Carta de l'Abat de Montserrat L'escolania d'avui, per Irineu Segarra L'escolania de Montserrat, per Ambrós Queralt Notícies Orfeó Català Conciertos: Escolania de Montserrat, Orfeó Laudate, Orquestra Ciutat de Barcelona Notícias y comentarios: Sabadell, Molins de Rei Concursos y festivales: Alicante, Liceo Vida musical: Festivales Bach Discos: Stravinsky Guia de conciertos
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Alta Fidelidad vehiculo de un arte ... · ...es el mas perfecta método para situar música en el hogar. Es una tecnologia apasionante, .-. . -.' · creada por artesanos que saben ~scuchar. ~ __, -· ....... FISHER- VIETA- SHURE GOODMANS- GARRARD- SME- KLIPSCH nombres de prestigio mul)dial que Vieta Audio Electrónica, con 12 años de experiencia en la autantica Alta Fidelidad, garantiza en España. l'ABAT DE MONTSERRAT ¡,h_¿, ~J ¿).~ ~n.~ ~ ' ?--·-- '-- ~ '~"'·L.; ~ ~·¿., ~- y)¿.,.J., J.. ·~41-pc,....lèo.r J tM...'- ~~~·~~ /'["¡~~·¿,_ ~ ~wd. LI'... ~¿4&-rvt:...t>: ~ ~~ v>~ ~ J. $i ~¡,.·~, ~.J. ~ lr /1..--rr: f· {A.. I ;, u- a.. ({;).¡,.o .e,., ekcJ:ï:v.·hv/:r ;..J GJ,.¿;, ~0 1:;(- ~ e4 r·A. p->-r ~. A ,. ~u-e~·¿._,~ .J\ ;~ F."-. , d' A.;k , ~ , jA_ u,..~ /:;.): ~~f.,~ C-<..J_ &-y4 a.1 ~ ~A-o1..c>j).~fk.¡ ~·,:te ~f ~~ /?'Y : /r"f ~ ~- ~ ~. ~X'<l ~J~. ¿~¿n.:¿;._~~!/'"'~~ 4'--o-) r~·c,~ ~tl.t,/vt.J., ~ """"' "-"'r~ ; /;n ~~~A. ~ ~k.·b-,·o.: -1-·~" ~ ~e~~~ l..A-<>~ ~¡..,·~ ,·a.. è;'h ~ ~ ~~.JZ-., h À /lA-- ...: ¡,.,• ~ l._ ~'1"\.."o' JI.-<-.,J.k~ ~ ~ ; L'ESCOLANIA D'AVUI L'Escolania de Montserrat, o través de lo seva història, ho seguit el ritme d'evolució propi de coda època, tot mantenint-se constantment en les seves característiques. Un petit grup de nois, oferts pels seus pares per devoció o lo More de Déu i encomanats o lo formació dels monjos, passaren ben aviat, per evolució natural, a coHaborar directament, amb coda dia lo missa les misses dels sacerdots i monjos, contar dia la Salve Regina i els Goigs de Ja Mart • Déu ... » La força d'aquest principi ha fet l'Escolania durant més de quatre segln fill• les seves veus, al culte del Santuari. donar una empremta especial al Monestir 14 Santuari dels segles passats; i avui contiamb el mateix vigor si se lo dirigeix sega~~ lli Aquest estadi d'evolució, del qual la història no ens diu gairebé res, prengué formo ben orientacions del Concili Vaticà Il. aviat, es reglamentà amb tot detall, i la mateixa història en precisà la finalitat primordial. L' Abat Cisneros, a finals del segle XV, escriu: uEI principal ofici dels escolans és el de contar En l' actualitat l' Escolania viu uns ........ d'adaptació a les noves orientacions litú,.._ La seva vida continuarà seguint Ja del MfiM" tir-Santuari, amb el segell d' uno novo vido. Ilo cal dir que tot canvi i renovaci6 demana un esforç de superaci6 i que per arribar a trobar l'equilibri necessari abans s'han de fer malts tempteigs. La falta d'actuacions musicals dintre i fora de la litúrgia podria provocar un desequilibri en la formació musical dels nostres escolans i del conjunt. En aquesta matèria no val la dita <cpoc i bo». La pràctica diària i la preparaci6 remota i immediata d'obres importants que abans eren interpretades dintre la litúrgia i que actualment han estat suprimides per deixar pas a lo llengua vernacla, eren un exercici continu, necessari per a conservar i millorar la qualitat artística del Cor. La litúrgia actual no rebutja pas, com algú ha cregut, les intervencions polifòniques, tot al contrari. Aquella primera reacció antipolifonista que es va fer sentir en molts sectors del país i de l'estranger als principis de la reforma litúrgica ha estat superada ja en moltes països estrangers. Hom s'ha adonat que també es prega i lloa Déu amb la bellesa de la polifonia. Darrerament el Monestir de Montserrat, seguint les orientacions conciliars, organitsà un <cEncontre Internacional de Compositors» per estimular els qui són reconeguts mundialment ten la vocació de promoure el cant polifònic dintre la litúrgia. Seria lamentable, però, qq aquest camí fos interceptat per raons estranye1, ((En aquest cas - com diu Cari de Nys, en un comentari de l'Encontre a "La Revue nourelle" 3, març, 1969 - es podria témer que l'oreneta de la prova Krenek-Eben no faria la primaYero prevista per Joan XXIIh>. Durant aquest compàs d'espora en què la !un. ci6 de l'Escolania dintre la litúrgia no estò encara bon determinada, hom pot confiar que el temps li retornarà el lloc i la importància que sempre hi ha tingut. Mentrestant, la for. moció musical que es dóna als escolans no ho perdut gens els valors; gairebé podríem afirmar que s'exigeix més per compensoció i per mantenir l'Escolania en un pla satisfactori d'exigència artística. Si els temps i circumstàncies han modificat les intervencions de l'Escolania en lo litúrgica -lo qual cosa pot donar la impressió d'un abandó de la tradició montserratina - , han obert ol· tres camins al marge de la mateixa lítúrgio. Un exemple és el fet que aquest any, per primera vegada, l'Escolania surt de Mantsenat per cantar en concerts públics. Certament qllf mai no serà la seva missió característica do· nar concerts; aquest fet ha do ser mirat en ua a coHabarar amb llur art a la nova litúrgia. La prova es féu amb els dos músics estrangers sentit social i artístic. Ernst Krenek i Petr Eben. Els dos compongueren, en catalò, els Propis de la Nativitat l'un, L'Escolania viurà molts anys si seguim la tradició montserratina. Però no tindríem Escolallio i les Vespres de la mateixa festivitat el segon. Els resultats de qualitat musical, de participació del poble, de funcionalitat litúrgica, foren si no evolucionéssim al ritme del temps. El moment actual se'ns dóna per saber harmonil· evidents. Asenyalaren, sense dubte, un nau camí a seguir a totes les Capelles musicals que sen- 6 [462] zar aquests dos principis aparentment contra· dietaris. IRENEU SEGARRA. Els ulb la desitgen. Ics mans l'acaricien. però no us amreu admirant-la com una obra d"an: obriu l'ampolla d' A.IGUA~VANDA.PUIG i descobrireuqueaquesta ~ug· gcstiva fragància és la que ,-olieu fer vostra. ~.. AIGUA LAVANl:lA PUIG "' EL'S ESCOlANS DE MONTSERRAT A ~~ - &Ibt m.