dc Mallorca» i «Ritual de pagesia» (Hispavox: HH 10-56)- no hi sumi també la quantitat. L'OBRA PIANfSTICA DE MOMPOU El pensament musical, íntim i poètic, del «més universal i representatiu dels compositors catalans dels nostres dics» -com diu M. Valls- <cens és donat gairebé sempre a través del filtre màgic del piano». 1 ?e tota la seva obra pianística potser cap no tingu¡ la gran difusió dc la coHecció dc les dotze cCançons i Danses», integralment recollida en la versió -supervisada pel propi autor- de Rosa Sabater (Edigsa: ahmc 10/31). «VISTES AL MAR» DE TOLDRA El quartetista Toldrà no podia deixar de compondre un «Quartet••, i en fer-ho -com en quasi tota Ja seva música- també cercà la seva font d'inspiració en uns textos poètics; en aquest cas, de Maragall. Les cVis· tes al mar» són, una vegada més, unes cançons sen· sc paraules, fruit d'un lirisme encès i equilibrat al ma· teix temps. única versió: Agrupació Nacional de Mú· sica de Cambra (Hispavox: HH 1016). ROBERT GERHARD Nascut a Valls ( 1896), Gerhard viu des dc fa moltanys a Anglaterra, des d'on ha adquirit primeríssirn 1 autèntic relleu internacional. Amic i deixeble de Schêin· bcrg, ha sabut bastir damunt del sistema dodecafònic un llenguatge netament personal i que mai no renun· cia a les fonts racials. Antal Dorati i l'Orquestra de la BBC n'interpreten la cPrimera Simfonia• i unes danse' del ballet «Don Quixot• (Edigsa: ahmc 10/ 72). RODRIGO INTERPRETA RODRIGO També en la música del valencià Joaquim Rodrigo 1>0' dem descobrir, quasi sempre, el ressò inequívoc de (3 veu de la seva terra natal, de Ja qual podríem dir que n'està més apartat físicament que no pas ternpe· ramcntalmcnt i estèticament. Ja he esmentat el seu cèlebre «Concert per a guitarra» i algunes cançons; afe· geixo, ara, les seves pròpies versions de diverses pa· gines per a piano (La Voz de su Amo: LALP 5811 MuSICA TEATRAL Ni en tenim gaire, ni la més representativa (des de la del setcentista valencià Martin i Soler) no ha estat encara gravada. Entre les excepcions (ben aviat enriquides amb la pròxima edició d'cEl giravolt de maig•). un títol molt popular representa, si més no, l'èxit rnuJ. titudinari més gran dc tota la nostra història en aquest 5ènerc: <<La cançó d'amor i de guerra» de Martínez· Valls (Aihambra: MCC 30052). ;. MOSICA VIOLIN1STICA L'interessant recital de Xavier Turull (Edigsa: ahmc 10/32) permet d'incloure en aquesta relació - i junt a noms ja esmentats: Mompou (Ele&ia) i Montsalvatge (cSketch»)- alguns d'altres que no podien mancar-hi: Joaquim Roms (Sonata per a violí sol), Manuel Valls (Tres Invencions), Narcís Bonet (Danses llunyanes), i Antoni Ros-Marbà (Nocturn), representants de diverses de les tendències actuals. MOSICA PER A FLAUTA Amb el disc dels deixebles de Taltabull, amb el violinlstic i amb aquest dedicat a la literatura per a flauta (Edi5sa: ahmc 10/102) -independentment de de l'innegable valor estètic de cadascun d'ells- queda completat el panorama de les noves generacions; en aquest cas, amb el «Concert per a dues flautes» de Xavier Benguerel i amb •Sonatina» i cQuetzalcoatl» de Josep Soler. Solistes: Jean-Pierre Rampal i Salvador Gratacòs. JAZZ CATALÀ ¿Pot parlar-se de jazz català? No ho sé, però, en tot cas - i al costat d'experiències com les del «Catalònia Jazz Quartet» o del cèlebre Lou Bennet-, tothom sap que el pianista Tete Montoliu gaudeix de veritable fama internacional, i que en jazz és molt difícil de separar l'intèrpret del creador. Els seus discos més representatius: «A Tot Jazz,. (Concèntric: 5071-SZL i 5073-SZL). LA «NOVA CANÇó» ~mb un nom tan desafortunat i englobant persones 1 fets molt distints - des dels «Setze Jutges», Rai· mon, «Se'n va anar», Joan Manuel Serrat, etc., fins a les últimes promocions del uFolk» -, és innegable que en aquests darrers anys s'ha desenrotllat un dels fenòmens cabdals en el retrobament del nostre poble; un fenòmen en el qual es sumen molts i molts factors -com en tants moments de Ja nostra història c~lt~ral i artística-, però que deu la seva transcen· deneJa al valor difusor de la música. VOCABULARI D'ALTA FIDELiTAT El ràp id creixement que ha experimen tat la t ècnica d'alta fid elitat ha exigit la creació de nove' paraules que defineixin naus conceptes. Amb el fi de facilitar- ne la comprensió per port del public no profess ional, publiquem un breu «Vocabulari d'Alta Fidelitat)). Ens plau de fer constar que aquest << Vocabulari )) és la transcripció catalana d'una selecció del publicat al núm. 36, corresponent ol mes de juny de 1966, de la revi sta IMAG EN Y SONI DO. Els t er mes morcats amb un asterisc són els normalitzats per la I EC ( International Electrotechnical Comission). Els altres són proposats - així com la selecció, ordenació i tran scripci ó castellano dc tots - per l'enginyer senyor J osep CAMINO DOMÈNECH. * ACCENTUACió PRÈVIA, PREt::MFASI (pre-cmphasis). Operació que consisteix a elevar part dc la corba de resposta d'un sistema dc gravació, de manera que quedi unifm·mat el repartiment estadístic d'energia en l'espectre audible, abans d'aplicar el senyal al mitjà dc gravació. AGULLA (stylus). Part mòbil d'una càpsula fonocaptora. Cada tipus dc solc exigeix una determinada PUNTA D'AGULLA (stylus tip). ALTA FIDELITAT (high fidclity). Termc usat per a designar una reproduc· ció dc so pràcticament idèntica a l'execució uviva» a la sala de concerts. Tanmateix, i per raons comercials, aquest terme és aplicat també a reproduccions efectistes, encara que no responguin a l'execució uviva». ALTAVEU (loudspeaker). Transductor elcctroncústic per mitjà del qunl s'obtenen ones acústiques a partir d'ones elèctriques, i projectat per a radiar potència acústica a l'aire. '~ ALTAVEU DE BOTZINA (horn loudspeakcr). Altaveu l'clement radiant del qual està acoblat a l medi ambient mitjançant una botzina. * ALTAVEU DE CON (conc loudspeakcr). Altaveu l'element radial del qual té forma dc con. * ALTAVEU ELECTROMAGNt::TIC, ALTAVEU DE FERRO MòBIL (clectromagnctic loudspeakcr, moving-iron ludspeaker·). Altaveu el funcionament del qual es basa en variacions dc la reluctúnc:ia d'un circuit magnètic. * ALTAVEU ELECTROSTÀTIC, ALTAVEU DE CONDENSADOR {Eiectro· s tat i e loudspcaker, condcnscr loudspeakcr). Altaveu el funcionament del qual es basa en les forces electrostàtiques aplkades a les plaques d'un condensador. A:VtPLIFICADOR (amplificr). "Cs un aparell tal que, en aplicar-li un determinat senyal elèctric a l'entrada, propOI·ciona un senyal elèctric de Ja ma· 40 [88] teixa forma d'ona, però de més potència. Quan es tracta d'amplificadors de so, els senyals que s'han dc man~· jar són els que pertanyen a l'cspt..'Clre audible (2iJ a 20.000 Hz.). Els components actius poden ser vàlvules o