La música contemporània, per Lluís Millet Introducció a Anton Webern Krysztof Penderecki i l'avantguarda polonesa Gyorgy Ligeti Selecció discogràfica de música contemporània Notícies Orfeó Català Los conciertos: concert de nadal de la coral sant Jordi, Joan Manuel Serrat i Corales infantiles, Orquesta Ciudad de Barcelona Noticias y comentarios: Biblioteca central, Banda municipal, Instituto francés Concursos y festivales: Madrid, Bolzano, Florencia, Milan Vida musical: Cassel, Paris Discos: Alban Berg, Penderecki Guia de conciertos
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Alta Fidelidad vehiculo de un arte... ~· -. I i . • L 1.. I ••. es el mas perfecto método para situar música en el hogar. Es una tecnologia apasionante, creada por artesanos que saben escuchar. FISHER- VI ETA- SHURE GOODMANS- GARRARD- SME- KLIPSCH · nombres de prestigio mundial ' que Vieta Audio Electrónica, con 12 años de experiencia en la auténtica Alta Fidelidad, garantiza en España. La , mUSICO contemporània Dificilment podrlem trobar unes paraules més adients per a situar .la música contemporà11ia, que les que, ja el 1944, va escriure AdolLo Salazar i que cm sembla que tenen encara a vui molta Yigència: «L'art musical del nostres clics passa per una crisi, en mollc; punts semblants a la que amenaça la civilització dins de la qual hem nascut¡ crisi que en aquesls moments ha arribat a uu aspecte de frenètica crueltat on clarament es veu que allò que aconsegueixi dc sobreviure amb prou feines tindrà una sola de les característiques que definien l'estat de coses anterior. Les idees bàsiques sobre les quals reposa la nostra civilit:~;aci6 s'han debilitat dc tal manera que no snbcm si alguna d 'elles rcsh;tirà el pl'S de la nova d<\pa, ja que, encara que al'tualmcnt estan en lluita variades formes de reacció, aquestes no triomfen mai en la història sinó que engendren punts dc vista tan nous com els que procedeixen d~,; les fur mes considerades com aYançades. A venç i reacció no sóu, en efecte, sinó iHusions òptiques produïdc-; per la mecànica cle les revolucions. El dinamisme de les revolucions té dues trajectòries: una, com indica el nom, gira a l'entorn de l'eix central. Però simultàniament aquest eix es desplaça constantment cap a,l futur, per la seva condició humana». Des d'un altre punt de vista, plantegem ara d'una manera esquemàtica el que ha passat a la música del segle XX. Per mot~us. espirituals (els acabem d'ex posar) i tccmcs (desintegració de la tonalitat com a c~nseqtiència de la seya ampliació i dilatació quasi infinita llc la forma), la major part dels com posi tors ja uo podien continuar cultivant un passat immediat. I.a reacció VR començar a França amb Claude Debussy i va continuar, sota diverses for· mes, d'una manera mks o menys sobtada, més o n1enys radical, amb ~ompositors -els citem en na ordre escollit a l'azar_ co~ Hindcmitll (retorn a un concepte artc;s~ de Ja música, eminentment contrapunhsbc, a vegadcs ob~essionat per la caHigrafia i sempre asscnt.'lt <;obre una tonalitat explicada laboriosament per teories basadc.-; en la naturalesa física clel so); Strawinsky (durant molts anys •enfant terrible. de la música europea,, desmitificador per exceHència, sempre personal malgrat el seu estil tan canviant) ; Bartok (síntesi de la seva inspiració i naturalesa inquieta.. per una banda, i del folklore i les aportacions tècniques d'un gran nombre de mestres contemporanis, per l'altra), i Scbonberg, Berg i Webern (sortits directament del post-romanticisme vienès, per crear progressivament un llenguatge nou, tot conservant -cadascun en mesura i forma distintes, segons el seu temperamentclements del passat immediat. En els països g-ermànics, la música era entesa primordialment d'una manera ideal-abstracta, mentre que en els d'influència francesa dominava un concepte més sensorial, com obserYcm en els grups francesos posteriors a Dcbus~y (el rGrup dels Sis» i el grnp •Jeune France») que han fet, en general, una música en part deliberadament intranscendent i clcsintoxicadora i, a vegades (Messiaen), d'un misticisme no exempt de sensualitat. Aquests f;Ó n en rcalital els clàssics de la música moderna; per a jutjar , classificar i valorar les generacions que han pres la paraula després (quasi tots sota la influència inicial dc la música vienesa do(]ccafònica), probablement eus manen encara pcrspt·t"li\'a. Dc fet, amb les actual~ possibilitats de difusió, ens trobem potser. davant una quantitat massa gran de músic<t, pcrquC:· pugui S<.'r coneg-uda i ret"'n~ guda en la seva importància indi\"idual. Encara hi hn més: la nostra civilitz~ió tencleix a convertir l'home en un esclau cle la tècnica i a fer-lo dependre d'ídols que ell mateix s'ha creat. Sempre lli h a el perill quc lot el c¡ne és humà deixi dc jugar un paper central eu la nostra vida, però l'home és vctitable finalitat i mitjà de tot art, i si es deixa de tenir en compte l'home -si mor l'home- no morirà també la música? LLU~ ~liLLET INTROD CCCIÓ A ANTON L'extremada sensibilitat humana d'Au ton Webern va ser la causa d'un fet que potser ~;;ucara algú d'aquí recorda i que tingué lloc durant el Festival dc la Societat Internacional per a la 1\Iúsica Contemporània que, el 1936, se celebrà a Barceloua. Li havia estat encarregat dc dirigir l'última obra d'Aibau Rcrg, el «Concert dc ....-iolí.. Angoixosament preocupat per la responsabilitat de donar en primera audició l'obra del seu amic, poc h:mps després dc la sc\·a mort, va deixar transcórrer dos deb tres assaigs prenstos amb els vuit primers compassos, de tal manera que a darrera hora Hennanu Scherchen va ha....-er <lc salvar l'audició amb l'únic assaig de què encara es disposaYa. Dos anys després, cu una l':trta del primcr dc gener dc 1938. Webern recorda a Schcrcheu cels infeliços dies dc Barcelona• i, tut explicant-li els seus problemes d'aleshores, es queixa que «en aquella ocasiú absolutament ningú no em va comprendre•. Transcendim l'ant:cdota i partim d'aquesta incomprensió que, per desgràcia, fius i tot es dóna so\·int aquí i eu altres llocs entre el reduït sector dc públic que per prindpi es constitueix en defensor absolut dc la seva música. En intcu_tar una semblança dc la personalitat humana de Webern i un comentari a la seva obra, com és natural no pretenem substituir l'audició directa per una cultura si11tètica de diccionari; tampoc no volem obrir màgicament al públil· més advers Ics portes que li permetin d'entrar d(' cop en el món de la seva músi<'a. Ens donarem per satisfets si aconseguim dc desfer alguns malentesos molt corrents, i eventualment contribuïm a predisposar algtttl •amatcnn a douar e 1 primer pas posili u en l'acostament a la seva música. De fet, Webern no es va tancar mai en ttll món d'especulacions sense basc, sinó que va restar sempre lligat a la pràctica viva i professional de la música. Retrocedim a la seva formació. Fixades les primeres noclon." instrumentals i teòriques en el temps de la seva formació escolar, els primers estudis especialitzats en el terreny de la música tingueren lloc a la UniYcrsilal dc Viena -com a deixeble de Mnsicologia 4 fl36) WE B ER~ de Guido Adlcr- on rep, el 1906, el tittl de doctor amb una dissertació sobre e: cChoralis Constantinus. de Heinrich Isaac. En aquesta època ja havia entrat ~u er,. tacte amb Scliüubcrg, fet importantíssim, que no cal que remarquem. f'm;teriormcot escriurà: cFa justament dnt auys qu, vaig csdewnir deixeble dc Schünberg. p,1 més que ut' hi cs!urci, uo puc veure : diferència entre aleshores i ara. Amic · deL~cble: !'empre una cosa era igual q l'altra•. Del 1908 tlateu el:; seus primers cÜpiW classificaL-;. r~s a partir d'ara que Wtber: comença a fer l'ofici de músic. El primer contracte: segon director d'una orquesl!7 dc balneari a Rad IsC"bl. Després, amb curtes interrupcions, dotze anys d'acthkt com a COI'I'l'peticlor i director d'òpera a diversos indrets (entre ells Viena i l'r-.g-a). En 1922 deixa el teatre i, en coBai» ració amb el partit social-demòcrata <~'~"­ trihncix a la difusió de la música entre món treballador, com a director dels cWkner .\rbcitcr Symphouiekonzcrte• i dc dJ. Yerscs agrupadons corals dc treballador< També des dc 1920 és autor i coHahoralk: <lc la Universal EJition, t'111ic càrrer qt. conservarà dumnl tota la vida. Él-l iutcres~anl tlc constatar que en tot..; les seves ad.ivilats de professional es m011 eu un terreny nlhmyat de tota radil'~litJt Es sentia tan fort en el seu propi lcrr~D; creador, que podia reconèixer sense e: veja les qualitats pos!th·es de tota clas.'l ue música. Frcderick Deulc;ch Dorian (ll. los 1960/101) eus explica dc les clas~es ò direcció de \Vcbern : cEl seu amor pet Beetbo\•cn ''a ser per nosaltres, jO\'CS, t1 exemple decisiu. El curs va començar aJt: la el." Simfonia• i va culminar amb l'C$ tudi del cFidelio• ... El seu amor per Mlzart que ens aclareix tantes cose.~ sobr 1 la seva mtísica l S'ehtusiasmava amb •E Rapte del Serrall~ i interpretava el pÒJDe' estil de Mozart amb una diferencinció C1 traordinària... Naturalment, l'estudi ¿ repertori estava influenciat per les n~ sitats pràctiques del servei en un teat.