~t:.êl ~rica atal}ma. na o&Jn. a servei cu rum d' L'ESCOLANIA DE MONTSERRAT Orígens de l'Escolania (segles X III i XIV) Ouasi sense violentar gens la històri~~gosaria apuntar la idea afalagadora que els nostres escolans foren contemporanis de la Imatge de la nostra Moreneta, ja en aquella hora esfumada a la llunyania del s. XII. Ens corrobora aquesta nostra opinió el P. Jaume ).Iartí :\Iar\'à, escriptor encomiàstic de l'Escolania vers el 1650, quan diu: «El co11egi dc nois existia molt abans de la Reforma (1493), car fou implantat des del moment en què es fundà el Monestir, per tal d'instruir-los i educar-los». Els monjos de Ripoll amb l'abat Oliba fundaren el monestir de Montserrat vers 1'any 1027. Diu Rovira i Virgili en la Història de Catalunya que el monjo Oliva, contemporani del gran abat, coneixia especialment la música i a I<ipoll existien llibres de cant escrits en uu gènere d'anotació particular, anomenada catalana pel Ram. P. Sunyol. S'hi copiaven llibres àdhuc de música a veus ja en aquest segle, i tol fa creure que Ripoll era un centre musical, segons criteri de -:\Ir. 'H. Anglès, en •Història de la músicaa. No fóra, doncs, res d'estrany que els monjos vinguts de la casa mare de Ripoll implantessin al cenobi de Montserrat des de bell començ un grup també dc nois que s'anomenaven <cpueri scolarcs,,, per al servei del culte i per a ésser educats aquí. Una de les «Cantigas» d'Alfons el Sa\'Í, als volts del 1250, reconta una facècia d'un •crerizom de :\Iontserrat, hom interpreta d'un escolà jovencell, la qual cosa acusa la presència d'escolans al nostre Santuari, al segle XIII. Però la prova més certa la tenim en un docu.mcnt de data 14 de juliol de l'any 1307. El cas és d'un conveni establert entre el Monestir de Montserrat amb els ciutadans de Barcelona Pere de Santpere, Bernat Oromir i Castelló de Santpere, els quals s'obligaren, per raó del conveni, a satisfer als creditors del monestir i a mantenir els monjos, els escolans, els donats, els preveres, els guardes del Castell i els altres servents del Santuari. Ultra la manutenció, s'obligaren també a lliurar anualment a cada escolà una <ccota de panno». El document esmenta els escolans immediatament després dels monjos, precedits de la frase, que traduïda del llatí, diu així : «segons que de temps antic s'ha acostumat a fer en el susdit ).!onestir». Sense violentar gens la frase, hom pot, doncs, endinsar-se segle tretzè enllà, diu l'historiador P. Albareda. El Monestir de :Montserrat conserva el valu6s còdex anomenat Llibre V er• mell, escrit i pulcrament miniaturat al segle XIV, que conté cançons a una, a dues i a tres veus, i algunes són d'abans d'aquest segle i tot. D'entre aquestes cançons cal fer notar els típics goigs, la lletra dels quals comença : «Los set goytxs recomptarem et devotament xantanb, i el primer virolai : aRosa plascent, soleyl de resplendor... » Hom diria que el cant dels Goigs era uu afer particular propi dels escolans ja al pòrtic d'aquella època. Un cas pintoresc de pietat d'aquest temps i que es repetia molt sovint, segons es llegeix en l'estatut del P. Cisneros, era el que un devot pelegrí, en trobar un escolà de servei en el temple li oteria una humil almoina per tal que cantés els goigs a la Verge dc Montserrat, o bé recités a la seva intenció els set salms. La consuetud del cant dels set goigs a la :\!arc dc Déu cantats pels escolans, persistí durant alguns segles. Xo era cap cosa estranya en aquell temps l'ofici de cantor entre els educands dels monestirs. Llegim en el tercer ,·olum dc l'Anuari Musical, que el 1382 el noi de 12 anys Joan Calvet era recomanat pel rei Pere a l'abat de Ripoll amb aquest distintiu : «e sap cant». Gràcies a un altre manuscrit montserratí conegut amb el nom de «:Manual dels Notaris de Montserrat» del segle XIV, no solament sabem l'~xis­ tència de la corporació dels escolans de la primera meitat de la catorzena centúria, sinó que fins sabem el nom de vuit d'ells que firmaven al peu de les actes notarials. );o tots eren infants i hi havia adolescents i fins joves de 18 i 20 anys que, essent escolans, rebien les ordres sagrades. Els seus noms, junt amb el famós «pueri scolaris», són : Arnau Ferrer, 1329 i Francesc Cornudella 13.37; Jaume Remiró, 1337 i Pere Gom~ bau, 1337 i Pere Boixó, 1341 i Nicolau Baró, 1344 i Pere Baget, 1346, i, uns quants anys més tard, Francesc Serra 1378. Fou segurament en aquest se~ gle XIV, en el qual s'elaborà el cant i la musicalitat dels nostres primers escolans, que en el segle següent havia de conquerir-se una fama que traspassaria les muralles altes de la