Iran· sis tors. (gap D'ENTREFERRO * AMPLADA lcngth). Distància real entre les pccó polars d'Lm cap magnètic adequat p~r a gravació longitudinal. '' ANGLE D'OBERTURA D'UN SOLC (groove angle) Angle format per b ducs parets d'un solc no-modulat d'un disc, amidat en un pla radial perpcn· dicular a la superfície del disc. AUDIO (audio). Paraula usada per o referir-sc a la Ciència i a la Indus· tria dc reproducció del so. * AURICULAR (earphone). Transductor electroacústic que transforma osciHacions elèctriques en ones dc so i dc· tinat a ser acoblat molt a prop de l'oïda, acústicament. *BANDA MAGNÈTICA, CINTA MAG Nt::TICA (magnetic tape). Mit.ià dc gravació en forma de cinta que pot ~c1 dc material ferromagnètic homogeni o dc material no magnètic (per excm· ple, celofana, resina sintètica), recobert o impregnat amb pols magneUI· zable. * BOTZI NA ACtlSTICA (acoustic hl!r~~ Tub dc secció variable amb superfiCie!) terminals d'àrees diferents, destin¡¡t a aconseguir un acoblament d'impcdan· cies acústiques i, opcionalment, a produir un efecte direccional. * BRAÇ DEL FONOCAPTOR (pick·UP arm). Barra amb pius en un exlrclll, per tal dc sostenir el cap lector i per metre-li de mourc's per damunt dc la superffcie del disc. * CAP LECTOR, FONOCAPTOR (p1ck· up, playback hcad). Transductor el~ tromecànic excitat per la mod~tlac1o del solc d'un mitjà de registre 1 que transforma aquest senyal d'entradadm.ccànica en una sortida elèctrica. Es IS" G~lwn g~ Wilhelm Kempff L. VAN BEETHOVEN e ¡. Concierto para piano y orquesta núm. 2, en <<SÍ" bemol mayor, Op. 19. Concíerto para piano y orquesta núm. 4, en .-sol» mayor, Op. 58 l· p s 138 775 SLPM Stereo T L. VAN BEETHOVEN Concierto para piano y òrquesta núm. 5, en «mi» bemol mayor, Op. 73 138 777 SLPM Stereo L. VAN BEETHOVEN Sonata para piano núm. 5, en «dO» menor, Op. 10, número 1. Sonata para piano núm. 6, en «{a.. mayor, Op. 10, núm. 2 Sonata para piano núm. 7, en «re» mayor, Op. 10, núm. 3 138 937 SLPM Stereo L. VAN BEETHOVEN C Concierto para piano y Orquesta núm. 1 en «do.. mayor, Op. 15. Concierto para piano y Orquesta núm. 2 en «SÍ» hemol mayor, Op. 19. Concierto para piano y Orquesta núm. 3 en «do.. menor, Op. 37. Concierto para piano y Orquesta núm. 4 en «Sol» mayor, Op. 58. Concierto para piano y Orquesta núm. 5 en «mi» hemol mayor, Op. 73. ~ ALB 402 Stereo L. VAN BEETHOVEN Sonata para piano núm. 14, en «dO» sostenido menor, Op. 27, núm. 2 (Claro de luna) 30 574 EPL T TTTTTTTTTTTTT = ~ = = = ~ tingeixen els se~üents tipus: electrostàtic, piezoelèctnc, electromagnètic de ferro mòbil, electrodinàmic de bobina mòbil, etc. Per a caps lectors hi ha també els tipus de resistència variable i fotoelèctric (feix dc llum). * CAP MAGNÈTIC (magnetic bead). Transductor per a convertir variacions elèctriques en variacions magnètiques i emmagatzemar-les en un camp maJnètic per tal de reconvertir els senyals emmagatzemats en senyals elèctrics o bé per a esborrar-los. CANVIADISCOS (recordchanger). Aparell on són realitzades d'una manera automàtica les funcions: - descens i elevació del braç fonocaptor, -canvi successiu del disc que s'ha de reproduir. * CAMP ACúSTIC (sound field) Regió de l'espai que conté ones de so. * CÀPSULA DEL FONOCAPTOR (pickup cartridge). Part separable d'un cap lector que comprèn els elements transductors electromecànics i l'agulla reproductora. * CENTRE ACúSTIC EFECTIU (effective acoustic centre). Per a un transductor que emet so del punt del qual semblen divergir les ones esfèriques observades des de punts remots. COAXIAL (coaxial). ~s dit de l'altaveu que incorpora dos cons, un destinat a notes greus i l'altre destinat a notes agudes, en una sola carcassa i utilitzant un sol imant per a ambdós. * CORRECCió PRÈVIA (pre-equalization). Correcció aplicada en un punt d'un sistema de gravació o reproducció per tal de canviar les característiques de resposta d'un determinat element. DECIBEL (decibel). Unitat emprada per a expressar Ja relació que hi ha entre d~es potències elèctriques. Quan no es dtu res, hom suposa que el nivell estipulat en decibels (db) és referit a la potència d'l milivat. * DESACCENTUACió (de-emphasis). Operació que consisteix a restablir en la reproducció del senyal gravat, el repartiment original d'energia en l'espectre audible. DISC DE PROVA (test record). Disc fonogràfic destinat a provar Ja fidelitat d'un equip o d'un dels seus components. * ESPECTRE ACUSTIC (sound spectrum). Representació dc les magnituds de les components d'un so complex, en funció de la freqüència. ESTEREOFONIC (stereophonic). ~s 42 [90) dit d'una transmissió o reproducció sonora a través de més d'un canal. * FIL MAGNÈTIC (magnetic wire). Mit· jà de gravació magnètica en forma dc fil, que pot ser homo~eni o bé p<?S· seir un nucli de matenal no-magnetic. FILTRE (filter). Dispositiu que per· met més o menys pas d'energta a lra· vés d'ell, segons Ja freqüència de què es tracti. FLECHTER I MUNSON (Flechter &: Munson). Principals investigadors dels efectes fisiològics del nivell acústic en funció de la freqüència. Aparell (turntable). GIRADISCOS destinat a fer girar un disc al voltant del seu centre i en un pla horitzontal. L'usuari ha de completar-lo amb un braç fonocaptor adequat per a trans· formar-lo en un tocadiscos complet. *GRAVACió EN PROFUNDITAT; RE· GISTRE VERTICAL (vertical record· ing, bill and dale recording). Regis· tre mecànic en el qual la modulació és feta en direcció perpendicular a la superfície del mitjà de gravació. * GRAVADOR, CAP DE REGISTRE MECÀNIC (cutter, mcchanical record· ing bead). Transductor electromecà· nie que transforma els senyals elèctric~ (o acústics) en moviments mecànics que poden ser gravats en un mitjà de registre mitjançant un estilet tallant.. * IMPEDÀNCIA ACUSTICA (Acousuc impedance). En una superfície, quocient de dividir la pressió del so per la velocitat volumètrica del fluid. * INTENSITAT ACUSTICA (sound intensity). Valor mitjà de la potència acústica instantània per unitat de superfície. * LECTOR OPTIC DE SO (optical sound reproducer). Combinació d'un focus de llum, un sistema òptic apr~ piat i un sistema mecànic per a moure una peHícula respecte a un feix de llum, l'objecte del qual és de com·cr· tir els senyals registrats en una traça acústica, en senyals elèctrics. (pla~REPRODUCCió * LECTURA, bak). Expressió general utilitzada per a s~gnificar la reproducció d'una gra· vactó. MAGNETOFON (tape recordcr). Apa· rell per a ~ravar so damunt cinta mag· nètica o damunt fil magnètic. '' MICROFON (microphone). Transductor electroacústic que transforma coer gia d'un sistema acústic a un sistema elèctric. * MICROFON DE BOBINA .MOBIL (moving-coil microphone). Micròfon de conductor mòbil on el conductor ado¡> ta la forma