~ d'òpera. Coneixia tots els ctalls•, . les cadències no escrites, en l'òpera còllllll tots els trucs teatrals bons o dolents. Algt es meravellarà que cZar u nd Zimennant: e1 ]lli" .IS• lC: b UI· ta: Anton Webern, per Oscar Kokoschka, 1914 los una de les seves òperes preferides. Quan estava de bon humor eus cantava àries i conjunts de Lortzing.... En altres oportunitats Webern ens va parlar de Strauss amb un gran respecte. «Salomé» quedarà, ens profetizava... Quant a la síntesi de música culta i música popular, només es donava sense reserves a Johann Strauss... A part de l'òpera, les seves anàlisis d'obres mestres del repertori vocal ens produïen la impressió més profunda. Inoblidable: la seva car~cterització del «Winterreise» de Schubert. Ningú que concg·ui la Hrica de Webern, s'estranyarà d'aquesta preferència... » En 1933 escriu a J. Humplik: rEm plauria que vingués al concert de la nit. Tinc un programa bonic. Schubert : cRosamundat. La meva adaptació de les cdanses» de Schubert i la cSerenata en re major» dc Hral1ms. Tot la més estimada i més agradable música. Que bonic és Brahms f, Malgrat el gran nombre d'activitats que assumeix, la seva situació econòmica és relativament precària. •Si pogués tenir finalment una posició independent... Nonlés dedicar-me al meu treball... Quantes coses podria fer I» es queixa a E. Erztka (26.9.1926). Aquesta situació millora relativament amb el nomenament de director i conseller per a la nova música a la Radiodifusió austríaca. També dirigeix cada vegada més a l'estr~nger. Però quan a Àustria, a conseqüència dels esdeveniments polítics del 1934, es dissol el partit social-demòcrata, cessen igualment les institucions culturals que eren la base de l'activitat pública de Webern. Comença el seu retraïment, la seva emigració interior. Però sap treure de les dificultats l'impuls que li dóna força per a treballar: cTorno a treballar ... Com més terrible esde,·é això, més significació té la nostra situació•, escriu a Hildegarde Jone {20.2.1934) . No volem recarregar més aquesta relació. Webern porta una vida cnda vegada més retirada. Les classes particulars i la Universal Edition, on segueix com a lector i corrector, són la seva única font d'ingressos. Segueix vivint a MOdling, prop de Viena, fins al 1945, que es trasllada a .M:ittersilt per tal de protegir ds seus familiars dc les incursiohs aèries. Allí treballa en un inacabat cConccrt en tres moviments», entreveu la propera fi dc la guerra i troba finalment la mort, en una absurda equivocació, el vespre del 1~ de setembre. Acabem de perfilar la seva personalitat amb la reproducció d'un fragment d'una carta de Schonberg, dirigida a ell i da· tada a Berlin, el 12 d'agost del 1932: cJo crec que tu t'excites massa per totes les coses, tant si dirigeixes, com si assages, com si has de portar a terme una feina, com si llegeixes una critica, o qui sap quantes coses més: sempre hi poses mas· sa con. * * :¡; Un article de Helmuth Schmidt-Garre (Melos, 1953/343) respon a la idea de eMú· sica dels dotze tons, final d'etapa, no nou començament.. Ho podem admetre -no sense moltes matisacions - i àdhuc apli· car-bo a Webern, paradoxalment el més radical dels clàssics vienesos d'aquest se· gle. En ell, però, coincideix aquest final d'etapa amb una mauera absolutament nova de veure la música. Per dir-ho amb paraules de Pierre Boulez: cWebern és un important punt de junció i per conse· güent s'hi tròben unes referències tan fortes al passat, que fan més audaces Ics seves projeccions sobre l'avenir. En aquest sentit la seva obra ocupa uu lloc privile· giat en la història de l'evolució contem· porània, ja que té per fons uu nombre considerable d'elements del passat -in· clús d'un passat bastant llunyà- per a projectar-los sobre un avenir que els seus autors no podien certament pre,·eure. Aqul resideix l'ambigüitat capital de la seYa obra, però aquesta ambigüitat és la jun· tura que ha permès al llenguatge musical de tornar sobre ell mateix i dc passar d'un perfode de la història a un altre essen· cialment distint•. Quines són aquestes re· ferències al passat i quins els nous ele· ments que hi incorpora, intentarem d'ex· pliear-ho a continuació. 1. Fins al 1908, Webern es mou en el terreny de la tonalitat ampliada, en ce~ manera sota la influència de Brahms I Mahler: rEn aquest estadi de la tonalitat pertanyen totes les obres que Schi:inber~, Berg i jo hem escrit abans del 1908... Amb això ens acostàvem a la catàstrofe: 1906 -la «Simfonia de cambra• de Schonberg (Acords de quartes!) - 1908 -música de Schonberg que ja no pertany a cap ton~· litat...» c... E l 1906 Schonberg va ven~r d'una estada al camp amb la cSimfonia de tat na la· Jo les !S, la, ap IS· re Ú· )U JO ¡¡. és C· Els ulls la desitgen. Ics mans l'acaricien. pcró no us atureu admirant-la com una obra d'art: obriu l'ampolla d' A.ICn.JA LAVANDA PUIO i de<,cobrireuqucaquesta ~ug­ gc~tiva fragàncm és la que \Olieu fer vostra. AIGUA LAVANDA PUIG cambra». La impressió va ésser colossal. Feia tres anys que era deixeble seu i immediatame nt vaig pensar: una cosa així has de fer tu! Sota la influència de l'obra, vaig escriure el dia següent un temps dc •Sonata». Vaig arribar a les últimes fronterc~ de la tonalitat.. Es tracta sens dubte· del Quintet amb piano escrit en 1906 i que no porta encara número d'opus. Tot ell procedeix dc Brahms, però no és cap epígon decadent; ve del mill.or Brahms. El seu primer Op. classificat data del 1908: mm cPassacagl ia per a gran Orquestra• , 011 ja mostra la seva preferència per les formes més severes del contrapunt . Robert Craft ens parla del cClimax brahmsià•, però aqui el punt dc partida no és l'últim temps de la «Quarta» de Brahms, sinó una concepció molt personal d'aquesta forma. El tema, vuit notes separades per pauses - el silenci serà sempre un element important en la música de Webcrn- dóna ocasió a Rcdlich de parlar d'una csèrie dc ,·uit notes amb una repetició de to~. En realitat. però, la forma està construïda sobre un tema, encara no sobre una sèrie. La realització de l'obra ens recorda la polifonia de «Els Mestres Cantaires• i l'expressiv a temàtica del primer estil de Strauss. Malgrat aquestes influències , aquesta «Passacagl ia» és cuna obra mestra de la més gran autenticita t. (Adorno). El segon Opus és una composició coral eu tres parts, realitzada en forma de cànon. Com una primera prefigurac ió del que més tard serà la tècnica dels dotze tons, Webern es sen·eix del principi del cKomplemcntarharn wnik». igualment aplicable a 1'harmonia i a la polifonia. En el tractament polüònic, una part secundària serà tractada de manera que, sense deixar d'acomplir les seves correspone nts funcions C'Ontr::tpuntistiques, uo repetei.""i cap de les notes de la \'CU principal; eu un tractament harmònic, dos acords tindran una n:lació harmònica més rica i una més alta tensió, quan no hi hagi cap to comú entre ells ; en altres paraules: la missió dels sons <l'un acord respecte als d'un altre és de «Complementar-se», de fonnar junts nn «:tob. La !orla tensió dels primers compassos del Preludi del cTristany• té com a Lasc un principi d'aquest tipus, principi que també podem deduir de l'anàlisi d'alg-unc:; obres de Reger. Amb una sola excepció, ja no podem de- tt•rmi uar cap centre tonal en els cicles de! clieden de l'opus J i 4. La melodia es plega a la declamació del text, sense cap mt.:li:>me. en una fonna tradicional del dicd» que refusa però tota represa literal. gs això encara una reacció del Post-Ri> manticism c enfront dc la claredat de fo¡. ma dels clàssics (Schonberg aconsellava ab seus deixebles: cNo fac1 cap repres:. literal, llo podria fer igualment el m copista»). Eu aquests cicles comença l'es· tiJ caracterlst ic de Webcrn, tant pel caràc· ter expression ista de la declamació vocal com pel repartimen t de plans sonors en l'espai musical per mitjà d'una dinàtmca extremame nt diferenciad a, especialment en el P. 2. Un segon període -amb 1<:;; primen'$ obres genials de Webcrn i les més diredes que mai hagi escrit- va del 1908 al 19lt amb els opus 5, 6 i 7 (respectivament, uCinc peccs per a quartet dc corda», rSis veces per a gran orquestra» i «Quatre petts per a violi i pia11o•). Resumim els elements eslílfstics que apareix.c11 ara per pri· · mera yegada : preferència per la petita for· ma (no una forma curta, sinó una forma concentrad a) i primeres experièncie s en el terreny de la cKJangfarbenmclodie» (me· lodia de timbres, op. 6), és a dir, el re· partiment en düerenls instrmuent s d'un línia melòdica, no amb finalitat decoratin sinó com una nova dimensió que s'integra t!ll l'cstntctur a formal de l'obra. ~rJo trobo que el so es fa remarcable per mitjà del timbre (klangfarb e), una dimensió del qual és l'altura del so {klanghoh e), que no~ siuó el titnbre mesurat en uua detenm· na ela di recció» (Scbünberg ). Boulez defi· u~;:ix així l'estil d'aquest període: eLes 1í nies indi \'iduals són extremame nt alades i sedueixen per la seva corba, la seYa im· previsió, In se,·a gràcia i 1'absència total de pesantor. La polüonia rarament (:; complexa; la major part dc Ics peces ~ redueixen a nua melodia _ si es vol donar nu sentit ampli a aquest terme- acont panyada d'acords que si no tenen mb\ funcions tonals, estan, cromàticam ent, .tS· trctament relacionade s amb la melo<hat. 3. El periode que va entre 1911 i J9U inclou les obres més curtes de Webetll (Op. 8 a li). Arribarà fins a l'últim el· trem en l'exploraci ó d'aquest Microcos· mos devers el qual ja l'havia portat el seu temperauw nl. En l'Opus 9 (~1;; bag"atcHL' de; I e; C3p úcl :raJ. ·R~:> fo:. !ava res;¡ se~ ~)es· ràc. xal en rica :en per a quartet de corda») ens trobem ja en un cromatisme total, encara sense la tècnic-a dc la sèrie, la funció de la qual ja c:-a intuïda. \Veberu ho remarca en les se'\"es conferències : «No és cap producte de l'atzar... Aquestes coses 110 han nascut d'una manera teòrica, sinó per l'experiènda de l'orella, així ens destorba la repetició d'una ilota en un tema ... • «... No ,;Rbicm encara la llei, però ja la sentíem des de feia temps•. Es característica de la «quarta bagateHa» nna construcció de diferents plans sonors que es complemente n bannònkame nt entre ells, segons el priuripi que abans hem apuntat. Schonberg havia escrit aquestes paraules, com a introducció a les cbagatel:lcs• : «Expressar una novel-la en un sol gest, una felicitat en Lm sol sospir. Una tal concisió només es pot donar on tot sentimentali sme sigui exclòs en la mateixa mesura. Només seran sensibles a aquestes peces els qui creguin que els sons han d'expressar allò que únicament a tra,'és d'ells es pugui din. Wehern va dedicar aquesta obra a Berg amb unes paraules que ens marquen la pauta de les seves futures composicion s: «Multuro, non multa. Que feliç seria si aquí pogués trobar una aplicació d'aquesta sentència•. 4. Un nou perfode creacional de Webern \'a del 191 4 al 1927 i està format pels cicles dc lieder de l'opus 12 a 19 {generalment amb acompanyam ent instrumental ). Ja no es dóna més una melodia acompanyada: la veu és un element que organitza Ja totalitat de la forma musical. En el tractament dels grups instrumental s en rclaC'ió a la \'CU, és palpable la influència del «Pierrot Lunaire» de Schonberg però \Vebern no utilitza mai la veu en vistes a un efecte especlfícame nt dramàtic i paramusical (a diferència del «Sprechgesang• schonbergià) . En l'opus 17, Webern es serveLx per primera vegada de manera inequívoca de la tècnica dodecafònica, per més que, com fa notar Leibo\Vitz, «la manera de tractar-la és encara bastant rudimentària •. Estilísticame nt, però, absolutamen t res no ha canviat {en Schonbcrg tampoc l'advenimen t de la sèric marca u na discontinuïta t. El caràcter neo-clàssic i post-romànti c del seu estil, roman). La sèrie és només un element uniticador al niycll de la forma. 5. En paraules ck Leibowit:.:, podem ca- raclcritzar el uou període ( 1927. 