muntanya de Montserrat. I el cas és confirmat per un fet his- "Llibre Venn.U., de Montserrat tòric ocorregut l'any J479. Els consellers de Barcelona, sabedors de Pavanc;ament musical dels nostres escolans per tal de poder festejar l'entrada d~ Ferran el Catòlic a la ciutat comtal es dirigeixen al Prior i Procuradors 'del monestir de Montserrat amb aquestes belles paraules : o::Molt religiosos e magnüichs senyors : Per causa de ]a nova entrada de la majestat del senyor rey, aquesta ciutat ha menester molts fadrins •musichs havent bones veus per solemnitzar e honrar dita entrada. Som avisats que aquí n'a molts tals quals aquesta ciutat per aquella jornada ha menester. .. » . ~-uposem, com és natural, que la petlcw fou atesa i que els escolans varen participar realment als festivals de Barcelona. Escola musical montserratina ::\Iirant enrera hom constata que ::\Iontserrat compta amb una escola musical multisecular al servei del culte: una escolania d'infants cantors una . capella integrada per infants ~OnJOS, el cultiu de l'orgue i d'altres tnstr~~ents fins .i. tot ?e !',arpa al segle X\ II, la utthtzact6 duna petita or~uestra d'acompanyament compost2 pnmera~nent amb instruments de vent ' .postenorment de corda, i una llarg:J. llista dc mestres i compositors. i ·E.!s seus temps millors són els c:egles XVII i XVIII. Pel que fa a ab;ns del segle XVII, a part la tradició del cant coral eclesiàstic, els cants del Lli· bre Vermell (ms. 1 de Montserrat c~pia musical dc finals del s. XIV)' son l'exponent més antic del cultiu de la música al santuari, i donen testimoni de l'acceptació o adaptació, per a ús dels r~mcus, dc.: ll's produccions musicals potser fins i tot de d altres llocs, .Montserrat, escollides entre els gèneres més variats: antífones, cànons·, balla· des o ((balls redons», motets, peccs a una, a dues i a tres veus, amh text llat: o català. A més, a les darreries del s. X\1 consta l'existència d'un grup de cantors compost de nois i de joves; un ta' prevere del monestir, Casas, Salvador 1l , es nomenat "lestre dels minyons de la Capella de Montserrat. Aquest càrrec que fins a finals del s. XVI havia es· tat en mans dels preveres del santuari, pass:', als monjos. Bernat Barccha, ara· gonès d'origen, escolà i més tard novici a l'any 1006, fou el primer mon¡o Mestre de Capella. Aquest fet donà tot seguit un gran prestigi a l'escola dr música de :Montserrat. Foren dos gra11s mestres els qui iniciaren aquesta escola montserratina re· cGneguda arreu del món musical: Joan :March i Joan Cercrols. El primer com· positor competent fou Joan .March (1582-1658) natural d'Arbeca, també escolà, monJO i president del .:Vlonestir Passà una llarga temporada a ~Iadrid, al monestir de San 1\lartío, avui des· aparegut. Allí, a la capella Yeïna dc Las Descalzas Reales, d'on feia poc havia estat organista Tom[ts Luis de \'ictoria, exercí també ell d'organista. L'afinitat de composició amb el gran polifonista castellà potser li venia d'haver conviscut el mateix ambient del mestre i, potser, per haver conegut personalment. el P. Victoria. Les poques peccs d'ell conegudes fins ara, testimonien els seus graus dots de compositor. El descobriment de tantes obres com va escriure, ens permetria dc valorar millor la seva per· sonalitat musical. Segons l'opinió d'un coutcmporani seu, el P. Jau me ~Iartí :\farvà, la figu· CUJ CJWCONOCEMOS: i/XÇ) E4 cpQDEMOS GME]OR¿4R! El Agun dc Colonia Roynlc Antbréc. n tt•nv(•<; d<' sus :50 fH1os de existenciu ha ntant<'nido y ntnntcndt•ú -.u calidnd excepcional, insuperable. La equilibroda fónnuln que In integra, o hn<;C' dC' <>!><.•ncia;s de plantas. flore!:> y corw:r.n, dc ft•uto<; dC' I ..,ut•, es tan compleja que no sohuncntc no S<' pucdt• itnitar, sino que nosou·os mi;smob ra del P March emergia entre els músics montserratins com cap altre. Segurament no en trobaríem cap més que competís amb la seva habilitat a l'orgue. i. en la composició. Ha compost, testifica el seu co11ega, molts llibres de Misses, completes, magnificats, i en l'actualitat n'està duent a terme un del nombre de quatre que deixarà enrera les persones d'altes ciències. Les obres del P. March, tant en llatí com en romanç, d'un acusat gust clàssic foren admirades, estudiades i amoro~a~ ment conservades al monestir pels seus successors fins que desaparegueren per les vicissituds dels temps. El P. Joan l\i.farch era un talent en tot. Obtingué alts càrrecs i morí a l'edat de 76 anys, i 62 de monjo, el 1658. Joan Cer.erols, nat a Martorell el !:) de setembre de 1618, i escolà en la seva minyonia i després monjo, és el compositor més remarcable de tota l'escola. Deixeble de Joan March, desplegà una activitat musical extraordinària com a mestre, organista, arpista i compositor. Algunes de les seves obres van ser molt divulgades. Les afinitats del seu ~~til .amb l'escola castellana (Victoria) 1 ltahana (Marenzio, Monteverdi) semhi~ i~dicar unes influències que s'exphcanen per les permanències de Cererols a Castella, i per l'intercanvi musical e.ntre els ~entres de l'època. Tal com Ja ho haVIa practicat March Cererols cultivà la polifonia unicoral plu:i~oral tan en voga en la seva època, 1 uhhtzà quasi sempre el baix continu i 1'acompanyament. Va ésser apreciat no solament a Montserrat, sin6 també a tot Catalunya i a moltes terres de la pe~ínsula ibèrica. Va formar molts detxebles. i . El.patriarca, podríem