d'una bobina. MICRòFON DE CARBó (carbon microphone). Micròfon el funcionament del qual es basa en les variacions de resistència elèctrica de contactes de carbó. * MICRòFON DE CINTA (ribbon microphone). Micròfon de conductor mòbil en el qual el conductor té la forma d'una cinta fina que és excitada directament per les ones de so. MICRòFON DE CONDUCTOR MòBIL, MICRòFON ELECTRODINÀMIC (moving conductor microphone, electrodynamic microphone). Micròfon el funcionament del qual es basa en la creació d'una força electromotriu en un conductor que es mou dins un camp ~i~~WòN DE PRESSió {pressure microphone). Micròfon que respon, substancialment a la pressió del so. MICRòFON ELECTROSTÀTIC, MICRòFON DE CONDENSADOR (electrostatic microphone, capacitar microphone, condenscr microphone). Micròfon el funcionament del qual es basa en les variacions dc la capacitat elèctrica d'un condensador. * MICRòFON IòNIC (ionic microphone). Micròfon, el funcionament del qual es basa en Ja interacció entre un plasma iònic i l'aire que el volta. OMNIDIRECCIONAL "' M I C R ò F O N (omnidirectional microphone). Micròfon la resposta del qual és substancialment independent de la direcció d'incidència del so. MICRòFON PIEZOEL~CTRIC, MICRòFON DE CRISTALL (piezoelèctric microphone, crystal microphone). Micròfon el funcionament del qual es basa en la deformació d'un cos, ~cne­ ralment cristaHí amb propietats ptezoclèctriques. * MICRòFON UNIDIRECCIONAL (unidirectional microphone). Micròfon que respon predominantment al so incident dins un an~le sòlid no més gran que un hemisfen. * MICROSOLC, SOLC FI (microgroove, line groove). En registre mecànic, solc d'amplada i profunditat especialment petites (amplada inferior a 0,1 mm.). La mateixa paraula és aplicada als corresponents tipus de registre. * MODULADOR DE LLUM (ligth modulator). Combinació d'un focus de llum, un sistempa òptic apropiat, i un mitjà per a variar Ja llum del feix i produir una traça òptica. MONAURAL (monaural). Escolt3 amb una sola orella. MONOFòNIC (monophonic). És dit 4 4 [92] de la transmissió o reproducció sonora que empra un sol canal. MUNTATGE (dubling). a) La combinació de dues o més gravacions en una gravació composta. b) La grava· ció obtin_§uda. * NOU R.tGISTRE (re-recording). Procés que consisteix a gravar, per qual· sevol sistema, la reproducció d'una al· tra gravació. * PANTALLA ACúSTICA (acoustic baf· fic). Dispositiu de màscara utilitzat junt amb un altaveu per a incremen· tar el camí acústic efectiu entre ambdues cares de l'altaveu. * PLORICó (wow). Forma indesitjada de modulació de freqüència introdui· da en el senyal per un moviment ir· regular del mitjà de gravació dur;, 1 el procés de gravació/reproducció, generalment a freqüències compreses entre 0,1 i 10 cicles per segon. * POLARITZACió MAGNÈTICA (mag· metic biasing). Condicionament del mit jà de gravació magnètica simultani a la gravació i que consisteix a superposar un camp magnètic addicional al que és degut al senyal. POTÈNCIA MUSICAL (music powerl. Potència màxima que pot subministrar un amplificador, excitat amb senyal senoidal, durant un temps molt curt en reproduccions musicals amb gran dinà· m1ca. Sol anomenar-se'l, impròpiament, potència IHF, perquè és aquesta societat (Institute of High Fidelity) I~ que ha popularitzat aquest concepte 1 ha fixat normes per a mesurar-lo. (preamplifier). PREAMPLIFICADOR Amplificador encarregat d'igualar e~ senyal d'entrada i elevar-lo a un mrell de l'ordre d'l volt que comprengui, al· menys, els controls següents: - control de volum - control d'aguts -control de greus -control de balanç (en amplificadors estereofònics) - selector d'entrades RECEPTOR (receiver). Aparell ~om­ pacte que inclou un sintonitzador 1 un amplificador. * REGISTRADOR DE DISC (disc recor· dcr). Registrador mecànic en el qua~ el mil jà de gravació té la forma de dtEs~* REGISTRADOR FOTOGAAFIC D 'SO (photographic sound recorder, Of." tical sound recorder). Equip amb nut· jans per a produir un fe1x. ~odulat. d1e llum, i per a moure un mitJà sens1b e a la llum del feix, que registri senyals d'ori5en acústic. 1' REGISTRADOR MAGN:BTIC (magnetic recorder). Equip per a transfonnar e+ (IIJ ' ~-- e ~ SUBSCRIPCIÓ PERSONAL El sot•s•gnat, ~n ·~···· ....... .. ..... .......... ..... ..... .. ........... .•.•. .. que viu a........................................................................... . . ,. ···- ;~:~:~~~~r~~~::.:~;;:~··;··~;··;::··;;~~· .;~ï;~¡~~~~·;¡;ï:~;;;~ O Dues provincoes. 20 fascicles. 600 l'<'"" tes. L•squ•troprovinc~<loCatolunv• 40foscockts.1.200pouete. . (~brqu1 amb una X tt '''tema qut tm.J e S·~· el que Sk).¡t el s.íste.rn.a ~ como'-lull'obto<lolooUros tubtcripciO que ncot1eix l. ll'tnpre CE'bti "E•Oóe"ona.:::.... CADÀSeTMA;;ÚÑ ooêiê'lEoE:OOLtA CATAlUNYA" Fascicles setmallals en1' color fJ at es i es erit dme ag"OStraPterra 'J_JZIJ1a f•1 rr taIU{lya al nostre abast l' ~a EDiTONAIALMATEU S.A. ¡¡; t- senyals elèctrics (o acústics) en variacions dc la inducció magnètica remanent, d'un mitjà mòbil dc gravació magnètica. * REGISTRADOR MECÀNIC (Mechanical recorder). Equip per a transformar senyals elèctrics o acústics en moviment mecànic i enrcp;istrar-los tallant un solc ondulat en un mitjà apropiat. * REGISTRE A VELOCITAT CONSTANT (constant velocity recording). Registre mecànic tal que, per a una amplitud fixada del senyal senoidal, l'amplitud enregistrada que en resulta és inversament proporcional a la freqüència. * REGISTRE DE SO (sound recording). Tècniques per mitjà de les quals els senyals sonors s'incorporen a una base material, amb la intenció de conservar-les i reproduir-les a voluntat. * REGISTRE DIRECTE (dircct recording). Gravació que s'efectua per a ser reproduïda sense necessitat de cap més procés. '" REGISTRE MAGNÈTIC LONGITUDImagnetizatíon). (longitudinal NAL Magnetització del mitjà dc gravació en una direcció perpendicular a la línia del recorregut i paraHcla a la major dimensió dc la secció transversal. * SOROLL (noisc). So no desitjat o desagradable que no presenta components de freqüència definida. * SOROLL DE FONS (background noise). Conjunt dc sorolls aleatoris indesitjats que poden acompanyar programes gravats o radiats. * SOROLL DE SUPERF1CIE (surface (noisc). Soroll que acompanya la reproducció a causa d'irregularitats en la superfície dc contacte del solc. Aparell (tuncr). SINTONITZADOR destinat a captar senyals dc ràdio. No inclou ni amplificador ni altaveus. * SISTEMA ACúSTIC (acoustical system). Sistema capaç dc generar, transmetre i/o rebre oscil-lacions acústiques. * SISTEMA ESTEREOFONIC (stereophonic sound system). Sistema sonor en el qual són disposats una sèrie de micròfons, canals dc transmissió i altaveus amb l'objecte dc proporcionar a