1934, op. 20 a 24) amb el nom genèric de •El retorn a la g-r:m forma•. cNomés quan Schonberg ,.,t didar la llei, van ser altra Yegada p:6sihlcs Ics grans formes•, diu el mateix \Vcbcrn. En les obres d'aquest perfod~ trobem en efecte referències més o menys directes a formes establertes del pas• · (Sonata, Rondó, etc.). Webern havia assumit la influèucia de Schonberg que creia que s'havia de verificar un nou mè· lode d'organitzaci ó del llenguatge per mitjà de criteris fortament establerts i vi· YiHcar les formes segures per un nou m~ tode d'im·estigaci ó. En el «Concert per a nou instruments• , Opus 24, trobarem l'exemple més clar i comprensible del tractament que 'Vebent dóna a la sèrie de dotze sons. Webern ha escollit aqul una sèrie fortament jerarquitzada , on el fenomen orgànic de base es reprodueix constantmen t. La sèrie escollida no es compon únicament de dotze súns, sinó de quntrc Yegades tres tons, i la relació que existeix eulre els quatre tons d'una cèllu· la és exactament la mateixa en les quatre cNlules dc la sèrie. Això engendra bon nombre de relacions constants, harmòni· qucs, coutrapuntls tiques i estructur.. s. Les obres d'aquest periode, en paraules de Boulez «constitueixe n una suma indis· pensable a analitzar, sentir i conèixer si es \·ol fer un estudi profund de la t~chica :;erial en els seus començamen ts•. 6. L'últim període de \Vebern transcorrt des de l' any 1935. Separem algunes de les obres iustrumenlal s {eVariacions per a pb· no op. 2'7» i •Variacions per a orquestra op. 30•) de les obres vocals. Considerem amb Leibowitz que ca cada etapa del Heu· guatge musical corresponen unes fonnes pròpies que tradueixen l'essència d'aquest llenguatge. El llenguatge modal va elaiY'· rar la forma dc motet en el qual cada part acabava amb una cadència Upica sobre un determinat grau del mode. El llengnatge tonal dels primers temps havia implantat la forma de la fuga, que traduïa amb la màxima intensitat la relació tònica-domi· nau{, després l'c\'olució d'aquest llengua!· ge lHl\'ia format uu instrument que dona'-a pell a aquesta evolució: la forma Souata, en la qual s'introdueLxe n relacioug ca.da Yegada més complicades• . La fonna ~fP:ca tlc l'època serial és potser la Vnnac16. Schünberg va dir una vegada: .2\1 :orn 'erg lOi· . ..~~ ... - :eU: od~ DjS ;sa! as:¡ue il!ê- per 'I'Í· llè- ra em del ~rie qui el eh ; Anton Webern, per Oscar Kokoschka ela sèrie és m~s o menys com un tema de Variació. Més: com a conseqüència de l'extrema dependència ò.el tot respecte d'ella . Meuys: la sèrie permet més poques possibilitats de variacions que el tema~. Si per definició la sèrie és un punt de partida per a la variació, tenim la possibilitat d'una variació sense tema, d'un estil atemàtic (paraHel en l'art plàstic al que serà després l'informalisme} . En l'Opus 27, la primera entrada és al mateix temps la primera variació. En les «Variacions per a orqul:'stra• Op. 30, la sèrie que Webern ha escollit dóna peu a particulars possibilitats \'rtriatòries, perquè és més rica en microestructures que les precedents. Aquí coexisteixen amb la variació clares reminiscències dc fonnes clàss:ques. cEl tema dc la variació és exposat fins a la primera doble barra. Està pensat en períodes però té un caràcter d'introducció. Segueixen sis variacions. La primera, per dir-bo aixi, és el tema principal de l'obertura. La scgona té caràcter de transició. La tercera es el tema secundari. La quarta la represa del tema principal -és una forma d 'andante - però amb caràcter de desenrotllament. La cinquena, una mena d'introducció i transició qtte ens condueix a la Coda, sexta variació.-. Veiem, doncs, la quantitat de treball inherent a les últimes obres de Webern. Notem, però, que expressions com fuga, ària, obertura, etc., eren només per a Webern sfmbols de tipus bàsics dc formes musicals, no esquemes donats pet endavant -com en els neo-clàssics - per a revitalitzar continguts tradicionals. Des d'aquest punt de ";"ta hem de mirar L'lmbé el contingut formal de les composicions vocal-instrumen tals d'aquesta época (Op. 26, 29 i 31}. Perquè en certa manera resumeix les anteriors, ens ocuparem només de la cCantata op. 31», per a soprano i baix solistes, cor mixt i orquestra. Webern ens ha parlat bastant de la gestació d'aquesta obra que en certs passatges, àdhuc per l'aspecte exterior de la p artitura, ens recorda molt la polifonia dels neerlandesos. «Formalment és un recitatiu amb caràcter d'introducció, però com a fonament de tot això hi ha una construcció com potser mai cap neerlandès hauria pensat. Ha estat potser la feina més difícil que jo mai hagi realitzat. En la base de tot es troba un cànon a quatre veus, dels més complicats. La manera de 12 [244] tractar-lo és només possible gral'IC:; a les lleis dc la sèrie... He llegit en l'lntó que cNomos~ (llei} és també la paraula amb la qual designa melodia. La melodia que la meva soprano solista canta en la introducció, ,·oldria ser la llei de tot el que segueix.~ Aquesta segona Cantata és una obra rica en esdevenidor perquè posa en joc una nova manera de concebre les relacions musicals que conté algunes nocions noves que són -segons Boulez-: cHarmonia funcional, fora dels criteris adoptats fins aleshores; Engendrament per la sèrie de blocs sonors que tenen una \'ida autònoma; Utilització de formes clàssiques del contrapunt, controlades seguint la pura repartició d'intervals; Frontera abolida entre la dimensió horitzontal i vertical; Utilització de sèries de funcions simètriques, en uu estat molt menys ingenu que en obres precedents, funció temporal única que distribueix la totalitat de l'obra, i molles altres més. • o ç Hem intentat posar dc manifest 1.1 sinceritat de Webem, com a home i com a mú· sic, i el seu domi ui lècu ic per a plar1lejar, pensar i resoldre 1111 problema cspcdfic de composició, tot donant-li, com a artista, una forma sensible i concreta. Però hi ha .m altre factor indispensable perquè l'obra d'art assoleixi una plena autenticitat: que sigui reflex i testimoni dc la seva època, fins i tot si es tracta dc música, 1\enguntge simbòlic i abstraclt! qul! eu l'dtim terme hem d'assimilar intuïti nuncnt. Plantejar la qüestió en aquests termes eus plcllllria ara molt de temps i ens ¡wrmetem dc remetre el lector a dues obres que ja en principi estan enfocades des dc diferent!'\ punts cie partida. Es tracta per una part dc la cFi· losofia de la nova música~ de T. W. Adorno i per l'altra d'una no\'eHa dc Tom<l5 Mann: «Doctor Faustus• on l'escriptor ha posat com a propis del protagoni~tn -el compositor Adrian Leverkuhn- nocion.; tècniques que procedeixen de les obres teòriques de Schonbcrg, i que contrapunta no solament amb la lfnia exterior de l'argument sinó també amb la idea conductora del pensament que jau al fons de la novella, una bona part de la qual res~on al problema tal com l'acabem de plnnte¡ar. LLU:fS ~ULLET Carta autògrafa de Webern dirigida a Ernst Krenel< Krysztof Penderecki 1 }>avantguarda polonesa Des de sempre, els músics polonesos han tingut tendència a córrer món, a assimilar influències estrangeres. Chopin, amb les seves Masurques i ,Poloneses, és una excepció a la regla : a Polònia, els clements folklòrics mai no han tingut uu paper essencial. En general podem remarcar 1'ascendència francesa dels seus compositors més rellevants. El compositor més significatiu del país, després dc Chopin, Karol Szyu1auowski, ha culti\·at tant l'impn:ssionisme de Debussy com els detalls rítmics i melòdics de la música popular polonesa. Entre els components de l'antiga generació, encara vivents avui, l'estudi a Paris amb Nadia Boulangcr, era quasi obligatori. La guerra i els temps que la van seguir, amb la consegüent reglamentació sobre les coses de l'arl, no van deixar entrar en erupció les forces vives creadores. NomJés la fi de l'època staliniana, els canvis politics de l'any 1956, van portar als artistes una quasi completa llibertat, que \"a donar en música uus fruits remarcables. Per a facilitar una tribuna pública a la fúria creadora d'un sorprenent gran nombre d'autodidactes, originals i explosius talents, es va constituir el Festival Musical cWarschauer Herbsb que ha esd~'vingut un dels centres més importants d 'intercanvi entre la nova música dels països occidentals i orientals. ~ls músics polonesos van aprendt·e en uu «tempo» vertiginós les tècniques dc composició dc l'aYantguarda occidental, ara ja no a París, sinó generalment en els cursos d'estiu de Darmstadt, i amb compositors com Stockhauscn o Boulcz. Amb això han tingut uns decisius avantatges : hau assimilat les novetats, ja en una perspectiva dc conjunt i s'han pogut apartar dds carrers se11Se sortida de doctrines supC'rades, clarament apartades d'estímuls u t ilitzables. H an tingut la sort dc poder reconèixer immediatament els errors dels altres. Van aprendre aquest cami amb un entusiasme que aviat els va fer oblidar la seva condició de deixebles. Llur vitalitat creadora es va obrir cam{ ben aviat. Les realitzacions de joves talents que no tardaren a fer-se sentir a l'Europa occidental, van tenir de seguida un valor dc mostra. El degà de l'avantguarda polonesa, que ?vui compta uns cinquanta anys, és Witold Lutoslawski, les composicions del qua;, especialment la «1\I us iq ue funèbrc• ( 1958) o els rclativamcnts recents «'frois poèm~s d'Henri l\lichaux» compten entre les ohrC> «slandard• dc la música contemporània. Encara que alguns delalls tècnics pr<X'C· deixen dc compositors anteriors, Lulos· lawski fa sempre la impressió d'originali· tat, tant si es sen·eix d'una tècnica scrial, com si escull una tècnica aleatòria, adopta elements d'altres èpoques històri· ques o ens parla un llenguatge d'cxperi· mentació sonor<\. Al costat del més tradi· cional Tadeusz Baird, Kasimierz Scrocki, Wlodidicrz Koutonski i, un dels més i~ \'èS, Henryk t;orecki són els representants més remarcables dels nous compositors puloncso:-:. Però, com és sabut, Pendcrctki és el talent més genial d'entre ells. Pendcrccki ha investigat durant cinc anys un terreny que es mou entre els lhnits del so i el sorolL Els resultats de les sc\'es j expedicions ''an ser enlluernadors i xocants i ''an contribuir que se'l cotlsiderés ~ primordialment com un empedreït músi, I dc laboratori, fins que, inesperadament, una no\·a obm d'aquest. extrem a,·ant· guardista li ha donat una anomenada mundiaL El 30 dc març del 1966, dia dc la primera audició dc la seva «Passió sc· g-on;; sa11l Llucll, marca una datu de la història dc la música. La catedral de ~lünster, a \Vcstfàlü¡, va ser el marc d'a· quest esdeveniment; des d'aleshores l'obra ba donat la volta al món, amb més de qua· rauta audicions, ja sigui a Var:;ò\'ia, Stutt· gart, Amsterdam o Nova York, l'obra ba encomanat el seu poder expressiu, la se\'il categoria espiritual, la seva força musical. Però aquest èxit ha produït també ~ls !'leus recels. De seguida es va plaute¡ar la pregunta dc si el seu reconeixcmcttt. no era exclusivament un res ultat d'un a¡us· tamcnt a formes