dir, de la pohfoma sacra-montserratina morí l'any 14 [470J 1.680, i en memòria d'un mestre tan esels escolans li cantaven amb re. conetxença un respons, cada any en la festa de Sant Agustí, dia del sen aniversari. tima~ No és d'estranyar que amb una figura tan eminent com la del P. Joan Cererols, que sobresortia per damunt dels músics contemporanis, tant en :1 prodigalitat de les seves obres musicals com en la coneixença completa de la \ música del seu temps i dels instrn· ments aleshores coneguts, el renom de l'escolania de Montserrat guanyés er opinió i estima de tothom. Encara en temps del P. Cererols i im.mediatament després d'ell, .Mont· serrat comptava amb un nombre considerable de músics, la majoria deixebles seus, que van compresos entre els anys 1636 i 1660, atenent-nos a la data de llur entrada al monestir. Entre els continuadors de Cererols cap no va sobresortir tant com Miquel López (1669...1723), nascut a l'Aragó, escolà i més tard monjo de Montserrat. Treballador incansable i autor d'un gran nombre de composicions, uní la severitat de la polifonia amb l'estilms· trumental i usà d'una manera ben definida 1'orquestra acompanyant. Alguns dels seus procediments traeixen la influència de Cererols, però també de l'escola castellana que coneixia bé per haver estat llargament a San Mar• tín de Madrid i a altres cenobis. Amb López i algunes altres figures de me· nor importància es clou el primer cicle de l'escola montserratina de música, de tendència contrapuntística seYera, oberta a les noves tendències musicals del temps. Aquesta escola, encara que mancada de mestres de primera fila, després de la mort del P. López estava al dia en l'ensenyament musical. .. 1 ~ VIRGINI n fi1b llPBh/' .( . '· ot·bicul~t\l P.11l.1dis Clipeo(S~ndítfi~~rü Impcrdt~ mufices fW<t'fudi.l protc:gotda dfe cenfco, quj à t('tlC:riS ru1i.s. nefcio an voto p•1rennun a ut meo lhb aufpícijs in.làcris ·~ibuds h.Jis vivc~,ti~i falJludJa¡·i,l.atlJI~t·s ~~c~a~~urqtJ.Ia3 in e~ . . . tt. tan m1quc vn.t tm curn a cucu tl C\'C 1crc.ui fa es, qut nun9 ca:ttns · .tpud te mc:tl.-lxu-. dum ínfim i nu: fiïbfdlij haud tgnü aurum.tbJ. fatror 1ta _, 9uc cih·.1 vires nt<.·as forc.hoc opufculü harmómcum(quod o~ avi lucc:.. potílt)auc.Jit.11tiú au a"("s tirillarc .mimafquc tapcre poffc;nin rll +'<' filavíGi·~u An gdoríi concent<J ma\-~nopc•"è...ddcd.l~aw·e nó mo,lo 1 Jt·.1. iè:d maníi duxífscs.Cü .mtè(íèicntiéÚ'i'im omniii.zu-..quc Magifh~mc 1¿! dGdü i•ag atL f animi vítij parc:nrib<J avrrfl.i pmbafiUm:c gratitudims tdlimoma uga tcnlQ' fumcre non grnvnis. qui titli P''tl Deü plus omnib9obfequi nó mfiéior:ñ~­ ro noxc tibi gt'ilVC: ~!pcant ~u· mea>. q~i fa bon: ?'íguü hüc ?ffi:r~ ufirn~ i~Cl!• f.1 tetnetlpfam.qu¡p,mehac mfunnaih: Pr;rter~.a me mufiett dfic1espertnó~ li aoud\iugmiui filhï tmï Rt·dnnprorénoll n! inttrccJ«.s,t.¡ui mc?tè d~~tlncftt virrutcs t~.etd&cu~animi pt~. lt.9CòJI("jèat; Jndc dub~·~l p disfuna conforléÏtia: tuta t'<hannónica migtiillitas. qua pofft'm in ·soco óptimo Màximo, tibique cófitcri..tc echumilis V('nC'rali. . \'C ll\(',1 nw '. * .. ... . fuu1it',Ji)ID: .loamll"S ~·t·en.1Is nún~i tUQ. ...ltmpa '' 'kn~o addittísfnn_us . iJ. A mitjan segle XVIII l'escola musical montserratina, seguint els corrents generals de la música, es girà cap a l'estil italianitzant. L'introductor de l'estil nou fou el P . Josep Martí (1719-1763), de Tortosa. Als 30 anys, quan era mestre de música de la Real Soledad de Madrid, es féu monjo de Montserrat. Morí prematurament als 44 anys, quan encara no n'havia complert 9 de Mestre de Capella del Monestir. Amb tan poc temps es guanyà una reputació extraordinària i compongué molt. Tenia après l'estil italianitzant a 1!adrid, probablement al costat de Nebra i potser del mateix Scarlatti. Va plasmar la nova escola musical montserratina, i va formar deixebles tan importants com els monjos Benet Julià (mort el 1787) i Anselm Viola (1739-1798), ambd6s de Torroella de Montgrí, i Narcís Casanoves (17471799) , de Sabadell. Les característiques d'aquest segon cicle del hel canto a Montserrat s6n la propietat, profunditat i religiositat amb què s'utilitzaren elements que en altres llocs es van prodigar en músiques teatrals i fora del culte. Narcís Casanovcs n'és el representant més sobresortint. Hom ha dit que és el músic més exquisit, el compositor més espiritual i montserratí, a qui cal reconèixer la talla dels grans mestres estrangers del seu temps. Era un gran organista ja des de molt jove. Arribà a fer meravelles en l'art de l'orgue. Era tan destre a compondre com a improvisar sonates a l'orgue, que segons narren testimonis contemporanis resultaven tan ben perfilades com les que conservem escrites. Tenia un coneixement extens de totes les riqueses i formes en què es produïa la música d'aleshores. Hom pot descobrir-ho en les seves obres principals, els responsoris de Setmana Santa i en 16 [472] els tan jovials de N"adal com en les i Salve. Fou mestre de l'escolania dues vegades. En la segona represa, el mestre caigué malalt. En eixir del monestir de Montserrat per curar-se, tingué un atac bo i davallant de la muntanya i fou conduït a la finca pacífica de la Vinya Vella, prop d'Esparreguera, on moria el dia primer d'abril de l'any 1799. Tenia 52 anys. Remarcable per la finor de les seves sonates per a instrument de tecla és d P. Felip Rodríguez (1759-1814), de Madrid, que