l'oient una sensació dc distribució espacial dc Ics fonts del so. 46 [941 SO (sound). OsciHaci6 acústica capaç de provocar la sensació d'oir. * SO ULULAT (warblc tone). So la frl' qüència del qual varia periòdicament al voltant d'un valor mitjà. TERCER CANAL, CANAL CENTRAL (third channel, ccntcr channel). Canal creat en reproduccions estereofòniques en les quals hi ha una notable dis· tància (superior als 4 metres aprox.), entre caixes acústiques, per a evitar la presència d'un espai buit entre ells. Pel tercer canal és emès un programa igual a la suma dels emesos pels a~ tres dos. TERRA (ground). Punt connectat ell'C· tricament a terra. TOCADISCOS (record-playcr). Aparell mecànic destinat a la lectura d'un disc, que proporciona senyal elèctric ~er a introduir a l'amplificador. Compren un plat 5iradiscos, un braç fonocaptor 1 la seva càpsula fonocaptora. Per raons comercials sol subministrar-sc sense càpsula. TOCADISCOS AUTOMÀTIC (automa· tic recordplayer). Tocadiscos en el qual són realitzades d'una manera au· tomàtica Ics hmcions corresponents al descens i a l'elevació del braç fonocaptor. TO (tonc). Amb aquest mot és dtsignat: 1. Un so dc freqüència determinada. 2. La qualitat i la intensitat d'aquest so. 3. L'interval entre ducs notes dc l'es· cala temperada. * TRANSDUCTOR (transducer). Dís¡» sitiu projectat per a rebre energia pr& cedent d'un sistema i subministrar energia, dc la mateixa classe o bé d~ ferent, a un altre sistema de tal m:~r nera que en la sortida s'obtinguin 1~ característiques desitjades en l'energll subministrada a l'entrada. * TRANSDUCTOR ELECTROMECAt\IC (electromechanical transducer). Tran.s· ductor al qual se subministra energia procedent d'un sistema elèctric i pr~ porciona energia a un sistema meclnic, o viceversa. TRANSISTOR (transistor). Elem.ent amplificador d'estat sòlid. Dcnom1~S ció procedent dc l'CXf!l'CSSÍÓ «TRAI-( . fer resiSTOR» que defineix una de ICS seves propietats. 1' Resum d'història dc Catalunya i lc~ relaciom; nmh el Pais Valencià i lrs I11es. O. l'rrgés ,¡o ptcs. ~c:,·c:-: :lfanual al dia amb ab undosa informaciú, objectiu i clar. Història escrita per a t•omprendrc i no per a jutjar. EDITORIAL TE1DE llori i Fontestà, lH Barcelona - 6 MUSIC AL EMPO RIUM I. LLOBET Y CIA. S. C. Guitarres de concert Música impresa Instrumen ts musicals Rbla. Canaletes, 129 Telèfon 221 42 86 BARCELON A-2 [951 47 Asociación de Cultura Musical de Barcelona Día 28 de octubre, 10.30 noche. PALACIO DE LA MúSICA La mas f amosa canta nte de col or del momento actual MARTINA ARROYO con el concurso del gran piani sta: MIGUEL ZANETTI Durante el curso intervendrtin famosísimos concertistes y conjuntos sinfónicos y de camara, entre los que destacan : GYORGY SANDOR, ROBERT CASADESUS y JOS~ TORDESILLAS, pia· nistas; ZINO FRANCESCATII y RICHARD ODNOPOSOFF, violinistas; CHRISTINA WALEVSKA, violoncelista; GERARD SOUZAV, barítona; MAURICE ANDRÉ, trompeta; CUARTETO LASALLE de Nueva York, OR· OUESTAS DE CAMARA DE STUTTGART y de COLONIA, OROUESTA CIUDAD DE BARCELONA. V los directores: KARL MUNCHINGER, HELMUT MOLLER BROHL y JACQUES HAOTMANN ABIERTA LA INSCRIPCióN DE SOCIOS, en las ofici nas de Asociación de Cultura Musical: Vía Layetana, número 113, 1.0 , 2.•, de 3.30 a 7.30 Teléfono 232 43 32 48 [961 MARTINA ARROYO !Jesdc los CSl'Cllat ios del ,\lclroRolitan, La Scala, Cu\Utl t:anlen y la Opera dc \'i ena h.asla las salas dc concicrlo tic Salzburgo, Bcrlln, Roma y Estocolmo, el nombre dc Marlma Arroyo es una ganmlfa dc música dc primer orden. :\Tacida y educada en :\'ucva York, el nombre de Martina Arroyo se oyó por priwera vez en el mundo musical cuando dcbutó l'? Carnegic Ilall en d afio 1968 con el estreno americano de la ópua dc Piuctti cAscsmato <:n la Cntcdrah. Dcspués fnc contratada por la Metropolitan Opera y logró hitos ,-on papcles muy variados, desde Aida, l\fad¡lute Butterfly hasta la Lconora dc ell Tromlore• Y la Elizabdh dl· • Don Carlos•. En el año Hl63 debutó con la Filarmónica dc New york, degida para cautar el estreno mundia de la escena• para soprano y orqut'Sta dc ::,amucl Harbcr c.\ndromachc's farewelh, obra que ella grabó dcspnés y la hizo conocida tn loda Europa. l.a e_xtraordinaria musicalidad dc Martina Arroyo le permite cumplir con todas las cxi;:enc1as de las obras contcmponíneas. En N ew York se recucrda s u intC'rprctación dc ·~firandcs•, de Edgar Yarcse y de cAn Mathilde•, de Luigi Dallapiccola bajo la dirccClon .de Leonard Bcrnsleiu. En Colonia, el compositor Karlheinz Stockba.usen eligi_ó a )lar~J~a Arroyo pam interpretar su cantata cMomente•, que luego tamb1l!n estreno en Amcnca. T~nt~ en. el pape! de una princesa etíope como interprelando •Lif'der~ de Schubert o las mas mtrmcadas composicioncs contemporlmeas, Martma Arroyo es s1empre garantia dc 11 TJ atlt: exlraordinano. •Bel/o }' opulruto souido dc soprmto. Su -voz tieue gran /rcnuosura, colorido y dimcnsión.• New York Times ~ll11a bouita -:•oz, gra11 Uwica y personalidad m·tfstic<r mli'' agraà'able. La recela para io- grar gra11des éxitos.» «Uua sopr11110 dc primerfsimo Ol'dt•n. Extraordiuario.• 7\lerkttr, Munich if écuh'a Perfecta .• r.\luy raras E ~·cc¡•s Chicago Daily Tribune 111111 actuafión tw::o tanto cxito.• Dil Welt, Hamburgo \'olksz.eitung, S.tlzburgc> ~~-Sr" Placa Poca COIII/ÍII {'II(OIItrar a alguieu COll 1111(1 ~·oz (01110 la dc .''tlarti?J{I .'lrrayo. te ICIIt' tt¡¡,¡ ~·italidttd -:·ibra11te y un irresistible poder dc exprcsi6u .• :\cuer Kurit:r, Viena [971 49 • El dia 27 de setembre I'Orteó Català donà un concert o lo Basílica de lo Mercè, ••no tmotge gràfica del qual reproduim. L'audició era inclosa dins dels octes de les commemoracions mercenàries. Sota lc direcció de Lluís M. Millet hi foren interpretades di· verses obres populars harmonitzades, cançons originals i religioses. El concert finalitzà amb l'Himne a la Verge de la Mercè, de Lluís Millet. El públic, que omplia totolmen~ l'àmplia nou de lo basílica, aplaudí calorosament les interpretacions i obligà o lo repetició de diverses obres. La transmissió radiofònica que de l'audició fou realitzada, contribuí poderosament o uno àmplia difustó per tota lo geografia peninsular. • Enguany s'ho celebrat el novè centenari del monestir de Sant Salvador de Breda. Des del mes de maig s'han celebrat diversos actes artístics i culturals com a more adient o les festes jubilars, la conclusió dels quals se celebrà d'uno manera solemne el diumenge dia 6 d'octubre. En lo celebració lttúrgica del mati -amb la presència dels senyors bisbes de Girona, Vic i Barcelona i del pare Abat de Montserrat- fou consagrat el nou oltor. L'Orfeó Català hi contà la Missa de Lluís M. Millet, i els «Goigs al Sant Salvador del Món», d'Osvald Cardona i Lluís