consagrades i dc lrs es· pcranccs preconcebudes del públic, i final· ment totrs les objeccions a la cPassi6• de Pcndcrccki posaycu dc manifest que el seu èxit no tenia la més petita relació amb el fenomen musical sinó que era a cnusa úuicamcnt del fet que l'obra ajuda,:a a emplenar unes representacions dc bpns religiós. Sembla que totes aquestes crílic¡ucs no I doneu en el blanc : ni la • Passió• té una base en normes consagrades, ni s'adapta per principi al gust del cgran pública si admetem que la bellesa del so és encara l'ideal de la major part dels consumidors de n1úsica. En cap compàs Penderecki no pretén absolutament agradar. El sentit central dc la seva obra, nascuda de la tensió i fascinació de la Passió, és el d'utm música inspirada en els fets del Gòlgota, en sofriment i mort, però que igualment pugui ser entesa com una crida molt més general. Però, què ha fet en realitat Penderecki per a sortir del cercle viciós dels Festivals especialitzats de la música més nova? En primer Uoc no ha renunciat al seu passat. S'ha servit completament de les seves experiències en el terreny del material sonor. Tota l'agressivitat dels seus sons-sorolls i sorolls-sons han entrat a la •Passió•, però ja no es presenten més isolades, com un orgullós resultat d'investigacions, ja no constitueixen l'objecte sonor per a qualsevol emoció, sinó que són el fonament per a una molt concreta voluntat d'expressió, són els nous mitjans per a un art engatjat de cap a peus. Perquè es puguin entendre així, Penderecki les posa al costat d'elements més antics, com el gregorià i els fonatncnts formals de la música modcma clàssica (per exemple, la tècnica dels dotze sons) : en el contrast i en l'agcnnanamcnt orgànic d'aquests clements es posn de manifest la força de Pendcrecki. Les seves noves troba.lles, les mesura amb el que és antic. Així aquesta •Passió» ba e~dcvingut una composició representativa dels problemes estilístics i formals del nostre temps. Krysztof Pcnderecki va néixer a Dcbica, prop de Cracòvia, el 23 de novClllbre del 1933. Realitzà els estudis de composició a l'Escola Superior de Música de Cracòvia. Després de passar briltantment els exàmens. ja el 1959 va ser protagonista d'un triomf sense precedents : en un concurs de l'Associació polonesa de compositors on les obres es presentaven anònimes. va guanyar els tres primers premis. Les obres premiades eren els cSalms dc David• per a cor mixt, dos pianos i percussió, les •Emanacions• per a dues orquestres dc corda i les •Estrofes• per a soprano, recitador i 10 instruments. Amb aquesta obra V;) fer la seva presentació en el «War· schauer Herbsh dc 1959, i Pierre Boulez la \"a portar a París en els concerts del cDomaine Musica!.; l'any següent estrena a Donaucschingcn cAnaklasis•, per a or· questra de corda i grups de percussió. A partir d'ara, Pcuderecki rebrà llombro!;CS distincions iutcruacionals, la més important de les quals serà el premi de la UNESCO als seus cThreno:>», elegia a la memòria de les víctimes de Hiroshima, per a 52 instruments dc corda. Malgrat la seva joveu· tut, Penderecki s'ha dedicat ja a l'ensenya· meut de la composició, a l'escola Superior de Música dc Cracòvia i a la cFolhl"ang Hochschule• d'Esscn. Xomés després d'una mirada panoràmica des de la •Passió,, podem considerar els •Salms dc David• com una obra clau tic ~enderecki, perquè algunes de les seves característiques musicals, que eu el seu temps només vau ser considerades com uns preliminars de la seva autèntica evolució musical, de sobte els ha represos Peudc· recki en la cPassió•. Especialment la rec!· tació antifònica dels salms i la tranquiHitzadora cautabilitat del Coral gregorià barrejada amb la tècnica dodecafònica, ~ón clements essencials dels primers cSalms• i de la •Passió». Al costat d'això trobem també en els cSahus• les influències dels mestres que Pendcrccki \'a assimilar d'una manera especial cu els seus temps d'cslu· diant: Els canvis de compàs, una rítmica motòrica i nombroses construcciom; en Obs tinato, no es poden pensar sense eles ~o ces• i la cSitufonia dels Salms», i l'harmv· uia de quartes ve dc la cSimfonia de Cam· bra• de Schünbcrg. Però naturalment també en els cSahns• podem reconèixer la futura evolució de Pcnderecki: en la ma· nera de tractar la percussió i en els volums sonors dc les parts vocals, relaciona· des mútuament, cromàticament. Semblants volums sonors que es freguen entre cll.s i que fluctuen, canviants, els va c..-xpcn· mentar Penderccki en el terreny instrtt· mental amb les «Emanacions•, que s611 un anunci dels experiments sonors de Ics sc· güents obres. Penderecki es recrea ara especialment en les possibilitats dels instruments de corda (ell mateix és violinista) i treballa en el terreny fronterer entre el so i el soroll. En això ha trobat diferents possibilitats. Es· crin desacostumades maneres de produir el so. cops d'arc a sobre i sota del pont, tractaments percussius del cos instrumental, clb Ib pf --~~êf--.---¡ l ' ' .¡- : ~~~='~,~~R ; ~ . : '' . : ~~~= tots els pizzicati, trèmols i glissandi que es poden pensar i sons indeterminats, cspeciahucnt en la posició més alta de l'instrument. Però el més interessant és aquí el perfeccionament de la tècnica dita de cClustcn (I) (l'americà Cmvcl, ja fa cinquanta anys que havia emprat aquest terl'bC i usat aquesta tècnica en les seves composicions: el cClusten és una entitat sonora, que dintre d'un àmbit determinat, diguem per exemple una quarta, fa sentir simultàniament tots els intervals cromàtics i diatònics. En aquestes condicions, l'orella humana no pot distingir una altura determinada del so. Aquest munt de sons no fa la impressió d'una dissonància, sinó d'un soroll, especialment a causa dels harmònics naturals). Penñerecki ha perfeccionat i refinat fins al límit aquesta tècnica. Combina aquests cClusteu amb intervals de quart de to i rglissanclh en moviment contrari, amb el fi dc crear un nou paisatge sonor. A quina màgia i poesia ha arribat amb aquestes tècniques, ens ho mostren les obres d'aquests anys experimentals. Que ni són uns treballs laboriosos d'un fanàtic enginyer del so, sinó que són \'ehicles d'una emoció autèntica i ofereixen insospitades energies, ho podem veure clar en els cThrenos», on aquestes tècniques es constitueixen en una il·hu;tració 11atural del Caos. Uns semblants plans sonors els trobem també en r.\naklasis•, on aquestes combinacions sonores es fan extensives als instruments cle percussió. En aquest estat del material sonor són també possibles canvis de temps que fan la impressió d'una evolució cons· tant. En el terreny vocal una obra experimental d'aquest període és la titulada «Dimensions del Temps i de l'Estil• escrita per a cor mixt a quaranta veus. Pcnderecki no es serveix aquí de cap text; en el seu lloc apareixen només uns valors fonèt ics, valorats com a elements prodúctors de sons i sorolls. Encl\,ra data d'aquesta època, una nitra obra per a cordes, cPolymorphia:t. Tot això culmina en 1962, en les rFluorcscèncics• per a gran orquestra. Aquí entrch també en joc instmments dc vent i Ulla percussió tan exòtica i nombrosa que arriba als últims extrems, acaba d'omplir el motlle, un motlle que, amb paraules del mateix Peuderecki, constitueix uu balanç final que no deixa de tenir els setis pe(1) Mot nnglés que slgnt1lca. amuntegament. rills quan la substància sonora dominant no deixa reconèixer més una forma i amaga tots els contorns i deixa atrofiar tota estmctura. Per això aquest paroxisme des· apareix en obres posteriors de Penderecki com la cSonata per a violoncel i orquestra• (1964) i el c.Caprici per a violí i orquestra• ( 1967), d'una mesura i sobrietat més gran que les cFiuorescències•. El retorn als rSahns de David» es va materialitzar el 1962, amb la composició d'un cStabat Mateu per a tres cors de gctt.c veus ca capella•. Els plans i el color sonor, entren aquí en una fèrtil relació amb elements més tradicionals. La declamació del text es mou en un terreny que arriba des del cant i la veu fins a ritmiqnes mur· muracions. cClusters• vocals, s'harmonit· zen amb cànons parlats, dodecafonia i amb l'acord dc erc major,» que clon I 'obra amb la paraula rGlòria». Aquest a:Stabat Malcr. no constitueix una part secundària de la cPassió segons Sant Llúc», sinó que la seva composició en tre~ cors ha determinat tota la construccib tlc Ja rPassió•. Hi desemboquen tots els expcrinlents de Pcnderecki, per mitjà de la utilització realista dc sons i sorolls en les escenes dramàtiques, dels crits histèrics i les mofes de la turba. Entre tot això, pe· rò, hi ha els cors contemplatius i les part!> solistes, que glosseu textos dels Salms, dels antics breviaris romans i de la litúrgia del Divendres Sant. Tenen la mateixa funció que els Corals i Aries de nach. El jove compositor polonès ha donat també al motiu dc b·a·c·h (si bemoll-la-do-si nn tural) un lloc important en l'estructura tk l'obra: completat per mitjà de ntit ton~ és utilitzat en tres diferents sèrics dc dol· ze sons. La narració dc l'Eyangeli, en el text llatí de la Vulgata, és confiada a un recitador, la part de Crist a un barit?n, els altres personatges de l'acció a un batx. T.a soprano solista domina en les parts contemplatives i les tHtimes parattlcs ~e· Crist, el «Consumnwtum csb són confia· des a 1111 Cor d'infants. La Passió de Crist es converteix en un símbol dels sofriments dc tots els qui han estat pen;.:· guits i morts, en una obra engatjada. 1-.~ la música confc%ioual d'un compositor que immediatament després ha escrit un • Dic~ !rae• a la memòria dc le SYíctiwcs d'Auschwitz. Potser fins ara no comença l'autèntic descm·olupament de Krysztof Pell· derccki. WOLFRAM SCH,\'I"'GER • • ii) Smcrotuce 0 en uno solo. los pedumos que inlervienen en t u asco personal. cvttando la mezcla de lragonc,.s distintas. La llnea ROYALE AMBREE lo otrece el mismo perfume do su lames• agua de Colonia on su Serie Ior Mcn, en sus Oesodornntes. Sales do Ba no. Jebones. Sachels pere rope. Ambientadores do elmóslerll u en otras dc $US críginoles creaclones. -·. 0s. • t;~ra ®••OOotC.t-sa,.., ...... • 0 •.:Mall)~ 0••'U ...... ,-..,.,. 0 ,.,.,._.,,.t'I.~'(..., .. ••"'OI' 0·.,~·1\4·~.,. il!MOI!t<lf"f•II),OI 0h~· 0 .•a-..ou .~.......csc...o,....,.• 'Olt ®l·ntot!!•ll• ltf'lt>~·•• ·~····"'''' f'\ fiiOf!!•IAoofVWit•OtOI, . j. . . . , @ .~·flt·-.