aprengué música a :\fontserrat i més tard fou monjo del mateix monestir. ~fisses Influència de l'escola musical de Montserrat (Antoni Soler, Ferran Sor, Antoni Ràfols, Jaume Balins) És indubtable que en aquests dos segles els mestres i organistes se succeïen ininterrompudament, puix que Montserrat no sofrí cap decadència, 1 els noms famosos d'alguns deixebles en donen un testimoni verídic. Antoni Soler, escolà de Montserrat i després monjo de l'íEscorial, és el músic més gran del s. XVIII a la península. A la nostra escolania aprengué de petit lés obres de Josep Elias, organista de Sant Just i Pastor de Barcelona, un dels compositors locals més avançats dci temps. Gràcies a la seva producci6 nmsical i al valor de la seva persona, po· dem entreveure la grandesa de l'Escolania d'aleshores . Soler escriu en la seva defensa del llibre de la :\Iodulaci6: «Encara que és veritat que tinc alguns tons escrits en els Quatre Llibres de clavicordi on se'n troben de tots els , tons en tots els indrets, mai no tu 'he tingut per inventor de semblant ~osa, puix que quan era encara jo un mtnyb • • I jt ~ f) '· . r: ,r• ,; .L I . ~· (I lf¡ ,., , ~, __ ..., • I • , • .T'T,J,.... -- 1 ~~i-dl~-· I--·- :.=.e - ., . - i · - . _ ,._ :...,. - . . , ;:;.: ' -i* de tretze o catorze anys d'edat, tinc ben present que vaig aprendre vint-iquatre obres d'orgue del mestre Josep Elias, en les quals ni una tan sols es troba de les esmentades en els tons de la primera taula» . aPer aquestes ratlles veiem - diu Mr. Higini Anglès-, com el P. Soler dóna bon compte de la florida musical de l'escolania de Montserrat, fornal de mestres als segles XVII i XVIII i centre de la música religiosa i de cambra a Catalunya durant el segle XVIII. Es dedueix també, continua dient el musicòleg, que l'autor de moda per a la música d'orgue durant el segon quart d'aquest segle, a Montserrat, no era ja Joan Cabanilles, sinó el seu deixeble Josep Elias, el de la música moderna i d'estil novell en aquells dies a la nostra península.» No estad fora de lloc dir de pas que algú ha cregut que aquest Cabanilles havia estat escolà de :Montserrat. Seria una glòria més, però no tenim proves per a demostrar-ho. L'escolania de Montserrat rebia constantment exemplars de les obres del P. Soler. JZs per això que la majoria de colleccions manuscrites de la seva música per a tecla s'han salvat gràcies a Ja multiplictat de còpies que en tragueren els antics escolans, diu Mr. Higini Anglès. Així és com s' escampava arreu la novetat musical de l'escola de :M ontserrat. Ferran Sor, famós guitarrista i compositor, nasqué a Barcelona el 17 de febrer de 1778. Entrà a l'escolania de Montserrat probablement l'any 1791. Fou deixeble del P. Viola. S'amarà de la polifonia del P. Cererols i de la nova música dels seus dies. Ell mateix testimonieja: cRodejat de tan bons exemples, no vaig tardar gaire a 18 [474] fer progressos, i vaig aprendre tot seguit a escriure el que jo cantava i a cantar el que estava escrit. Tots els instruments estaven a la meva disposició, però l'estudi de l'orgue era de rigor; amb tot, em deixaren assajar les meves improvisacons al clavicordi i al violí». Eixí de 1' escolania de Montserrat amb uns certs coneixements d'orgue, de contrapunt i fins de fuga, juntament amb la perícia del violí. Ell estava cridat a ésser un geni. De bell antuvi, un cop vingut a Barcelona, s'afeccionà a l'art teatral i a la instrumentació. Després d'algun temps es traslladà a Madrid, on trobà una poderosa protectora en la duquessa d'Alba. Igualment el duc de Medinaceli es prengué amb interès el jove artista, i li donà el cdnsell ¿,'instrumentar al· guns oratoris. Després Sor escriví simfonies, tres quartets per a instruments de corda, una Salve i moltes cançons espanyoles i regionals. Menà una vida bohèmia. Estigué a París, Londres i fins a Moscou, amb la dèria de veure exetutades les seves copioses obres teatrals, al gènere de les quals s'havia donat de ple. Amb la guitarra aixecà veritable admiració. La majoria de les seves composicions foren escrites per a guitarra, encara que el seu estil tingué poc èxit, puix que l'habitud que tenia d'escriure gairebé sempre a quatre veus el feia massa difícil per als er amateurs». Morí a París bastant desgraciadament el 8 de juliol de 1839. El seu mètode de guitarra i les esves innúmeres obres foren publi· cades a París per Moissonier, i també a Londres. Ferran Sor és un romàntic clàssic. On es revela la seva persona· litat és en les seves obres per a guitarra. Hom ha dit d'ell que pot conside· rar-se, pel que respecta a la forma de la seva obra guitarrística en general, com una personalitat intermèdia entre t r I ) I b- 11 ~¡ cro.ufw,....,t <-- -:;::::. c71o'!f-1<-- j;ulJll,, .\111ti \1]: flJ,!I1' (tb i·al '\ · I. .... lw='¡,l D-t. I I r',!lllr Jlf./)C lc ~i SM,,I i l·lliljJfU( l··iijlJffï1iR·'J lv .. d.,;1., r ~CihiiM r;-. ~· Pnt',j 1Ul»llllt1.,.,, , 1·, J =~ r• ,. .o·, ' ·11¡ ram í IAI i . (.rt,.l<- i ttniJ\!}, · ,,.JJ,[,~ lbh1b·3, I i 1•11i =7 I~ n~ Pt~~tt o/11111~M \. JJJ \H. ~ J0.11.. .J(;no,,Cto.. al.. ,.~~ 1y'u {,f,¡lc., ]),.,;.,JJ~ l•JJ»jJ.:JI · \ · \.. JJ1~ 1 · bnn/t ., '" OtlavA;~I,.¡,•¿¡¡,'J.,. /...,"-,.