M. Millet. L'audició de la tarda, prevista inicialment per a ser donada o l'església parroquial, hagué de celebrar-se ol Cercle Bredenc atesa lo insuficiència de l'església per a acollir el nombrosíssim públic que s'aplegà per escol· tor l'Orfeó. El concert va transcórrer enmig d'un clima d'entusiasme i expectació, q~ obligà a repetir diverses obres i a oferir-ne dues fora de programa. Amb els seus cants, l'Orfeó va cloure d'uno manera solemne i emotiva les festes commemoratives. • L'Orfeó Català, continuant el sistema d'ensenyament musical practicat durant els cursos anteriors, convoca novament els nens compresos entre els set i vuit anys que vulgu1n seguir els estudis musicals adequats per o ingressar ol cor. Aquests nens, després d'u~ període inicial de proves, tenen l'oportunitat d'acollir-se o unes bosses d'estudi sufragodes per la DOTACió D'ART CASTELLBLANC 1968-1969. Per o detalls i inscripc1011S col adreçar-se o l'Orfeó tots els dies feiners, menys dissabtes, de 7 a 8 del vespre. Són admeses igualment les soHicituds per als adults que desitgin formar port de lo secció coral. • A finals d'octubre començaran els habituals cursets de català o l'Orfeó. El dia 29, el curs per a infants, a còrrec del professor senyor Mateu Piguillem, dimarts i dijous, de vu,t a nou del vespre; inscripció gratuïta. També el dia 29, començarà el curs mitjà, que professarà lo senyora M. Llu'1sa Coromines els dimarts 1 dijous a Ja mateixa hora; i~ cripció, 100 pessetes. El dia 30 tindrà lloc la primera classe del Seminari de eorre«<I i est il que dirigeix el professor senyor Osvald Cardona 1 que continuarà cada dirneaes de vuit a un quart de deu del vespre; inscripciÓ, 150 pessetes. Aquests cursets s6n dtdicats exclusivament als socis de l'Orfeó Català. 50 (98} .. ~- .,~.- · ·· .,-·~;:; . f·~- ; ~ .. I -~ Miquel Sapcras I Artur Llopt•. en un anai¡ de l'Orfeó Català amb VIctòria dels Angels ' ' . ARTUR LLORENS I OPISSO Fou un gran home, i un gran infant, i un gran amic. Us obria les portes del s~u cor i no hi trobàveu, ja al llindar, mica de nosa ni de pols. Aquell seu admiratiu uoh !», dit d'una manera com dc ningú més no he sabut oir, us feia amoixar gairebé materiahncnl les coses que explicava. Mai no deixà d'ésser iHuminat del seu prop: somriure. Era un memoriós. Esgrimia la metàfora amb una traça força graciosa Parlava dc música, dc poesia, de pintura, tan documentalment com un historia· dor. Adorava els clàssics, aplaudint, però, allò més agosarat. Com a bon excursionista dc sempre, duia enganxats a la retina tots els paisatges, tocoms i figures dd país. \ïatjà per França, Itàlia, Suïssa, Àustria, .\lcmanya, Holanda. Deambulant pet~ camins de la vida, aprengué d'estimar-la i meravellar-se'n. I a expandir la se\'a comprensi6 dc tot, a lloure. Guia i cattSl'llr solvent, es creà amistats valuosíssimes com a animador dc múl· tiples itineraris. Descobria la gemma d'un capitell en un convent obscur. I el ptrfum embriagador d'una tapisseria gòtica. P lantat al IIcidclbcrg del ((Joventut dc Príncep», o a I 'autèntic <.'scenari dels N ibelungs, o a la mansió com un safir on re· verbera encara un vals de Joan Strauss, o a la Plaça de la Senyoria, on pontifica el David , de Miquel Àngel, en projectava, com en un film, amb la seva vèrbola ¡;cm~illa i transparent, tota la història i la llegenda, que els oients absorbien sense Fatic. I aquell ((oh!» admiratiu rubricava de tant en tant els punts suspensius dc la seva oraci6. Periodista sense màcula, es sabia Quixot del full imprès, i arremdia contra l'es· lultícia i la g-asiveria ; acollia sense resen·es el prec de tot aquell que s'hi nco~· tava: l'afilat pamflet, amb fotografia i tot, per l'obertura d'un mercat ja enllestll 52 [ 100) dc feia temps; l'article raonant l'emplaç:tment definitiu d'aquella estàtua que rau ~.:n fornícula sense proporcions i escondint en bona part la seva radiant bellesa. Ploma en rest, mai no deixà de mesclar-se al clam popular contra l'enderrocament d'ttlla casa noblement antiga. I tot, amb un estil planer, d'home educat, que no pol ofendre, però que diu les coses pel seu nom. El trobàveu pel carrer, carlera gràvida, anant sempre dc pressa: gest cordial, lúcid ~omriure i la catarata d'una vèrbola fatigada perquè sap com l'esperen el familiar de qui protagonitzarà el reportatge que li fou encarregat ahir, i el document que, n'csl¡l segur, jeu a l'Arxi u de la Ciutat. En passar un taxi lliure, truncava sobtadamc:nt la peroració i, en pujar-hi , us feia encara adéu. Fou potser el periodista que més féu teclejar les linotips cara al nostre Orfeó i nostre Palau. Els estimava superlativament. En coneixia, pe a pa, els homes i la història. }Jcrquè, ja d'encara imberbe, esgrimí tostemps la música com un seu «hobby», la seva bellugosa silueta s'entaforava pels tocoms de casa nostra. Quan els conCl'rls, tothom el coneixia. Gustejava l'audició, ulls clucs. Ens acompanyà, com a periodista invitat, per la ruta artística del .0-"ord (Pamplona-San Sebastiún) i, quan cEl Pessebre», a Assís i Tolosa, passant per Roma, gloriosos tots de l'audiència dc Joan XXIII, amb el uCant dels ocells11, per Victòria dels Àngels. Expandí pel m6n aquella efemèride, parlant des de H.àdio \·aticà. 'l'rchallador in teU igent, la seva labor uo conegué mesw·a donant-se a cor què vols, cor què desitges : les dc feia molts anys emissions radioft'miques setmanals dc «Barcdona és bona,, i «Cataluña en fieslas», que enyorarem qui-sap-lo ; els innúmers reportatges a tota plana de «La Vanguardia», dedicats a figures, pairalies, costums, biblioteques, cel i mar i història nostres, encastant-hi ací i allà ribets d'autèntica poesia i emoció, mai per mai no podran ésser superats i, exultant-los, haurem sempre d'agrair-los-hi; la seva valuosa coHaboració a ccDestino)) -canten números amb dos o tr·cs paquets diferents dc lletra impresa - és coneguda arreu ; encara, la direcció literària d'una revista mèdica, articles a ((Actualitat Espafiola», ":\BCu, er Historia y Vida,, (oh, aquell alat treball sobre Beethoven, amb magníÍH:s gravats que hom no sap d'on els va lr.:::ure) ... i conferències en doina, ací i allà, que invita,·en a la companyonia, a una mena de nítid, silenciós col.J.oqui. La sc,·a esponerosa vitalitat fou truncada com per un llamp. Una «hepatitis» vinguda dc qui sap on, començà de consumir-la. Vaig anar prest a aquell quart pis del c¡uTt·: Ponent, on la perfecta alegria d'una llar havia, de feia anys, cantussejat, per ctnu1.1l un llenç dc firmament. Artur Llopis -jo sempre emprava el conegut pscudtmim en parlar d'ell o amb ell- enllitat, em rebé cordialment xam6s. No CI~ fór~ permès, però, dc tornar-hi ; podia encomanar-mc la malaltia. «Vindré dema, 1 s1 vostra muller no m'obre, m'asseuré al gra6 d'enfront.» Altre remei no em ?ertoca \'a. Com en els auris temps de la meva jovenesa, quan : per tal com és dolor la teva joia -Déu ~m digué- fes via a l'hospital ... , v:ig ~rocurar d'ésser bona companyia per l'amic, tres o quatre tardes la setmana. 