~~"''*U• _ ••• ,..,11~ 0 hò•tlH t ltf'otWf"lf1 ••·•h'lt @s.t•t"lr•l ll•'• --b·t\ Productos firmados por LEGRAIN --------------------------•PARis--------------------- GYORGY LIGETI El uom de Ligeti és fampiar als qui intentem de seguir l'apassionant aventura de la música contemporània: a concerts de tota mena, en els discs, als catàlegs d'editorials com la Universal o la Peters, el seu nom ens surt molt sovint. però per al gran públic no rés pas un nom popular ni -possiblement - tan sols conegut. En aquestes darreres setmanes, és projectat a Barcelona 1111 film molt interessant i espectacular (2001 , una odissea de l'es· paí). Els espectadors que esperin poder lle- 20 [252] gir els títols al final dl'! film, podr<lll constatar que l'autor de la música - nrita· blement impressionant - emprada en molts moments d'aquest film, és de Li· geti; tres obres - cncnra que fmgmcn· lades- es poden oir: Lu x aeternn, d Kyrie del Requiem i AtmosfereM. Aquest músic ens atrevim a dir que és un dels més importants i dc més categoria d'entre els actuals. Qui és aqucsl comrositor tan apreciat fora dc ca~a nostra i tan desconegut ad? J.igeti, nascul en un petit poblet de la Transilvània romanesa l'any 1923, estudià avantguarda, que hom no sap com posars'hi. Això és vàlid per a An ntures i Noves a Budapest i s'interessà -com Bartokper la música popular d'Hongria i de Ro- aventures o bé per a Volumina (peça per mania. Quan vivia a Colònia s'interessà per la música electrònica i escriví diver!lCS obres : el 1959 el trobem com a professor a Darmsladt i el 1961 és nomenat proiessor de composició al Conservatori d'Estocolm; allà, el 1965, sota la direcció de Michacl Gielen fou estrenat el ~ è qulem per a soprano, mezzo, cors i orquestra. Una altra obra, Atmosfere&, ha conquerit a orgue) on el material emprat i el resultat sonor són al Hmit del que usualment l'oient dels concerts accepta i encara tolera. ~er altra banda, la força dramàtica del ~equlem o de Lux aeterna, torna convincents aquestes obres per a qualsevol oient sense prejudicis i que intenti escoltar aquestes obres amb honestedat d'esperit. com la dc Baden-Baden o la Filharmònica Però dc la seva música se'n destaca un altre fet: no lti trobem en absolut la man- de Nova York. ca d'imaginació que afecta en grau tan un lloc al repertori de les grans orquestres més extremista -però Cada cop més sempre musical-, Ligeti cerca d'expressar la seva pròpia vivència: Aventures i Noves Aventures, per a tres cantants i set instrumentistes, són dues obres dramàtiques sense argument ni text (text purament fonètic) mentre que en una de les darreres obres, Lux aeterna, el compositor empra un text llati de la Missa dels morts ; escrita per a un cor a capella de 16 veus, ens atrevim a dir que és una veritable obra mestra, tal com ho és el ~ eq ui e m . Una dc les seves darreres obres de la qual Lcnim notícia, és un Concert per a vlolon• cel I orquest ra. Ugcti planteja el problema de la posició dc l'oient enfrontat amb una obra que -- encara que l'instint o els especialistes li diguin que és realment bona - és tan difkil o, per dir-ho vulgarment, tan d'a· extremat tanta i tanta música de l'anomenada d'avantguarda. No és avorrida ni és purament un fruit d'un treball de laboratori. És música Vlva 1 vital. Música de debò escrita per un compositor hereu d'una gran tradició i que sap expressar-se sigui en el llenguatge que sigui, sense caure en una pura especulació o sense pa· tentitzar una manca total dc musicalitat o de criteri. Si avui dia molts empren els Uenguatges o les maneres d'ésser d'avant• g uarda per així escamotejar o dissimular la seva manca total de categoria musical, molts d'altres - i entre ells el nom de Ligeti és uu dels capdavanters - aprofiten l'aparent. llibertat de l'artista actual per a cercar altres indrets dins l'esperit humà: són hutuanistes i, per damu11l dc tot, són mú~ics. JOSEP SOLER [2531 21 Selecció discogràfic a de música contempor ània BARTOK: El Castell de Barba Blava. Dietrick Fischcr-Dleskau, Hertha Topper, Orquestra Radio-Simfònica de Berlín. Dir. l<erenc Fricsay. Deutscbc Grammophon 1 3 8 O 3 O SLPM. Música per a cordes, percussió i celesta. Hcrbert von Karajan, Filhannònica de Betlín. (Simfonia cMathis der Malen, de Hindemith) Columbia, STC 91179. Sonata per a dos pianos i percussió. Bela i Ditaa Bartok, piano. Vox, TB 4159. Gravació integral dels quartets de corda. Quartet hougarés. Deutsche G.rammophon 13865'0-52. BERG: Wozzeck. (Opera completa) . Evelyn Lear Fischer-Dieskau, com a protagonistes. Orquestra i Cors dc l'Opera de Berlín. Dir. Karl Bobm. Deutsche Grammophon, 138 991-2. Lulú. (Opera completa). Evelyn Lear i :Fischcr Dieskau, com a protagonistes. Cor i Orquestra de l'Opera de Berlín. Dir. Karl Bohm. Deutsche Grammophon, 139 273-7!3. Concert per a violi i orquestra. Concert de Cambra per a piano, violí i 13 instruments dc vent. Christian Ferras, Pierre Barbizet i Orquestra de la Societat de Concerts del Conservatori de París. Dir. Georges Prelrc. La Voz de su Amo, FALP 795. BOULEZ: Le 1\larteau sans Maitre, per a contralt sis instruments. J. Deroubaix, contralt i grup instrumental del Domaine Musical de Paris, sota la direcció de l'autor. Harmonia 1\lundi, 30682. Nouvelles Aventures (Conjunt instrumental de Cambra de Darsmstadt). Volumiaa per a orgue (Karl-Erik \Velin, organista). Wergo 60 022. LUTOSLAWSIU: Tres Poemes d'Henrl Michaux, per a cor i orquestra. Cor i orquestra de la Ràdio Polonesa. Dir. Jan Krenz. Wergo, 60 019. SCHOENUElW: Erwartung (Monodrama, op. 17). Belga Pilarczyck i Nortwest Deulsche Philarmonie. Dir. Hermann Scherchen. Wergo, 50 001. Simfonia de Cambra, op. 9 per a 15 instruments solistes (Orquestra de Cambra de Berlin. Dir. Walter Goehr). Un s uper· vivent de Varsòvia, op. 46 (Orquestra Simfònica i Cors de Ràdio Lei pz.ig). Pau a la Terra, op. 13 (Associació de Solistes de Ràdio BerHn). VEB. ETERNA 8 20 201. STRAWI NSI<:Y: La Consagració de la primavera. Orques· tra Filharmònica Txeca. Dir. Karel Ancerl Discophon. Ster. 14. Nova Orquestra Filharmonia de Londres. D r. Rafael Frühbeck (amb la Simfonia Clàssica dc Prokofiev). La Voz de su Amo ASDL 941. Les Noces. Història del Soldat. Solistes i conjunt instrumental de Viena. Dir. Ma· rio Rossi. llispavox, HAM 250 25. Simfonia en do major. Simfonia en tres moviments. Orquestra de la Suisse Roman· de. Dir. Ernest Ansermet Decca SSXL 2237. Agoo. Canticum Sacrum. Solistes, Orquestra i Cors del Festival de Los Angeles. Dir. Igor Strawinsky. CBS 72438. HINDEl\fiTH: Simfonia «Mathis der 1\laler». Herberl von Karajan, Filharmònica de Berlfn. Columbia, STC 91179. Ludus Tonalís. Kabi Laretei, piano. Philips, 835 391 LY. PENDERECKI: Passió segons Sant Lluc. Solistes i Cor~ de la Filharmònica de Cracòvia. Dir. Hen· ryk Czyz. Philips 802 771-72 AY. LIG ETJ: A tmosphères (Orq. Südwestfunk de Badennaden, Dir. Ernest Bour). Aventures, WEBERN: Obra completa. Sota la direcció de Robert Craft. Philips L 09 414-17 L. 22 (254) ALB 203 <<WOZZECK» Berg) Solistas, Coro de Ni· ños de Schoneberger, Coro y Orquesta de la ópera Alema· na de Berlin, dirigidos por Karl Bohm. ALB 315 «LULUn (A. Berg) Solistas y Orquesta de la ópera Alemana de Berlín, di· rigidos por Karl Bohm. ALB 209 «PASióN V MUERTE DE NUESTRO SEÑOR JESU· CRISTO SEGúN SAN LUCAS» (K. Penderecki) Solistas, Co· ro y Orquesta Filarmónica de Cracovia, dirigidos por Hen· ryk Czyz. Selec ció biblio gràfic a de la músic a conte mpor ània Theodor Wlesengrn nd ADO~NO: Philosophie der Neucn M:usik (Tübingen 1949). Disonancia s (Rialp.) Pierre BOUL EZ: Hommage à Webern (Domaine Musical 1954/123). Antolne GOL2A : Esthétique de la musique contempor aine (París 1954). Rencoutres avcc Olivicr Messiaen (Paris 1960.) Ernst K~EN EK: Autobiogra fia y estudios (Rialp). ~ené LEIBOWI TZ: La evoluci6n de la Música, de Bach a Scbouberg (Nueva Visi6n, Buenos Aires). Scbonberg et son école (París 1947.) Serge MO~EUX: Béla Bartok (Nueva Visión, Buenos Aires, 19!'16). Juan Carlos P AZ: Arilold Schonberg o el fiu dc la era tonal (Nueva Visi6n, Buenos Aires, 1958). Introducci 6n a la música dt nuestro tiempo (Nueva Visi6n, Buenos Aires.) Adotfo SALAZA~ : La Música Moderna (Losada, Buenos Aires, 1944). Claude SAMUEL: Panorama dc l'art mu· sical contempor ain (Editions Gallimard, 1962). Pierre SCHAEFFE~: A la rechcrrhc d'une musique concrète (Paris 1952). Arnold SCHONBE !lG: Epistolari, escollit i comentat per Erwin Stein (Mainz 1958) Helnr1ch STnOBEL : Paul Ilindemith (Scholt's Sohnc, Maiuz 1948). Hans Helnz STUCKEN SCHMIDT : Schopfcr der Neuen Musik (Frankfurt¡Main 1958). Arnold SchOnberg (Ed. Rialp.) Anton WEB EnN: Der Weg zur Ncuen Musik (Universal Edition, Viena). (f) Fragment de Ja partitura dc Ladislav Kupkovlo <cDas Fleisoh des Kreuzes» 24 [256) bles 6~ecomdó Casab1al\cas Gran Via, 532- Telèfon 223 43 42- BARCELONA, 11 Como un signo preciosísimo consagrado por el uso del tiempo b eb er es un lenguaje que excluye cualquier otra modulaci6n vocalica beber nos transmite símbolos útiles de intenci6n humana Pacto, Rito, Juramento, Palabra.1 Ofrenda, Hospitalidad. Practicar el apogeo del vino es inventar un idioma que se afirma en una modulaci6n vocüica significativa: Olivella Francisèo Olivella ·vilafranca del Panadés e,. (Dib11ix 28 [260] tl~ Manul! I llt~mbtrt) en discos ...I t (261) 29 ORFEO CATALA • • Els dies de Sant Esteve i Cap d'Any tindran lloc els tradicionals concerts nadalencs. Instaurada l'any 1913, aquesta audició de Sant Esteve ha esdevingut un dels actes més vius i esperats de les festes de ~adal. Els concerts de Sant Esteve tenen l'aire de retrobament de tants de socis i amics de l'Orfeó, aplegats per a escoltar les nostres velles - i novescançons de Nadal. La tradició iniciada pel mestre Lluís Millet fa més de mig segle, manté tota l'actualitat d'allò que ha penetrat fondament en el poble. Destaquen, en les audicions d'aquest any, diverses primeres audicions: Nit de Nadal, de Planàs i Anirem cap a Betlem, de Dotras Serrabella i Farem un pessebre, Camí de Betlem, i Clarícies de Nadal, de Cabané; Qesponsori de Nadal, de Ll. Romeu ; i Missa (inspirada en dos temes populars catalans de Nadal), de Ll. M. Millet. • Com cada any, l'Orfeó oferirà els concerts dedicats exclusivament als seus socis. Tindran lloc els dies 15 i 17 de gener de 1969 a la nit; i el diumenge dia 19 a la tarda. Oportunament serà anunciat el programa i trameses les invitacions corresponents. • Enguany s'ha celebrat el centenari del naixement del cardenal Francesc Vidal i Barraquer. El seu pas per la Seu tarragonina va marcar amb un relleu propi tota una època. La figura de l'i}.lustre cardenal és novament considerada -amb la perspectiva que permet el temps transcorregut- en la seva justa mesura. La vila de Cambrils ha organizat diversos actes en homenatge al seu fill illustre i la comissió organitzadora formulà una invitació a l'Orfeó Català perquè hi donés un concert en homenatge; acceptada la invitació, l'Orfeó es traslladarà a Cambrils el diumenge dia 12 de gener i cantarà al Santuari de la Verge del Camí. 30 [262) ORFEO Director: LLUÍS M. MILLET Subdirector: Adolf Cabané CATALA Audicions núms. 1068 i 1069 .