-:- ¡:,., ~~~lctl.t,¡¡ ""• /) 10• ! Manu.1 rrit del P. Miquel López: «Mba para la eapUla o !01 infant.. de Montserrabo • • Beethoven i .Mozart, que sense imitar ni molt menys plagiar cap d'ells, participa de la de tots dos. A l'escola musical de Montserrat continuen els opositors de mestres de capella, d'organistes, de cantors per a Catalunya i per arreu d'Espanya com en els bons temps dels mestres March i Cererols. Diu Mr. Higini Anglès: «A Catalunya fou Montserrat el centre de la música per a orgue i clavicèmbal, en el segle XVIII». Podríem citar un bell estol de músics d'aquest temps. Antoni :llàfols, vilanoví, que sortí de l'escolania el 17'72, distingit organista i arpista, demostrà tenir un bon coneixement de la teoria musical, i publicà un fullet6 intilulat «Tractat de la simfonia» . Per enrobustir les idees de la seva tesi, addueix com a testimonis els mestres de Montserrat, especialment el P. Josep :M artí. Jaume Balins, també escolà de }..fontserrat d'aquest temps, que després ocupà el càrrec dc mestre de capella de Girona, de Còrdova i finalment del reial convent de l'Encarnació de .Madrid -diu el musicòleg de qui traiem aquests coneixements - , i fou un altre dels principals i més distingits mestres de 1'escola catalana, com ho demostren les seves ~fisses a vuit i a nou veus, els seus motets, salms, etc., que conservem manuscrits. Destrucció del Santuari i Jlestauració de l'Esolania Amb la destrucci6 del monestir i santuari (1811) i amb l'exclaustraci6 (lb35), l'antiga escola musical montserratina davallà paulatinament a la decadència fins a extingir-se amb la mort dels seus últims representants, els PP. Josep Vinyals (1771-1825), Maur Ametller (17 49-1833) , Benet Brell {1786-1850) i Jacint Boada (17721859). Com a compositors, el mestre Vinyals es manté encara en un nivell bo ; els altres tres deixen molt a desitjar. Viuen en un temps difícil i mancats de l'ambient necessari. Se'ls ha d'agrair el seu esforç enmig de tanta destrucció, i el seu treball de còpia i ' de recull de les músiques passades. El dia 1 d'octubre de 1851, el P . Boada restablí l'escolania de la manera que pogué. En la vida precària d'aquells dies l'escolania anà continuant, però no era encara el renaixement de l'escola musical que ressorgirà uns quants anys més tard amb els nous mestres delcomençament de segle. Durant la segona meitat del s. XIX. alguns mestres laics condueixen l'es· colania sense arribar a donar-li cap gran categoria. Sobresurt entre aquests ef mestre Bartomeu Blanc, al qual cal agrair haver copiat molta música dels segles anteriors. La renaixença no comença fins a la vinguda a Montserrat com a monjo, del mestre de Capella de la Seu de València Manuel Guzman, que, ja a les darre;ies del segl,e XIX i al començ del XX, va posar 1 ~scola· nia al nivell musical dc la penmsula representat pels mestres H. ~slava, J. úbeda i F. Olmeda. Ell mateix com· pongué una gran quantitat d'obres qu~ avui semblen mancades de fons, pero que en el seu temps van tenir molta acceptaci6. A Ja mort del .P. Guzman (1909) i a una curta actuac16 del P. Ra¡ mir Escofet, mort prcmaturam~nt e 1911, sobrevingué la restauract6 de l'escolania musical dintre les caracte· rístiques de l'època actual. I L'escola musical actual. - P. Anselm Ferrer, P. Ildefons Pinell, P. Àngel Jlodamilans, P. David Pujol, P. lre• un aparell fotografie intencionadament jove ~E c:::i u L.~ s'incorpora al dinamisme dels vostres moments de lliure esplai proporcionant-vos, de forma àgil i senzilla, tofes aquelles possibilitats de creació que pugueu descobrir en la fotografia demaneu informacio detallada al vostre prove'tdor o al Representant General per a Espanya: GERMAN RAMON CORTES Concell de Cent 366-368 • • • • Telêfon: 232 51 00 BARCELONA•9 Serveixi's enviar-me documentació sobre càmeres REGULA neu Segarra, P. Gregori Estrada, P. Cassià Just, P. G. Odiló Planàs P. Narcís C. Casanova actuació de professor, de sots-di rector i sobretot de gran compositor influencià d'una manera Yiva i eficaç en la nostra escola. Fou un dels millors ta. lents musicals que han passat per l'es· colania de Montserrat. Entrà per esca. là l'anv 1885, al trencall de l'antiga i de la 110va escola. Un cop sacerdot, fundà a Terrassa l'orfeó Montserrat que ell mateix dirigia . Abans, però, féu els cursos de piano sota la direcció de Gra. nados. Després de fer-se conèixer com a músic i director, entrà com a monjo al monestir de Montserrat el dia 1 de no,embre de 1923. Va estudiar els clàssics i no d'una manera superficiai. encara que poc metòdica. Digué d'ell el seu coUega, l'organista P . Pinell «Gosem dir que no coneixem en l'època contemporània i rarament en les passades, una personalitat en el terreny musical que en substància constitutiva del veritable art, en l'elevació ultrater- El P . Anselm Ferrer (n. 1882), mestre de capella del1911 al 1933, fou qui donà un nou viratge a l'escolania, usant nous mitjans per a la formació dels escolans . Seleccionà el repertori i junt amb el P. Gregori Sunyol, primera figura del cant gregorià a casa nostra, mort el 1946, seguint el sentit de reforma del Motu proprio de Sant Pius X , es dedicaren l'un a l'execució primerament del cant gregorià segons l'escola solesmense, i el P. Ferrer a la restauració de la polifonia clàssica i a la composici6 contempor ània seleccionada. El cop magisral de l'orientació de l'escola actual el donà el P . Angel ~o · damilans (1874-1936), encara que no era ell el mestre de capella. La seva • Beata Dei G enilrix>o, maDuscrlt d el P. Ncuc!s Casanovas -~,- •• ··..so t~· f l