1~1 \'atg viure i estimar, com un germà. Desesmat al començament, prompte s'a~·¡varen Ics converses - gairebé hi fou sempre present ~Iercè - i fins i tot acudia Ja al telèfon. Aquell mal de cap, però! Fulk:jà·vem els àlbums on aplegava els records dels seus viatges: bitllets del tren, vaixell o avi6, menús, postals, segells, prol-{rames, gravats, fotografies seves -tenia l'encert de la composici6- tot em[ 1011 53 marcat amb una mena de gràcia femenina .Als sis mesos de malalt, una curta auada a Andorra, d'on hagué de retornar precipitadament. Novament enllitat, ja millo. ria, i encara els projectes que mai no s'acabaven. Aquell mal dc cap, però! Alliçona tothom en el sofrir. La conversa es fa vivaç, i es veu eu cor d'anar per feina. Reprèn la seva coHaboració a la premsa. Lliura a aLa Vanguardia» els tres articles sobre l'Arxiduc Lluís Salvador, a Mallorca, que li ...-alen dc Baltasar Porcel una antològica, laudatòria carta particular. Encara, els 8 i 22 de maig d'enguany, dues conferències a l'Arxiu de la Corona d'Aragó: «Les illes (Mallorca, Sicília i Afri. ca)» ; «Grècia i Turquia», amb èxit d'apoteosi. Passades quaranta-vuit hores només, escriurà en un seu dietari íntim: «Després d'un dia de trobar-mc molt malalt, i d'una sèrie de gestions telefòniques entre jo i el Doctor, a les 8 0 ens reben,¡ la clínica. Visita commovedora. La Mercè plora. Una persona extraordinària. Es compromet a posar-me bé. Déu ho faci.D El duien al quiròfan la tarda del 10 de juny. Somreia. ccÑiireu, no tremolo gens.• Traspassà com un pollet, el matí del següent dia. M'he referit abans al seu dietari íntim. N'omplí diversos, un cada any. Els començava amb l'oració del dia primer. Vet ací la del 1968: <<Certament, he tingut poca salut. L'any passat ha estat negatiu per a mi, però Vós m'heu deixat en vida i això ja és pron. Per l'any que comença, demano el mateix: Salut! Jo ofereixo a la vegada, una vida més austera, més de règim; no renuncio, però, a cap de les meves illusions, que són la feina, els viatges, els meus, sobretot els meus l Després de prop de nou mesos de llit, us prego salut, per a mi i els meus, per aquesta Mercè i aquest Salvador, Déu meu! que duc al cor MIQUEL SAPERA~ PATRON.\TO DE LA ORQUESTA CIUDAD DE B.\RCELONA ORQUESTA CIUDAD DE BARCELO'A PROGRAMA Variaciones sobre un tema de Haydn ................................ . . Rapsodia para contra] lo, coro masculino y orquesta ............ .. ......... . Kindertotcnlicder (para contralto y orquesta) ............................ .... . Mnerte y 1'ransfiguraci6n, op. 24 ................................................. .. Sol is ta : l f ELEN WATTS, mezzo-soprano B~AHl'tlS B~AH.MS MAHLER STRAUSS Director o: s MAAHÀ A NTO NI A Vicrnes, 8 dc noviembre de 1968, a las 22.80 h. / PALAU DE LA MUSICA CATALANA Venta dc Jocalidaclcs, de lí a !) de la tarde, a partir del día 2 de no,•iembrc. El dla <lc! nmcicrlo, dc ll a 1 y a partir dc las 4 dc la tarde. 54 ( 102) PALAU de la MUSICA CATA LANA AVÍS IMPORTANT L'Administrac ió del Palau de la Música comunica al distingit públic que tots els concerts i actes que se celebrin en aquest local, d'acord amb el que preceptua l'article 18 del Reglament dels Espectacles Públics, començaran amb RIGOROSA PUNTUALIT AT a l'hora anunciada. Durant la interpretació de les obres no serà permesa l'entrada a l'interior de la sala. Les obres programades es donaran sense interrupció en llurs temps, salvat la voluntat expressa dels intèrprets. Un cop fet el segon senyal per a reprendre el concert, el públic haurà d'ocupar la respectiva localitat, per tal que els intèrprets puguin començar després del tercer senyal definitiu, que servirà perquè puguin ser tancades les portes d'accés a la sala. ACONDICIO NAMENT DEL SISTEMA DE REFRIGERACIÓ Amb el nou compressor situat als baixos del Palau es produeixen 300.ooo frigories, la gairebé totalitat de les quals podran, més endavant, ser projectades a la Sala del Palau per mitjà de les instal·lacions que ja existien i que ara s'utilitzen indistintament pel fred o per la calor. De moment la xifra dc frigories que arriba a la sala és inferior a les creades pel compressor, però s'aniran perfeccionant els conductes fins que l'aprofitament pugui ésser total. Amb tot, s'ha pogut comprovar que la diferència de temperatura a la sala després d'aquesta nova instaHació, és aproximadame nt de cinc graus, en relació a la registrada abans. També hi ha un grau d'humitat molt inferior, Ja que actualment no arriba al 6o % en contra del 75 6 8o que hi havia. Amb la reducció de la humitat i la diferència de temperatura, la sala, en acabz.r els concerts, registra una temperatura d'uns 23 graus ; els 'Clssistents hauran comprovat, sens dubte, aquesta millora realitzada. I DESPATX DE LOCALITATS Al vestíbul del Palau han estat instaUades unes taquilles per al despatx dc h:alitats a fi d'oferir major rapidesa i comoditat. S6n obertes diàriament de 5 a 9 del Yespre. [ 1031 55 los conciertos • YI f[STIVAL I NTERNAC IO NAL DE l'tlúSICA EN BARCELONA. - El VI Festival Internacional entra ya en su fase final. Dificilmente hubiera podido clausurarse este importan~e ciclo dt conciertos con mas solemnidad : la orquesta ciel festival de Balb, Yehudi Menuhin y el Conjunto cMusica Antiqun• dc Viena. El dfa 2ll de octubre actúan cu el .l:'alacio de la ?.lúsica la Orquesta del !"'estival dc Bath, Yehudi ~lenuhin y Gonçal Comellas; es de destacar en gt·an manera la par~icipación de nucstro joven violinis~a en la intcrprctación - junto con Ychudi Menuhin - del Concierto pura dos vio· lines y orquesta, de Bach. Después de la brillantisima actuacióu en Londres, de Gonçal Comellas, el público reconocimiento de la valia de su arte por partc de Mcnuhin al interpretar conJuntameut.c el Concierto de Rach, representa un paso impor,tantisimo en su carrera y el augurio dc un brillante porvenir. El dia 26, Yehudi :Menuhin oírecera un recital con obras dc Bach - Partita núm. 3 y Sonata núm. 3 y Bartok - Sonata en sol menor-. El domingo dia 27, finalizara la actuacióu dc la Orqucsta del Fesli\'al de Bath. Bajo la dirccción dc Menubin interpretara la Sinfoníu núm. 40 en sol menor dc Barb, el Concierto en la mayor para violin y orquesta, y la Sin· fonia núm. 5 de Schubl'rl. El martes día 29, en el Tinell1 el Conjunto ci\1usica Antiqua» dc V1cna interpretara la obra dc Vccchi, L' Amlipnrnasso y los dias 30 y 31, también en el Tinell, ten- DELEGACION PARA ESPAÑA ~ FONOGORREO ·-·- ........ BARCElONA 56 I 10·11 drftn lugar las últimas audiciull\:!i dc. Festival : el Conjuulo c:\Iusic¡t Ant:· qua» de Viena interpretara c)fúsica profana y religiosa del Renacimiutto• y cAntiguas cauciones alemanas par. bailar, corner y brindau. ASOCIACióN D E CULTUnA ~IU SICAL. - Tras el gnn éxilo tic su concierto inaugural con la actuación de la Orquesla Sinfónica dc la RTV Es· pañola, dirigida por Ig-ur i\·larkc\'itdJ, Asociacióu dc Cultura :llnskal pn-srn· tara el pr6xiu10 día 28 de octubre a una dc las ÏlllllOrtantcs cauiantcs dt color del momcnlo actual : Martiua Arroyo, que scrú acompanalla al pian1 por 1\1 igucl Zanctt i. III FESTI VAL INTERN .\CIO ~,\l DE JAZZ. - Los dins o, 7, U y ]{I de noviembrc se celebrara en el Palacio de la ?.Iúsica el IJJ Festival Int('rna· cional de Jazz. Esta tercl'ra cdiCJÍI:: supone la plena incorporaci6n en t mundo musical dc nucstra ciudad d una dc las mas iulpOrtautl'S llltUi if& taciones del mundo del jau. Intcn'dldrau Muddy Wa.t crs Blues Rand, Horace Silver Quintet, Thc Star~ et Faith of Rlack :':\aliYity, Juau Carlll' Calderón Jazztct, S;llena Joncs n~~ her Trio, Earl Hincs all Stars, Frank Fosler Quartet, .!:'hil Woods Quar~ y la Gmu Orqucsln dc Count Has1t CENTRAL PHOND·PDST INTERNATIDNAL 116 Weat 14th Strelt NEW YORK N. Y. 10011 Eatados Unldol SERYICID IUHOIIL DE VEHTA DE SOHIOD GRABlDO POR CORRESPOHOEHtl• 1 Una obra de 304 pàgines relligada en tela i de gran format (340 x 280 mm), impresa en offset, amb 445 fotografies d'Andreu Basté i Pere Ferrer i Sauqué, textos de Jordi Sarsanedas, i un pròleg del P. Miquel Estradé. Demaneu-la al vostre llibreter, o a Publicacions de l'Abadia de Montserrat Apartat de Correus 244 (Barcelona). Facilitats de pagament Senyori: Prego que m'en(Jieu informaci6 sobre. el llibre HMONTSERRA T, E S''· HOAPEDRA _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _, _J_ _ _ I_ llom domicili _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ __ poblaci6_ _ _ _ _.prof ess i Ó - - - - - - - - t Data _ _ _ _ _ _ _ _ ___,.tignatura. ' i- concursos y festtvales • G (!N OVA. - El fraucés Francis-Marcel Hardy, ha sido el ganador del Concurso Internacional dc Música dc Trompeta celebrado en Génova. 111 B ESANÇON.- La Lira de Oro el el • XVIII Concurso Inlernaciomtl de jóvenes Directores dc Orquesta• ha sido adjudicada en la categoria clc no profesionales, a Alain Paris (Francia). Han rccibido menciones especiales, Alfred Morris (EE. UU.}, Yoshiya lshibash i (Japón) y Jesús Lópc:z-Cohos (España). lli MUNICH. - En el Concurso Internacional de piano celebrado en (•:;ta capital alemana, se ba conccclido el primer premio a la francesa Anne Quéfelec y el primer premio dc \'Íoloncelo ha sido mljudicado a Geneviève Teulière!:. .a CHin Az.- El \iolinista Christian Ferras ha rccibido de manos dc la cmperatriz Farah Diba, una pio:.>za en oro reprcscntando una escultura de Pcrsépolis, como primer premio del Festival dc Chirn1.. • 1\lONTn EU X. - La Xcw York Philhannonic Orcheslra y Leonard Bcrnstein, han conseguido d Scgnnclo Gran Premio Internacional del Disco cle Montreux, por sn grabación dl' la cSexla Sinfoni:u, de Mal1ler. 11 El uXV CouTOULOUSU. curso 1ntcrnaciona1 dc Canto• celebrado en Toulouse, ha con· taclo cste nño con una gran participación dc iutérpretes. Los prcmios para concursantcs femeninos. han sido: Primer gran premio f)!tra la soprano Stefka PopangeloYa (Bulgaria), el segun<lo para la soprano :\[ari'l nuzurin-Stalinmu (Rumania) y el tercero para la soprano vugoslava Olga llatlzi-~csik-Üo­ kic. Los concursantcs masculinos se clasificaron de Ja forma siguiente : Primer premio, desiet· to. Segundo gran pretuio, ex· aequo, Richard Arning (Polonia) y el bajo Die Baciu (Rumania). y tercer prem i o para t•l bajl' Lieuwe Visser (Paises Bajo:,;), y el bítlgaro Gncorgui Tcholako,·, tenor . B Sc cclcbrarft en .M~niDA. esta ciudad vcnC'zolann, el el Festival lntemacionnl dc Música Latinoamericano» a finales eh• octubre. Han sido in vitados l o~ g-ran des solistas ex lra nj eros D.r· ron Janis, pianista norteamericauo; Lconard Rose', violoncclist~ norlcamericano; Karciso Yepes, guitarrista cspaiiol, y '\felania Davrath, soprano isr;icli. Entre los famosos conjuntos interna· cionales, figuran el Dito dc Jean· Pierre Rampa! (flauta) v Robert Veyron-Lacroix (claveéín) ; el Trío compuesto por Josef Chucl1· ro (violoncelo), Jcan Panenkn (piano) y Josef Suk (violin) ; el Cuarteto Juillianl. inlegrado por Robert ~1ann (violin), Earl Car· lyss (violin), Raphacl Jlillycr (viola) y Claus Adam (cl·llo) ; el New York Brass Quinld, clt'l que formau parte Robert Xa¡.rd (trompeta). Thom pson llauks (tuba), Paúl Ingraham (l·mllo) y Joh n Swn llow {lromhóu); Y C'l Deutsc:ltcr Jaz'l. 68 con do~:c intérpretcs. Tamhién nsi~tirCt ~1 derecki . E 11trc los solistn~ velll'· compositor polnco Kr;,ystof Peu· zolanos sc cncucntrnn el compo· ta Jttdith Jaimes, la mezzo-sopra· sitor Autonio Estévcz, ln pianis· no Morella Muñoz, FrcddY Rcy· na y el Orfeón dc la Univcr:;id:11l Central dc Venezuela. Esrr1ln cspecialmetlle para cste fcstiYal. el compositor Estéycz l'strC'nara s u e:Cosmo\'ibrafonfa•. LLIBRES. R~~VIS'I'ES, DISCOS ... Les millors gravacions dels intèrprets que actuen a la sala del Palau ... Tot a l'abast en el nostre SEBVEI u·INF()IlMACIO MUSTCAtJ lnstal'lat al vestíbul del Palau de la Música ~Ol "Nid~ a.A. Ofici nas para Espcña: Rda. Gral. Mitra, 199·201: Ellaa, 2 dol diuo y del son1do Teléfonos: 2472572 • 2472587 Almacén y talleres: General Woyler. 152 Teléfono: 2800196 • Badalona Oirección telegralica: PROOISC INTRODUCTORES EN ESPAÑA DE LA ALTA FIDELIDAD úNICA EMPRESA NACIONAL DEDICADA EXCLUSIVA Y EXPRESAMENTE Al DISCO - MONTAJE E INSTALACION DE TIENDAS DETALLISTA$ DE DISCOS. - SISTEMA$ PATENTADOS DE ACOND ICIONAMIENTO, CLASIFICACION. ARCHIVO. EXPOSICION, EMBA· LAJE V PRESENTACION DE DISCOS. - MONTAJE E INSTALACION DE PLANTAS INDUSTRIALES DE PRENSAJE DE DISCOS V SALAS DE GRA· BACION DE SONIDO. - SONORIZACION INDUSTRIAL. DOMtSTICA V ESPECIFICA PARA SALAS DE BAl LE. - PAOCESOS DE • ILUMINACION SONORA•: ·SOUND-LIGl-iT• V ·FLASH-MUSIC•. - IMPORTADORES V EXPORTADORES DE DISCOS V SON IDO GAABADO • PROCESO DE SONIDO ININTERRUMPIDO SIN FIN. STUMINISTRADOAAS DE MúSICA •BACKGROWND • PARA ·•CLIMAS MUSICALES• V DISCOS DE EFEC· OS, DEMOSTRACION, ETC. - INSTALADORES DE DISCOTECA$ PROFESIONALES V AMATEUR. - ACCESORIOS PARA COMPROBACION. LI MPIEZA V ENTRETENIMIENTO DEL DISCO - ALUCCESORIOS PARA MAGNETOFONIA: EMPALMADORES MANUALES Y AUTOMATICOS, BORRADORES. 