~ ' TRADICIONALS CONCERTS DE SANT ESTEVE I CAP D'ANY PROGRAMA ..,u El cant de lo Senyera . El pardal (pop. catalana} . . . . *Anirem cop o Betlem ( 1.a audició) *Farem un pessebre ( 1." audició) . • comí de Betlem ( 1." audició) . Nit nadalenca . . . . . . . . . Fum, fum (cançó en formo de sordona) Espines (duet} . . . . . . Conç6 de Moria bressolant (solo de soprano) Jesús i Sant Joan (id1Hi) . . . Cla rícies de Nadal ( 1.• audició) . LL. MI LLET P!:REZ MOYA OOTRAS SERRABELLA A. CABAN!: A. CABAN!: J. M.• PLA J. TOMÀS J. M.• ROMA MAX REGER A. VIVES A. CABANÉ lt El Noi de la more (glosso de lo cançó popular) Missa (inspirada en dos temes populars catalans de Nodal. 1.8 audició en concert) . Lletania - Himne d e Lloonc;o Sant, Sant, Sa nt - Cant de lo fracció Responsori de Nadal ( 1.• audició) No lloréis mis ojos . . . Nit de Nadal ( 1.a audició) . Niño Dios d'amor herido . . . El cant dels ocells (pop. catalana) El Pessebre (fragments) . . . . . . . . . . . L'estel - Cor dels Reis màgics - El plor de l'Infant Jesús - Glòria o Déu. A. N ICOLAU LL. M.• MILLET LL. ROMEU P. DONOSTIA A. PLANÀS GUERRERO LL. MILLET PAU CASALS Sònia Albaladejo (soprano) Gaietà Renom (tenor) J. López Esparbé (baríton) Acompanyament al piano i a l'orgue: Josep M.a Roma Direcció: LLUÍS M. MILLET • Interpretades per lo Secc•ó Infantil dirigida per J. L6pes Esporbé JA HA SORTIT EL t r Al cap de trenta anys torna a estar entre nosaltres el simpàtic menut que va delectar . l'anterior generació i vol ara omplir de joia i optimisme els nostres infants S U SS C RI VI U-VOS- H li I r \' r forum__.., mUSICctJ MELOS--QUARTETT STUTTGART t' WILHELM MELCHER, violí GERHARD VOSS, violí HERMANN VOSS, viola r I ¡ PETER BUCK, violoncel Amb l a coHaboraci6 de l 'Institut Alemany de Cultura PROGRAMA Cantari alia madrigalesca . MALIPIERO Quartet número 11 en fa menor, op. 95 BEETHOVEN 11 DEBUSSY Quartet en sol menor, op. 10 Dilluns, 20 de gener de 1969, a les 22.15 hores r·r PALAU DE LA MÚSICA CATALANA Despatx de localitats a les taquilles del Palau de la Música, de 5 a 9 del vespre, des del dia 13 de gener. El dia del concert, d'11 a 1 del matí i des de les 4 de la tarda. [265] 33 LA GESTORA Guitarres de concert Activitats diverses 1 Rambles. 55 Telèfon 222 00 45 BARCELON A - 2 PATRONATO DE LA ORQUESTA CIUDAD DE BARCELONA ORQUESTA CIUDAD DE BARCELONA PROGRAMA Concierto en si menor poro cuotro violines y orquesto . Antítesis (estreno) . . . . . li Concíerto núm. 1 paro piano y orquesto . . Solis tos COMELLAS, ALPISTE, LLECHA Y FRANCESCH (v•olmes) VIVALDI PUEYO BRAHMS JULIUS KATCHEN (piano) Director RAFAEL FERRER Viernes, 10 de enero de 1969, o los 22.30 PALAU DE LA MÚSICA CATALAN A Venta de localidades o partir del dío 3 de enero de 1969 de 5 o 9 de la tarde. El dío del concierto de 11 o 1 de lo mañona y o partir de las 4 de la tarde. 34 [266] - - ... -···· -. - .... - ····· =···· =. . . ~ . . .......... - 6 ~ ..... -- ,..... ---... ,...... I ~ ..... -........................... ........... ~ ~ 6 ~. . =··· ~--· '---------"~ 10 li - - 7 ~ ~ - -ZZ!.- ·-- REl I DIETARI CATALÀ èQF.t D'ULL TOTA LA SETMANA D'UN r i la tllés completa informació sobre els Països Catalans Demaneu-lo a totes les llibreries o bé als telèfons : 2.27.31 . 66 i 2.27.31.87 de Barcelona . r Publlcacw-. dt AbaJi<l dt MONTSERRAT Aportar 244 B.rn:tl.ma • T~ADICIONAL CONCE~T DE NA· DAL DE LA CO~AL SANT JO~DI. dad, la vigencia y actualidad de estos conciertos sobrepasa en mucho el fun. bito estrictamente musical. Destacau en las audiciones de este año diversas primeras audiciones: Anirem cap a Bet· Iem, de Dotras Serrabella, Farem uo pessebre y Camí de Betlem, de A. Cabané, las cuales seran interpretadas por la Sección Infantil de l'Orfeó. Otrac; primeras audiciones són : Clarh:ies de Nadal, de Cabané; ~esponsori de Na· dat, de Ll. Romeu; Nit de Nadal, de Planas; y la primera audición en con· cierto de la Missa de Ll. M. Millet, inspirada sobre dos temas populares catalanes. Finalizaran los conciertOli con la intcrpretación de diversos fragmentos d'El Pessebre, de Pau Casals. Como cada año, la Coral Sant Jordi y sus filiales infantiles l'Esquitx y l'Esptirna y el juvenil Grup Llevant celebrau sn ya tradicional Concert de Nadal. Se inicia la audición con el dHilogo - órgano y coro, es decir, .Montserrat T orrent y Coral ~ant Jordi - de los siete Corales del cOrgelbüchlein•, de Bach: Us preguem, Je. sucrist FIU del Pare, Jesucrist tots junts cantem, Del Paradís..• , lo dulcl jubilo, Jesús Joia meva, y Cantem cristians; la primera parte finalizara con la Festa de Nadales («A Ceremony of Carols»), una de las mas popularizadas del célebre compositor inglés B e nj a m i n Britten, para arpa - Rosa BalceUs - y coro - Grup Llevant y Coral Sant Jordi-. Abre la segunda parte la ingenua y deliciosa Cantata de Nadal, de Cari Orff, que tanto éxlto consiguió el año pasado y que es nuevamente interpretada por las voces de l'Esquitx y por un grupo instrumental de la Coral Sant Jordi; finalmente son nuestras tradicionales nadales las que clausurau la audición. • ORFE() CATALÀ. -Fiel a una tradición de mas dc medio siglo, sólo interrumpida durante los años 1936-1945, el Orfeó Català dara sendas audicioncs de Cançons de Nadal, los dfas dc Sant Esteve y Cap d'Any: estos concicrtos, inaugurades en el año 1913, han penetrada profundamente en el pueblo y ~e han convertida en algo consubstancial c.:on las ficstas dc Nadal. En rcali- 36 (268] • nECITAL JOAN MANU EL SE ~RAT. El dia de Nadal, y los elias 27 y 28 noche y el ella 29 de diciembre por la tarde, Joan Manuel Serrat dara sendos recital<.:s en el Palacio dc la Música. • COilALES INFANTILES. - Como en años anteriores, diversos conjuntes in· fantilcs actuaran en el Palacio de la Música interpret&ndo música y cauciones dc Nadal. El dia S dc cnero can· taran l'Esquitx y L'Espurna (de la coral Sant Jordi), La Mainada (de la Capella Classica Polifònica), l'Esqucllerinc (del Cor Madrigal), t:1 Virolet (de la Coral Cantiga), etc. El florecimiento de la canción coral y el im· portantc impulso del movimicnto ar· tistico y pedagógico sc haran presencia viva eu los cautos de estas coral6 in[auliles. t ~ ~ t f LA MUSICA ES LA CIENCIA DE LOS SONIDOS. <Rameau> LA ALTA FIDEUDAD ES EL MEDIO DE RECUPERARLOS SIN ALTERACION. <Roselson> - ~ Acustlca & Electrónica. ------------ ROBELB OTI S A -Barcelona· Espafla • • o.nQUESTA CIUDAD D E BARC E. LO NA. - El vicrucs, dia 10 de enero por la nochc y el domingo, día 12, en sesión matinal, actuara la Orquesta Ciudad dc Barcelona en el Palacio de la Música. Bajo la dirccción de Rafael Ferrer scra intcrprctado el cConcierto en si menor para cuatro violiues y orquesta.t, dc Vh·aldi, en el que intervendran como solistas los profesores de la Orquesta Gonçal Comellas, Josep ?li. Alpistc, Jaume Llecha y J. Franccsch; finalizara la primera parte del programa cou el estreno de una obra de Sah·ador Pueyo, cAntítesis.t. Eu la segunda parle, el prestigioso pianista Julius Katcheu ser:í el solista del «Condcrto núm. 1 para piano y orquesta•, de Brahms. JUVENTUl>IlS MUSICALES • LLO· RACH AUDIO. - El dia 14 dc encro .. .. PLAZA CATALUÑA, 9, PRAL por la nodw, aduar{& en el Palacio d~ la Música la pianista francesa Lau. renec Allix. Interpretara obrns dc Sa. tie, Debussy, ]olivet y Ravel, presentada por Juventudes J\.fusicales y I,lorach Audio. • FO llUM l\lUSICAL. - El tercer concierto de la temporada de Forum ~tu. sical tendra Jugar el dia 20 dc encro, con la aetuación del Mclos QuarteU. Este célcbre conjunto de camara ha sido a,clamado por la prcnsa internacional como una dc ]ns mas pcrfectas agrupacioncs dc camara por la gran calidad individual etc sus componeutes y por el pcrfccto cnsamblaje con· seguido entre sL Interprctar(m obras clc :lfalipicro, Bcetho,•en y Debussy. ,,P TELS. 221 24 37 y 231 55 AO B A R C E L O N A 38 (270] e . •· :; • ~ ¡¡; •' • : •t .:; ·,e 1 • ..,, •• ,¡r !\:'~'o" ¡>'ll·~~;._¡ . . . . . . . . . . . . . . . . . ., . .il noticias comenta • • BIBLIOTECA CUNT.IlAL. - La Orquesta de Camara «Am!c~ dels Clàssics• dio un coucierto cu la Sala de Letras dc esta Biblioteca, en el que iuterprctó, con la colaboración del violinista Juan Olivé, y bajo la dirección dc Juau Palet Ibars, el «li Concerto• (de ~six concerts en sexiuon ctc Ram cau), ,concerto op. XI núm. 4 para violin y orqucsta» dc Bonporti, «Concerto II op. 4• (La Stra,·aganza) para violin y orquesta• dc Vivaldi, cSercnata op. 20• de Elgar y cSuite Clàssica catalana, en la menor• dc L. Albert. • BAN DA MUNI CIPAL. - La Banua Municipal ofrcció en la l'laza del Rcy un concierto sinfónico popular, dcth· cado exclusivamenle a obras dc Wagner: cRienzi~, «Preludio c.le los .Macstros Cantores., «Cabalgata de Jas Wal kirias~ y rObcrtura dc Tannhauser». • En la I NSTITUTO FRAN CES. Sala dc Conc:'icrtos de cste lnstitutu se celcbró nn recital a cargo dc la mezzo Myriam Alió y el piat1isla )la· nuc! García 1\lorantc, con obras dc Haendcl, Schubert. Ravel, Guinjoan, Mompou, Montsaln1tgc y Falla. Gn segundo concicrlo, a cnrgo de la vio· linista Françoisc Thoumicux y la pia· nis ta Françoisc Tuuruicr, se celcbró en esta misma Sala. lnterprctaron cSunata núm. J• dc Frauk, cSonala en si bcmol mayor• de Mozart y la «Sonata núm. 9 (.\ Krcnlzcr) • dc Beetho\'en. • COL EGIO DE ABOGADOS. - La Agrupación «Tardes Musicales• pn::sentó en la Sala dc Conciertos del Co· legio de Abogados a la pianista china F lorcuce Soon-IGng-Wong, qnc artualmente tiene a su cargo la catcdra de piano elet Conservatorio de L11xem· burgo. Ofrcció un pmgrama cou obras de Schumann, Ravel, Mcndel~snhn, Chopin y Prokofieff. El Sector Cultural dc la Embajada del Brasil, ha patrocinado un roncicrto en el Colegio de Abogados, a cargo del pianista brasileño Fernando Lopes. In· terpret6 cVariacioncs sobre uu Minué de Duport. de )fozart, cSonata op. 57 en Fa menon dc Hectho\'en, cSonata COLEGIO l\IAYOR S...\N JO.IlG U. La Orquesta dc C{unara c:;\fozarb, hajo la clireccióu dc Fcrnando Badía, dio un concierlo en la Sala de Actos de cstc Colegio, intcrprctando el •Concierto en mi menor• dc \ï,·aldi, obras de Albicestro, Ccn·cra, Blanquer y ~Iozart. • BADALO NA. - .En el 1\Ius<.:o l\Iuuicipal c.lc esta localidad tuvo lugar un recital a cargo del clarincti~ta Juli Paiíclla y la pianista María del Carmcn Poch. Interprctarou obras de Bach, Chopin, Fauré, Brahms y StraYinsky. • L ICEO. - En el Conser\'alorio Superior de Música del Licco tuvo lugar una conferencia-recital a cargo de Emma Malcras, que con el titulo •Las castañuelas a través dc la historia• ofreció una documentada exposición sobre estc instrumento y su evolución, realizando seguidamcntc una exhibidón de su artc intcrprctatiYo. 40 (272] AVDENIS Botiga espccialitsada en instruments de música. Importadora d' instruments de qualitat. PIANOS PETITS úLTIMS MODELS PIANOS DE CUA FLAUTES DOLCES ACORDIONS BALMES, 116 Telèfon 215 06 45 INSTRUMENTS DE PERCUSSIÓ B:\RCELO\TA (8) ESPECIALS PER A ESCOLES op. I eu Do 1uayon dc llrallms, •Estudio• de \'ieira Brandào y cAiborada del g-radosoa dc Havcl. • • Eu el Salóu ck Actos del lnstiluto Técnico dc Valls ht\"O Jugar nn concicrto a cargo dc la Orquesta F emenina clsabcl de La Calle• dc Barcelona. En el programa fignraba el estreno del poema sinfónico de Alberto Sanalluja cDc \"all.;.; a Andorra la \ 'ella•, cPregària a la VLrge de )leritxelb dc Joan Oli\é y la •Sardana de Germanor», dc Xavier Plana, así como obras de (;cminiaui y :\Iozart. Actuó como solista la soprano Clotilde Miró. st:ppc Sdmo. lntct pn:taruu ubra,; dc Ariosti, Bach, Porpora, Chaillv, Salzcdo, Gcn·asiu, Blodt y Sclmi: a VALLS. - En la scdc de cstc I nstituto sc celebró un concierto a cargo del Duo Selmi Dongc!lin i - Selmo, formado por la m·pic;ta Dougclliui y el violoncclista üiuINSTITUTO ITAUANO. - CO NSEJlV AT O JUO DE :tlUS IC.\ . Ha tcnido Jugar un recital dc canto,. piano a cargo dc :\farta Sauta-Olalia (soprano), acomp~ñada al piano por María CaneJa. Interpreta rnn com posiciones ital!anas, a~{ cotno clh·cro;ao; arias y música cspaiiola d.:! siglo XVIII. • VILANOVA I L.\ GJ : LT ~ú. -- El Cuarteto dc In Filatmónil'a Chct·a ae· tu6 en es la ci nd ad y obtu vo 1111 éxito extraordinario. Int~rprcl6 obra~ cic Mizcn, Beethoven y Dvorak. • GE.IlONA. - La Orqucsta CitHlacl dr Barcelona, hajo la d irccci6n dc A. Ros Marbó, y el violinista Conçnl Comt·· llas, obtuvicron n n ~x i to cxtraorclinario en 1>11 nt·tuad(Jn en la it11t1ortal ciudad. Des de 1880 GUITARRES Estudi concert ESTRUCH En tots els establiments especialitzats concursos y fest1vales • .MA DIUD. - Los compositores cspaiiolcs que descen remitir sus obras al jurado internacional de la S.I.M.C., que decidira los programas que constituiran el próxiwo :Festival Mundial de la Socicdad l'ntcrnacioual de Música Contcmporauea de 1969, en linmburgo, dcbcdm rcmitirlas a la Sccretaría dc esta Sección - A'·dn. Reina Victoria, 58, l\Iadrid -, teniendo en cuenta los siguientes extremos: 1.") Seran admitidas obras para Rran orqucsla, corcs, órgano, obras clectrónicas y música de dmara (incluycndo instrumento a solo). El número de pcrcusiones queda limitado a seis. No seran considcradas las composicioncs para gran orquesta que incluyan cintas magnetofónicas. 2.") I.ns partituras, claramente lcgiblcs, indicar{m sn duracióu exacta, fecha dc cscritura y edad dc su autor en el momenlo de su cum posición. 3. 0 ) Toda duda aceren dc estas prcmisas serà resuclla por est•rito, solidtando la informaci6n que sc desec, de la Secretaria dc la Sccción Española. • MILAN. - El VIII Concurso Internacional de Composición •F. Ballo• dc :.\filau, esta reser- vado a obras siufónicas. Para infonnación dirigirsl! a cEntc Pomeriggi Mnsicali•, Corso :\fatteotti, 20 ::.\Iil{ltl 20121. • BOLZANO. - En el Concurso dc Piano •Fcdcrico lhtssoni•, celebrndo en esta ciudad del Tirol italiauo, han tomado partc cincue11ta y cinco pianistas llegades dc 21 paises. I,os soviéticos, que sc prcscntaban por primera vcz, han obteuido el primer premio (VIadimir Selivokin) y el scgundo (l\!ark Sclzer) ; el terccro sc otorgó a 1111 alcmau y a 11n nmcricano cex· arquo•. E fLO RENC I A. - La culidad autónoma del Teatro :\Iunieipal dc Florencia, comunica que a partir del cXXXII l\layo :\Iusical Florentino 1969•, scra promoddo a cargo de la misma cntitlad, un Concurso Internacional dc Violoncelo a la memorin dc Gaspar Cassad6. Tal Concurso tcudní lugar cada dos aiios, y podran participar en el mismo violoncelistas de todas las nacioualidatles que el pr6ximo 31 dc diciembre no hayan s u pcrado los 31 aiios de cdad. El Juraclu cstara compuesto por Jo~ m3;; eminentes músicos italianes y extranjeros. técnica perfecta al servicio de la música HAMMOND Para el instante en que sus manos se posen sobre el teclado, el artista debera confiar plenamente en el instrumento. Su sonido ha de ser exacto, sutilmente fiel a la idea concebida en su mente. El sabe que este instrumento es HAMMOND. Conoce su calidad, su prestigio y sus sorprendentes posibilidades. Organos HAMMOND, elórgano de calidad que Vd. también debe conocer. Visitenos o solicite información. • .MOSCU. - El Concurso de composición musical celebrado en la capital soviética, ha concluido con la victoria de una profesora armenia: Guégouni Tchitchiane. La obra ganadora es u na obertura sinfónica titulada •Buenos días, mañana:o. • FRANCIA. - El Premio Royaumont de Música (Premio de Composición I nternacional ) que distingue cada año a un compositor de menos de treinta y cinco años, ba sido otorgado cu 1968 al alcman Hans-Joaqui m Hespos, por la obra cKainte und 1\Iale:o. • BONN. - Ha sido auullciado para el Festival dc 1970, el •Premio Beethoven», coincidiendo con el segundo centenario del nacimiento del compositor. Puedeu participar en el miswu compositores de todas las nacionalidades, con una o varias obras que se bayan publicado entre el I de enero dc 1967 y el 31 dc agosto de 1969. El premio esta dotado con 10.000 marcos. • SUECIA . - El Consejo Nórdico ha otorgado su Premio dc Música al compositor fiulauclés JoHns Kokkoncn, por Slt ~Tercera Sinfonia:o . El premio asdcnde a 50.000 coronas. Col·lecció ARA i ACÍ Literatura catalana actual. Autors prestig iats. Obres de qualitat i acuradament presentades. 1. 2. 3. 4. Comilo José Celo (T raducció: Josep M. Llompart) VIATGE AL PIRINEU DE LLEIDA (2.• ed. ) 220 Ptes. Ramon Folch i Camarasa L'ESTIU MtS BONIC (2." ed. en premso) 150 Ptes. Xavier Benguerel GORRA DE PLAT (2.• ed ) (Premi Ramon Llull 1968 ) 200 Ptes. Aurora Bertrana VENT DE GROP 150 Ptes. ALFA GUAR A 5. 6. 7. 8. Concepció G. Maluquer AIGUA TtRBOLA 150 Ptes. Josep M. Espinàs LA COLLIT A DEL DIABLE 1 60 Ptes. Jaume Picas TREN DE MATINADA ( NoveHo en lo que ho estat basada lo peHículo protagonitzad a per JOAN MANUEL SERRAT) 160 Ptes. Francesc Candel (Traducció: Ramon Folch 1 Camarasa) TRENTA MIL PESSETES PER UN HOME En premso Orense, 35. MADRID-20 Buenos Aires, 34. BARCELONA -li EL MILLOR DISC:D'ALTA FIDELITAT el trobareu a la Casa WERTHEIM Rambla de Catalunya, 7 í 9 - BARCELONA Els acabem de rebre d'Estats Units. Són les millors gravacions d'obres clàssiques, selectes I modernes dels més famosos autors: BACH BUSONI GLAZUNOV BALAKIREV CHOPIN GIORDANO BARTOK DVORAK HAVDN BEETHOVEN DEBUSSY HAENDEL BERLIOZ DELIBES HUMPERDINCK BRAHMS FRANCK IVES BRUCKNER GERSHWIN KHACHATURIAN - KODALV RACHMANINOFF LISZT ROSSINI MAHLER ROUSSEL MENDELSSOHN SCHUBERT MOZART SCHUMANN PROKOFIEV SHOSTAKOVICH PUCCINI SIBELIUS SMETANA STRAUSS STRAVINSKY TCHAIKOWSKV VERDI WAGNER interpretades per les millors orquestres: Filharmòniques de: BERLIN - BOSTON - BUDAPEST - CLEVELAND - COLUMBIA CONSERVATOIRE PARIS - ESTAT DE BAVARIA - FESTIVALS BAVREUTH - LENINGRAD - LONDRES - NOVA YORK - MARLBORO FESTIVAL - MOSCOU - MUSICAL FIORENTINO òPERA ESTAT MUNICH òPERA ESTAT SAXòNIA òPERA ROMA - ORQUESTRA AMSTERDAM - PHILADELPHIA - PHILHARMONIA PITISBURGH - RADIO BAVIERA - ROVAL òPERA HOUSE- SUISSE ROMANDETEATRO ALLA SCALA - TXECA - VARSòVIA- VIENA- ETC. - dirigides pels coneguts mestres: ANSERMET BARBIROLLI BERNSTEIN BOEHM - CLUVTENS FERENCSIK FURTWAENGLER HAITINK JOCHUM KUBELIK KARAJAN KLEMPERER FRICSAV lEINSDORF KERTESZ lMAAZEL MARKEVITCH ORMANDV ROZHDESTVENSKV ROWICKI SOLTl SVENTLANOV SANTINI SCHURICHT les millors marques estrangeres de DISCS estereofònics d'alta fidelitat: ANGEL COLUMBI A COM MANO D.G.G. ETERNA LONDON PHILIPS RCA. VICTOR SERAPHIM URANIA Trobareu obres EXEMPLARS NUMERATS- edicions molt limitades- amb una exceHent presentació, apropiada també per a obsequi d'autèntica categoria. Podeu demanar pel nostre amic 1 soci senyor Manuel Rucabado I Verdaguer, que us atendrà amb molt de gust. També us rebrà molt amablement el senyor Bernabeu Garcia encarregat de la botiga. ÉS UNA SELECCIÓ EXCEPCIONAL DE DISCS [279) 47 • CASSEL. - En los cDías musicalcs dc Casse!» celebrades el pasado mes, sc interprctó música cunlc1nporanea del Este dc Europa. El conjunto de camara rl\Iúsica l\ova• dc Bucarest preseutó composiciones inéd itas de los ali lores rumanos ,\drian Rati u, Dom ~opodci, Dau Constantinescu, Tiberiu Olah, Coruel Tar<1mtt y Alcxandcr Hrisamide. El Coro de jóvenes de Bclgrado «Y\'o I.ola Riban interpretó obras religiosa5 dc los siglos XIX y XX hajo la dirccción de Dusan ?IIaksimovic. En un concierto sinfónico dirigida por Dean Dixun, se estrenó «Moll\·ement Symphoniquc» de Liviu Glodeanu . .\simismu, se iuaugur6 la cxposición «Música en Rumania» con libros de música, manu~crilos, discos y biograría~. • PA~lS. Sergc llaudo ha sido uombrado Presidcnte del Comité Ejeculivo y n:rector de la Orqucsta Sinfónica dc París, sucedieudo en el cargo a Charlcs Munch, rerient.emente fallccido en EE.UU. Bamlo era, desdc hacía des años, el ayudautc de ~Ittnch. ---------------------------------------------------~ • C.\~ACAS. · El Director de la Orquesta :.\Iuuicipal dc Valencia, Pedro Pirfano, en un {'oncierto celebraclo en el Aula .Magna de la Un!,•ersidad Central de Caracas, dirigió Ja Orquesta Sintònica dc Venezuela, ron el siguicnte programa: o:Sombrero de tres pi· cos• de Falla, «Sinfonía Pastoral. <.lc B eethoYen y cConcierlo para violoncelo y or· questa» de Schu111ann, del que fuc solis ta el llúugar<> l\lihaly Virizlay. • D.\~~LST.