8RIFICADORES, ARCHIVADORES. ACONDICIONADORES, INDICES, BOBINADORES. CARRETES, ETC. - INFORMACION DISCOFILA NACIONAL E INTERNACIONAL POR SUSCRIPCION -SISTEMA DE ESCUCHA INDIVIDUAL DE SONIDO. V OTRAS ACTIVIDADES RELACIONADAS CON EL DISCO V El SONIDO r 1011 59 SONOR v ia augusta 126 60 [1081 barcelona / 6 BHAHMS: Requiom alemcÍn. op. 45. Naenie. op. 82. Rapaodia. op. 53. Aqnes. Giebel. Hermann Prey. Helon Watts, Caros de la Radio Sul.uo Romando y Pro Arto de Lausanne. Orquesta do la Suisso Romande. Ernest Ansormet. director. DECCA Storeo SX1E 333/ 4. Mono LXTE 333/4. Ansermet es p¡ob<Jblemente uno de los músicos més discuhdcs de la actualidad. Su personalidad escapa a lo normal: director de orquesta. c:ompos¡tor y toórico de la música. Su nombre va ~do slempre a la Orquesta de la Sulsse Ro:!tmde, fundada en 1918 y con la cual ha ~resentodo la mayoría de las grandes creaclo'les da los móa destacades autores contemperaleos. Las partiluras cumbres de Ja historia do la música se han transformada, grocias a su PEculiar sollo, on auc!Jciones llenas de interés Y auténtlca musicalidad. Sus grabaciones son .nnumerables, cuidadas, llenas de vigor y de vld.o. En estos breves líneas, no vamos a descubrir tan sólo a panet de relleve la gran persona:::dcd del músico mós famoso de Suíza. que in·lusa ohora, después de su jubilación, continúa llanda qué hoblar. Oueremos simplemente rel<lltar la mereclda lmportancia de la presente qrabgción del Requlem alemcÍn de Brahms. Ansermet nos ofrece una versión que podríamos dofin!r de •religiosa•, muy identificada con ~~ espí{itu mlstico que qulso infundirle su autor. DECCA ha lncluido en la última cara de los dos discos otras dos obras de Brahms: Naonle. ·:~ Ptlnúltima obra para corc y orquesta y Rap~edla PQra ccntralto, corc de hombres y or ~sta, on la que destaca la bellísima voz de c.eJen Watts. Precisamente, dentro de poco (8-10 COV!embro) podremos oír a esta extraordinarla ~alto en esta mlsma obra, que ha incorpo~~aoBaren su programación la Orquesta Ciudad "" calona. t1 PENDERECKI: Pasión aeqÚn San Luc:as. Stefanla Woy1owic:z. Andr:r.ei Hiolski. Bemcnd Ladysz. Leszek Herdeqen. Caros. Orquesta Filcnmónic:a de Cracovia. Henryk Czyz, director. PHILIPS. siarea 802 771/ 72 AY. El nombre del compositor polaC<J Krzyslof Penderecki ha sida quiz6 la revelación mós extraorc!Jnaria en el campo musical de la postguerra. Su personalidad le ha colocado en poco tiempo entre las figuras mas destacadas de la música actual Su cdescubrimiento• data de 1959. Sus obras figuran ya entre las mas importanles de nuestros días: cElec;¡ía a la memoria de las víclimas de Hiroshima• (1961), cSalmos de David• (1958), cEstrofas• (1959), cOimensiones del tlempo y del silencio• (1960), cAnaklasls• (1960), cPoliformla• (1961), cOe natura sonorls•, etc. cPasión y muerte de Nuestro Señor Jesucrislo segÚn San Lucas• fue C<Jmpuesta por encargo de la Rac!Jo Alamana del Oeste (Westdeulscher Rundfunk) para celebrar el 700 aniversario de la catedral de Munsler. Tardó dos años en companer esta obra que fue estrenada en la propia catedral. Henryic Czys, que dirigió la orquesta, y los solistas de esta grabacién, tomaren parle en esle estreno mundial. Pendereckl utiliza maqistralmente las técnicas actuales, con un profunda conocimiento del lenguaje trac!Jcional. Corcs, solistas. narrador y orquesta utilizan los mós sorprandentes efectes sonores, llegaodo a un dramatisme sobrecoc;¡edor. Su música es figurativa, tanq1ble, lremendamen· te humana y efectista, en el sentida exacte de la pa]abra. Su fuerza expresiva no puede dejar lndilerente a nadie. Es por ello que esta obra liene una importancia decis!va en la actualidad. No puede ni debe faltar en ninquna buena disco' teca. - A. S. [109] 61 e . guia ~l'E -. . . ile conciertosW::::. FECHA OCTUBRE 25 viernes LOCAL É CONCIERTO Palau Yehudi Menuhin, violinista. Gonçal Comellos, violinista. Orquesto del Festival de Both. Obros de Hoydn, Beethoven, Bach, Britte11. (VI Festival Internacional dc Mús1co en Barcelona). 26 sóbodo 22.15 h. Palau 27 dommgo Palau Yehudi Menuhin, violinista. Obros de Bach y Bortók. (VI F~t·~ Internacional de Música en Barcelona). Yehudi Menuhin, violinista y d1rector. Orquesto del Festival de Both. Obros de Mozart y Schubert. (VI Festival Internacional Música en Barcelona). Martina Arroyo, soprano. Mig uel Zonotti, piano. (Asoc1oci6n de Cultura Musical). Conjunto Musico Antiqua, de Viena. Dir.: Bernhord Klobcl. Músi· ca Sagrada y profana del Renacimiento. (VI Festival lnternociond dc Música en Barcelona). Conjunto Musica Antiquo, de V1eno. D1r.: Bernhord Klebel. Mús•· ca Sagrada y profana del Renacimiento (VI Festival lnternaCIOOO de Música en Barcelona) . Conjunto Musico Antiquo, de Viena. D1r.: Bernhord Klebel. Clo1i· nenconsort, de Viena. Bernhord Michaclis, tenor. Antiguas con· ciones olemonos paro boilar, comor y brindar. (VI Festival lnter· noc1ono l de Música en Barcelona). 22.15 h. 22.15 h. 28 lunes 22.30 h. 29 mortes 22 15 h. Palau Tinell 30 m1ércoles 22.15 h. Tinell 31 ¡ueves 22.15 h. Tinell NOY IEMBRE 6 miércoles 22.45 h. Palau 7 jueves 19 30 h Sta. María del Mor 22.45 h. Palau 9 sóbodo 22.45 h. Palau 9 sóbodo Gran Teotro del Liceo Muddy Woters Blues Bond. Horacc Sifver Quintet. (lli Festival Internacional de Jazz de Barcelona). Miso solemne con lo coloboroc1ón de The Stors of Foit of Block Nativity, que contaré vorios caros. (lli Festival Internacional de Jazz de Barcelona). Thc Stars of Faith of Black Nativity. Juan Corfes Colderón Jautet. (lli Festival Internacional de Jazz de Barcelona). Soleno Joncs ond her Trio. Eorl Hines All Stors. (lli Festívol I•· ternocionol de Jazz de Barcelona). Roberto Devreux, de Danixetti. ( lnouguroción de lo temporada dt Ópero). GUIA MUSICAL Temporada 1968/ 1969- 25 de octubre de 1968- Números 3/4 Edición extroordinorio de 15.000 ejemplores Editada por «Palau de lo Música Catalana» - Deportomento de Publicidod NOTA IMPORTANTE: Lo redocción de GUIA MUSICAL publicaré en esta todos los conciertos que se celebren en Barcelona. Rogomos o los orgonizodores gromos y cuontos noticies creon interesontes paro su inserción en estos póginos. 62 11101 s!o en. de de Percibíra entonces el sabor incomparable que le ofrece esta a.rmoniosa mezcla de vinos de calidad y plantas aromaticas seleccionadas que, en el transcurso de varia.s genera.ciones, ha afirma.do su mundial prestigio. Pídalo "On the rocks" [ 1111 63 AMB AQUEST GEST... mil1ons d'homes de tot el món comencen cada dia llur jornada. Un massatge fort I baronlvol de FLOID després d'ofoltar·vos us evitaré tota Irritació cutènla I prepararà la vostra pell per o l'afaitada de l'endemà. Amb l'ús habitual de FLOID AFTEA·SHAVE l'homo d'avui raprbn la lluita diària, optimista 1bon dispost. Uaeu, tamb6, Aigua de Colònia FLOID. Fraaca, baronlvola ... excitant .............,.... .."'"" d~.Sto leqal b. 30.S77-1967 -FIOid gT6fJcas marina a. a. • p.• carloe I, 149