\DT. - En los rCurso~ lnlcrnacionales de Música )¡ueva• dc estc año, hau .1sistido participantcs de 35 países. En el conderto dc apertura, Ja Orqucsta Sinfónica dc Colonia, intcrprcló obras de los cump0sitores eslavos, bajo la dirección de Micbael t;ielen; entre ellas •Episodes• para 4 gr upos de instrnmeulos, del búlgaro y,·an Spassov; cDonum sacnnn Brancusi• para soprano y orquesta, del rumano Costin l\Iiercanu, «Etudc pour Folklore lh del yngoslavo Vinko Globokar y «T.ontano» de ( ;yijrgy Ligeli. • I.OND~ES. · En el Royal Hal\ dc la capital briliinica, la Orquesta Ncw Philbarmonia, bajo la dirección de Rafael Frühbeck de Bttrgos, inlerpretó dos concicrtos. El primero fuc tkdicado exclnsivamcnlc a obras de Falla, y el scgundo a obras de Ravel y Tchaikowsky. Col·lecció «AVUI SABREU» A. seNer PER QUÈ CANTEN ELS OCELLS PER QUÈ FAN NIU ELS OCELLS Telde PREM IS «LAZARILLO» D'IL·LUSTRACió 1968 PER QUÈ MARXEN ELS OCELLS PER QUÈ SóN úTILS ELS OCELLS QUÈ ÉS EL BLAT QU È SóN LES PATATES QUÈ SóN LES MONGETES QUÈ SóN LES HORTALISSES L'AIGUA QUE CORRE EL SOL QUE T' ESCALFA L' AIRE QUE RESPIRES LA TERRA QUE TREPITGES IL LUSTRACIONS DE: E. CASADEMONT, A. M. RIERA, M. RIUS, R. RIUS I C. SOLÉ DIVERTITS, AMENS , INSTRUCTIUS IAI EDITORIAL TEIDE ~~~~eilo~~~t~stà, 18 Asesores técnicos \ afinadores del Palacio de la \1úsica J11\entudes vlusicales y demas asociaciones de conciertos PIANOS ARMONIUMS ORGANOS CLAVES ESTUDIO TECNICO AFINACION Calle Capons, 2 (F rente Catedral) Teléfono 222 77 74 BARCELONA • PAIU S. - En la Iglesia «Saint-Gen-ais» dc la capital g-ala, lu\'o Jugar un concierlo a cargo del Coro )l'acional y la Orqucsta, hajo la dirccción dc Jacques Grimbert, en el que interpretaren música de los siglos XVII y XV Ill: ..selva )foral y Espirituah de :\fonte\·erdi y •Cantata 49• de Bach, entre otras. • BEilLlN. - El compositor gricgo Theodor Anton!ou ha prcscntado su nueva ohm uClitemnestra• en el Staatstheatcr. Estaobra ha si<lo muy discutida, ya que en su iuterpretación se emplean elcmcntos clcctrónicos y una 0rqucsta compucsta dc trom pctns, flautas, yiolines, oboes, tuhas, arpa e instrumcnloR dc pcrcusión. • NUEVA YOilK. - En el Salón de la Asamblea Cc11cral dc las Naciones l"nidas lu,·o lugar, con motivo de la cclcbración del dia dc los Dl·n·chos Humanos, el estreno dc la cantata «Yes Speak out yesu del compositor cspaiiol Crislóbal Halfftcr. El concicrto, que fue cste año prcsenlado por el Prcsidente de la XIII Asamblea General, el cam·illcr guatemalteco Emilio Arenales Catalan, incluyó ademas de la cantata, obras de Bach y Brahms, itJlerpretadas loda.c; ellas por la Orquesta de Minnesot.t -conocida, anteriormeute como Orquesta Sinf6nica de Minneúpolis- y dirig-ida por el polaco Stanislaw Skrowaczcwski. Como solü;tas en la cantata, actuaran la soprano Irene Jordan y el baritono Robert IIa1c, asjstidos por el t·oro del colegio de Augsburg. La obra de Halffter, compucsta sobre la base de un lcè'\lo dc Nonuan Corwin, fuc auteriormente presentada en concierto uo oficial en el cNorthrop Audiloriunu (:\finnesota). EDITORIAL SELECTA acaba de publicar OBRES COMPLETES DE JOSEP CARNER Per primer cop aplegades en un sol volum de 1.400 pàgines relligat en pell i or POESIA - TEATRE - PROSA Pròlegs de Marià Manent i Maurici Serrahima (Deu rondalles de Jesús infant. La malvestat d'Oriana. Les planetes del Verdum. La creació d'Eva. Les honhomies. Tres estels i un ròssec. El comte l'Arnau. Canigó. El miracle del Tallat. Els fruits saborosos. Auques i ventalls. Llegendari. Arbres, etc., etc.) Distribucions Catalònia DISCOS «SERIE ANGEL» sólo hasta el 15 febrero 1969 DON JUAN (Da Ponte Mozart) ópera en dos actos. lmpresión completa .. WALTER BERRY. bajo • CLAIRE WATSON. soprano • NICOLAI GHIAU· ROV. bajo • FRANZ CRASS. bajo • NICOLAI GEODA, tenor • CHRISTA LUDWIG, mezzo-soprano • MIRELLA FRENI. soprano • PAOLO MON· TARSOLO. ba)o. Nueva Orquesta Filarmonia y Coro Director: OTIO KLEMPERER HENRY SMITH, arplcordio (Cantada en Italiana} SAN 172/ 173/ 174/ 175 L (Estereofónlco) PRECIO OFERTA ESPECIAL: 1.060 PESETAS Precio normal: 1AOO MA DAMA BUTTERFLY (lllica, Giocosa y Puccini) ópera en tres actos. lmpreslón completa CARLO BERGONZI, tenor · PIERO DE PALMA, tenor • ANNA Dl STASIO. mezzo-soprano • ROLANDO PANERA!, barltono • RENATA SCOTIO. soprano • MARIO RINAUDO, bajo • PAOLO MONTARSOLO, bajo GIUSEPPE MOflRESI, oajo · SILVANA PAOOAN, mezzo-soprano. Orquesta y Coro del Teatro de la ópera de Roma (Moestro de Corc: GIANNI LAZZARI) DlreclOr. Slr JOHN BARBIROLLI (Cantado en ltallano) SAN 184/ 185/ 186 L (Estereofónlco) PRECIO OFERTA ESPECIAL: 795 PESETAS Precio normal: 1.050 MISA EN Sl MENOR (Bach) AGNES GIEBEL, soprano · JANET BAKER, mezzo-soprano • NICOLAI GEODA, tenor • FRANZ CRASS. bajo • HERMANN PREV. barítona. Nuava Orquesta Fllermonla Coros de la B.B.C. (Maestro del Coro; PETER GELLHORN) Director: OTIO KLEMPERER (Cantada en latrn} SAN 195/ 196/ 197 L (Estereofónlco) PRECIO OFERTA ESPECIAL: 795 PESETAS Preclo normal: 1.050 vd.es aficionado a la músiea y Ie interesa saber que: e los pianos modernos mantienen la pureza de sonldo clasica. e Sus líneas actuales los convierten en un motivo mas de ornamentación y decoraclón. e Sus tamaños estan en función del de su hogar. e Puede usted escoger entre numerosas marcas, con gran variedad de tlpos, estilos, colores, etc. e e Existe una amplia escala de preclos. Se dan facilldades de pago. MARCAS RECOMENDADAS: FORSTER, RONISCH, ZIMMERMANN, ETC. Estamos a su disposición para informaria de estos puntos y de todo cuanto a usted le interese saber sobre pianos CASA FUNDADA EN 1850 BUENSUCESO, 5- TELÉFONO 2214032 - BARCELONA ALBA N BERG: Lulú, con Evelyn Lear, Patricta Johnsan, Dietrich Fischer-Oieskou, Donald Grobe, Gerd Feldhoff, etc. Orquesto de lo Ópero Alemona de Berlín. Director: Karl Bèihm. Deutsche Grommophon Gesellschoft, ALB 315. PENDERECKI : Dios irae, Palymorphia, De natura senaris. Stefonlo Woytowicz, soprano; Wieslow Ochmon, tenor; Bernard Lodysz, boja. Caros y Orquesto Filormónico de Crocovio. Oirector: Henryk Czyz. - Philips, 839 701 LY. Como última función de lo presente temporada e Gran Teatre del Liceo ho programada con evidente ocierto esta ópero de Albon Berg que comentomos. Qui:tó valga lo pena de recordar esta magnífica versión que Fanagram distribuye en Espoña. Es una obra que requiere la escena,. no puede prescindir del teatre. Pera su mús1co tiene un innegable y específica valor, por lo que lo grabación discogrófico es del todo importante. Lo escenificoción, por lo menos tol como estomes ocostumbrodos, diluye muchos aspectes, sobre toda estrictamente musicoles. He aquí nuestro interés en recomendor ~no versión íntegra con tontos valores como esta, Sin necesidod de subvoloror lo versión de Hiifner (Solistes y Orquesto Sinfómco de VienoJ, el cltmo conseguido por Bèihm es sorprendente. Evelyn Lear es uno Lulú marovilloso, temperom~ntol, imogen misma de lo trogedio de lo fem1n1dad incomprendido. Dietrich FischerDteskou, como siempre, es el contonte de osombroso vo:t, outéntico musicolidod convertida en el mismo personoje que interpr~to. la presente groboción se baso en lo nuevo escenificoción de lo ópero olemono de Berlín reo:izodo este mismo oño. Como noto curies~ vole o peno recordar que Berg no pudo instrumen¡ar toto.lmente su Lulú. Mientras que poseemos as PQrhturas completes de los dos primeres ocI~, sólo hoy 26B composes instrumentades del Prtmer cuodro y los posojes del tercer octa C~e Provienen de su «Suite Lulú». obro, por voluntod de lo viudo del compositor, se do pues, frogmentoriomente. Esta groboción de Penderecki no se distribuye todovío en Espoña. Creemos que sólo su «Posión según son Lucos», que comentóbomos en un número anterior, se hollo octuolmente en nuestro mercodo. Sin embargo, paro el que quiero odentrorse y conocer este mundo nuevo, tremendomente original y potético de uno de los compositores mós relevontes de lo octuolldod, no puede desconocerlo. Dies irae es un espectacular orotorio dedicada o lo memorio de los víctimes de Auschwitz (guarda un gran porolelismo con «Threno», o la memorio de los víctimes de Hiroshima). Lo presente obro paro solistes, cora y orquesto se compone de tres portes que titulo Lomentotio, Apocolipsis y ApoteOSIS. Son fragmentes yuxtapuestos, o veces sin una consecuencio musical, y sus textos san extractes de la Bíblia, Esquilo, Louis Aragon, Paul Valéry, Bronienski y Rózewicz. Lo obro resulta de una fuerzo dramótico sobrecogedoro, con efectes tímbricos de renovada belleza. Lo segundo caro del presente disco viene completada por Polymorphia escrita paro cuorento y ocho instrumentes de cuerdo ( 1961 ) . Obro complejo y muy expresivo. Lo otro composición, De natura sonoris, fue compuesto en 1966 en París: és uno búsquedo (y un rotunda hollozgo) de efectes sonores y de pasibles tronsformociones. Esperemos que se cumplon los proyectos que duronte esta mismo temporada podamas oir, tol como estó prevista, esta obro por lo Orquesto Ciudad de Barcelona, o los órdenes de un joven director. Un oplouso por delonte. - A. S. [285] 53 gu1a . _, ~ ile conciertos V:W: FECHA LOCAL É CONCIERTO DICIEMBRE 22 dom•ngo 11 h. Palau 18.15 h . Palau Orquesto Ciudad de Barcelona. Concierto matinal popular. Oir : A. Ros- Morbà. Gon~ol Comellos, violin. Obros de Ives, Debussy, Beethoven. (Patrona to Orques to Ciudad de Barcelona.) Coral Sant Jordi. Dir.: Oriol Martorell. Concert de Nodal. Rosa Balcells, arpo. Montserrat Torrent, orgue. L'Esquitx, l'Espurna, Grup LleYont, Conjunt instrumental. Obres de Bach, Britten, Orff. Nodoles tradicionals i populars catalanes. tarde Liceo Lo Wolquirio, de Wagner. 25 miércoles 22.30 h. 26 1ueves 18,15 h. Polou Recital Joan Manuel Serrat. Polou Orfeó Català. Dir.: Lluís M.• Millet. Sònia Albolodejo, soprano. Gaietà Renom, tenor. J . Lópu Esporbó, barítona. Tradicional Concert de Sant Esteve. Obres de LI. Millet, Pérez Moyo, Dotros Serrabella, A. Coboné, J . M.• Plo, J. M. Roma, Mox Reger, A. Vives, A. Nicolau, LI. M.• Millet, LI. Romeu, P. Donostio, A. Pianos, Guerrera, Pou Casals. 27 viernes 22.30 h. Polo u Rec1tol Joan Manuel Serret. 28 s6bodo 22.30 h. 29 domingo 18.45 h. Polo u Recital Joan Manuel Serret. Polo u Recital Joan Manuel Serret. EI-URO 1969 1 m•ércoles Palau 18 h. 5 domingo 11,30 h. GUIA Polo u Orfeó Català. Dir.: Lluís M.• Millet. Sònia Albolodejo, sopranoGaietà Renom, tenor. J. López Esporbé, barítona. Tradicional Collcert de Cop d'Any. Obros de LI. Millet, Pérez Moyo, Dotros Serrebella, A. Coboné, J. M.• Plo, J. M. Roma, Max Reger, A. Vins, A. Nicolau, LI. M.• Millet, LI. Romeu, P. Donostio, A. Pianos, Guerrera, Pou Casals. Concert de No dol. L' Esquitx i L' Espurno (de lo Coral Sant Jordi) . Lo Moinodo (Capella Clàssica Polifòn•co). L'Esquellerinc (Cor Madrigal), El Virolet (de lo Coral Cantiga). Con~ons populars nadalenques. MUSICA L Temporada 1968/1969- 22 diciembre 1968 - Números 10/11 Edición extroordinoroi de 15.000 ejemplores Editada por cPolou de lo Música Catalana• - Deportomento de Publlcidod NOTA IMPORTANTE: Lo redocción de GUIA MUS ICAL publicor6 en esta sece~on lo noticio de todos los conciertos que se celebren en Barcelona. Rogomos o los orgonizodores el envio de programes y cuontos noticies creon interesontes paro su inserci6n en estos p6ginos. Nopida un vermouth,pidaun MARTINI AMB AQUEST GEST... milions d'homea da tot el món comencen cada die llur jornada. Un massatge fort I baronlvol de FLOID despr6• d'afeltar·voa ua avlterè tota irrltac16 cutènle I praparerille voatre pell per a l'afaitada de l'endemà. Amb l'úa habitual de FLOID AFTER·SHAVE l'home d'avui reprèn la lluita dlèrle. optlmltta I ben dispost. UMU. tamW, Aigua de Colònia FlotO. ...................... F...- b8ronlvola... eliCbnt. -Fioid JtAUGaON CENTTFICAL. S. A.-,..,,_,,..,_