p-•'-'""*.. .. ,...., ,.,., .... ~ ~- J 11"· '" I ..... ..1tU./ "' .lL ....'r .._... ,.. .;::- .......,;... .. ~ ~ ¡;.;c.:--::--..,; ~-;_ . '· u •• ~· - ~ - ....., --- ~~-- r- ' I I \ l f \ rena de l'esperit, en el rapte divinal de la bellesa, arribi tan lluny, tan fondament i tan amplament. El seu esperit es precipita a la seva tècnica. La font on s'inspira és en la introspecció i la meditació, sobretot en la mística» . Són moltes les obres que escriví i algunes d'elles de grans proporcions. Totes les compongué per al servei del culte del Santuari de Montserrat. El P. Ildefons Pinell, escolà de11900, ben perfeccionat en el teclat, coneixedor vast de les obres musicals i dotat d'un gran sentiment artístic, ocu~à el lloc d'organista l'any 1924. Reeixt, segons hom ha dit, fins a esdevenir un organista pulcre i crític musical. Morí el 1960. EI P. David Pujol succeí el P. Anselm Ferrer en la direcció de l'escolania fins a l'any 1953. S'esforçà a posar en un nivell alt l'escolania i ho aconseguí. Sota el seu mestratge, a causa de les exigències de l'època, l'escolania interpretà el més vast repertori que mai hagi cantat. Com a musicòleg, les seves publicacions, sobretot uEls Mestres dc l'escolania» , són dignes de figurar al costat de les de Pedrell i de Mr. Anglès. El P. Ireneu Segarra succeí el P. David Pujol desde l'any 1953 i és encara en l'actualitat el director i ~estre de l'escolania. S'educà, en la 1nfantesa en la nostra escolania. Un ~op monjo, ~n~ara jove, cursà el piano 1 la compos1c1ó a fora del monestir, amb els mestres Marshall, Barberà i Taltabull. En emprendre ell la direcció com a mestre dels escolans, l'escolania ha aconseguit el punt més elevat que mai hagi tingut en l'execució de les obres musicals, i no solament en les executades en el culte del Santuari de ~lontserrat, sinó en la impressió de discos que ha estat una de les seves activitats més absorbents i que ha posat la nostra escola musical si més no al nivell de les corals més renomenades. I per últim donen mostres de la seva alçada les execucions periòdiques que es donen a Barcelona en el Palau de la Música Catalana des de l'any passat, 1968. Collega del P. Ireneu, el P. Grego. ri Estrada s'ha especialitzat com a organista i ha fet profunds estudis sota el mestratge de bons mestres en l'art de l'orgue. Ambdós exceUents compositors moderns s'han dedicat especialment al cant litúrgic actual en llengua popular, tot seguint les orientacions del Concili Vaticà II. També són promotors de l'escola musical contemporània, l'exceUent organista i compositor el P. Cassià Just - ara ocupat en el règim del monestir-, que cursà brillantment els estudis d'orgue a l 'Institut de 11úsica Sacra a Roma i es perfeccionà més encara a París i en la seva actuació en el Santuari posà el nostre orgue al nivell dels cèlebres organistes d'aquella ciutat. D'entre els monjos, també ha pujat un bon deixeble d'orgue i composici6, el Germà Odiló Planàs, professor també de l'escolania i junt amb el P. Narcís C. Casanova componen, amb els abans es· mentats, el floret erudit que, seguint la tradició de segles enrera, porta !a marxa de l'escola musical de .Montserrat pels camins de la música moderna actuaL Entre els collaboradors de l'escola montserratina, cal esmentar el P. Eu· geni Quintana, format sota el mestrat· ge del P. Gu:Qm€tn. Aquests darrers anys s'ha dedicat a transcriure en notació moderna la majoria dels manus· crits dels segles XVII i X\'III de~s Mestres de l'Escolania, que ha se~"!t per donar a conèixer al públic per mltJà dels discs i en concerts, moltes de les obres completament desconegudes. AMBRòS CARAL1' Discos 1 ha prestat, des del principi de la seva fundació, un Interès marcadament ospoclal a divulgar la producció musical que centra Montserrat I l'escola montserratina. Ha publicat primeres gravacions d'obres clàsslquu oblidades però de qualitat sensacional - Cererols, Marti, López, Ferrer •.. - I obres que palesen un renaixement de la música religiosa als nostres dies - Ernst Krenek, Petr Eben -, formant un conjunt antolbglc amb d'altres de caràcter estrictament popular; es destaca, sobretot, ol fet d'haver donat a conèixer com 1 compositor d'estre montserrat! Pau Casals. llstes, cor l orquestra. - Solistes vocals 1 lnstru· mentals - Orgue I Orquestra de Cambra - ESCO. LANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT Director: IRENEU SEGARRA. 11.0.001-l 30/33 PAU CASALS: O vos omnes - Tote pulchra - Sal· ve montserratina - Nlgra sum - Recordara VIrgo Mater - Cançó de la Verge - Eucerlatlca - Ro· sari. - ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT - Organista: GREGORI ESTRADA Director: IRENEU SEGARRA. 362·TC 17/45 PAU CASALS: Salve montserratina - Eucaristies. ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSER· RAT - Organista: GREGORI ESTRADA - Director: IRENEU SEGARRA. 11 .6.001-l 30/33 30133 741·TL JOSEP A. MARTI: Silencio, Cantata de Nadal, per a solistes, cor 1 orquestra. - O Magnum Myaterlum, Rasponsorl per a les Maltines de Nadal, per a so· prano, doble cor I orquestra. - Solistes vocals ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSER· RAT - Orquestro de Cambra - Director. IRENEU SEGARRA. 11 .3.0001/2-P JOAN CEREROLS: Señor mio Jesucrlsto - A Belén, zagales - Al amor que vlene - Ay, qué dolor Segura vals, labradora - Ah. grumete llgero. ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSER· RAT - Director: IRENEU SEGARRA. TOMAS L. DE VICTORIA: Responsoris de Setmana Santa (Dijous, Divendres I Dissabte Sants) - ES. COLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSER· RAT - Director: IRENEU SEGARRA. 769-TL ANSELM FERRER: Salve Regina - ESCOLANIA I CAP.ELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT- Director; IRENEU SEGARRA. 17/33 15.6.005-C 30/33 JOAN CEREROLS: Magnificat, per a dos sopranos solistes, doble cor a vult veus I orgue. - NARCIS CASANOVAS: Salve Reglo., per a soprano sollate, cor I baix continu. - NARCIS CASANOVAS: Salve Regina, per a dos sopranos solistes, cor I baix continu. - JOSEP A. MARTI: Magnificat, per a so- 14.001-SC STEREO 17/~ FRANCESC CIVIL: Salve Regina - VIrolai - !Vtr· daguer/Rodoreda) ESCOLANIA DE MONTSER· RAT - Director: IRENEU SEGARRA. verga ra 14.002-SC L STEREO 17/45 JOSEP M. l'OMA: Salve Regina - VIrolai - (Ver· ESCOLANIA DE MONTSER· daguer/Rodoreda) RAT - Director: IRENEU SEGARRA. 17/45 STEREO 14.003-SC DOMtNEC MAS I SERRACANT: Salve Regina VIN!Ial - (Verdaguer/Rodoreda) - ESCOLANIA DE MONTSERRAT - Director: IRENEU SEGARRA. 17/45 STEREO 14.004-SC MIGUEL LOPEZ: Salve Regina - VIrolai - (Verda· guer/Rodoredo) - ESCOLANIA DE MONTSERRAT Director: IRENEU SEGARRA. 11.0.004·SL STEREO 30/33 DIUMENGE DE RAMS A MONTSERRAT. 14.0009-SL STEREO '.!IJ/33 M IGUEL LOPEZ: Vlllanclco a la Natlvldad de Nues· Salve Almo Redemptorls Matar tra Señora Regina - Canclón a la Santa lmagen de Montser· rat - Regina Coell - Solistes vocals I lnstrumen· tals - Orgue I Orquestra de Cambra - ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT - Director: IRENEU SEGARRA. DIJOUS SANT A MONTSERRAT. 14.010-SL STEREO 30/33 DIVENDRES SANT A MONTSERRAT. 14.007·SL STEREO 30/33 PASQUA A MONTSERRAT. Gravacions efectuades en directe l'any 1964 - COR DE MONJOS I ASSEMBLEA - ESCOLANIA I CAPE· Director: LLA DE MúSICA DE MONTSERRAT IRENEU SEGARRA. 11.6.004-L :Kl/33 GRAN MISSA CONVENTUAL A MONTSERRAT (Se· oon Diumenge després de Pasqua) - COR DE MON· JOS DE L'ABADIA DE MONTSERRAT - Director: ODILO CUNILL. 707-TL 30/33 CORPUS A MONTSERRAT (Missa •VIdl Speclosam•, de Tomés l. do Vlctorla} - COR DE MONJOS I ASSEMBLEA - ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT - Director: IRENEU SEGARRA. 14.013-SL STEREO :Kl/33 ENCONTRE INTERNACIONAL DE COMPOSITORS EN El MONESTIR DE MONTSERRAT (Setembre 1968) ERNST KRENEK: Propi de la Missa, per a la festa de la Nativitat de la Mero de Déu. - PETA EBEN: Ves· pres, per a la festa de la Nativitat de la Mare de Déu. - SOLISTES VOCALS I INSTRUMENTALS COR DE MONJOS I ASSEMBLEA - ORGUE I CON· JUNT INSTRUMENTAL - ESCOLANIA I CAPELLA DE MúSICA DE MONTSERRAT - Director: IRENEU SE· GARRA. Ua IIQTalrem que aoUlclteu més detalla 1 Informació a DISCOS VERGARA, Departament de Música Clbslca, Paaaelg del General Mola, 9. - BARCELONA·9. ORFEO CATALA • ',. • El dissabte dia 1 de març, a la nit, tingué lloc a la sala del }>alau de la Música una altra trobada organitzada per la Germanor de Cantaires i ex Cantaires. Des· prés d'unes breus paraules inicials, foren projectats diversos films retrospectius que evocaven èpoques passades i moments de la vida interna de l'Orfeó. Finalitzà la vetllada - agradabiHssi ma en tots sentits- amb l'actuació personal de diversos cantaires en l'escenificaci ó de cançons i acudits. • L'Agrupació Mútua del Comerç i de la Indústria ha celebrat diversos actes per a solemnitzar l'assoliment d'una fita important en la seva tasca mutualista. L'Orfeó Català fou especialment invitat per a participar amb els seus cants en la Missa que se celebrà el dia 12 d'abril a la Basilica de Santa Maria del Mar. Hi cantà la Missa, de Lluís M.• Millet, i diversos motets de Llufs Millet, l'cAve Verúm», de :\1ozart i un coral de J. S. Bach. • Ha estat donat el veredicte del Premi Llufs Millet, en la seva segona convocatòria. El premi és ofert al millor treball d'investigaci ó sobre qualsevol aspecte del mo• vlment musical a les terres catalanes. Amb el Premi Llufs Millet, l'Orfeó pretén de revalorar i actualitzar aspectes de la nostra immediata història musical. Féu l'adjudicació una ponència de cinc membres, dos dels qual foren designats per l'Orfeó - Ltús M. Millet i Frederic Mom pou-, dos més per l'Institut - Alexan· dre GaU i Ramon Aramon-, i un altre per la Societat Catalana d'Estudis Històrics, filial dc l'Institut -Oriol Martorell-. La ponència atorgà dos accèssits; e: primer al senyor Francesc Civil per la seva obra, El fe t musical de les comarques gironines en el lapse de temps 1800.1936; el segon al senyor Miquel Saperas pel treball, E l nostre Enric Morera. • L'Orfeó de Sants estrenà un nou local el dia 14 de febrer; fou la culminació d'una llarga etapa preparatòria duta a terme amb la iHusió i el sacrifici dc molts. L'Orfeó Català, que sent com a pròpia la vida de les entitats germanes, vol associar-se al goig dels amics de Sants; el dia 4 de juny hi farà acte de presència i amb els seus cants solemnitzarà l'important esdevenimen t. • Seguint un costum ja tradiciohal cEl Dia del Llibre» quedà instaHada a la Sala de Juntes de l'Orfeó, l'exposició del Llibre català Una bona selecció de les últimes novetats editorials és a disposició dels socis i amics durant aquesls dies. • ESCOLANIA DE MONTSE · De ex.traordinario RRAT. aconteciruiento artístico puede calificarse la presentación, por vez primera, de la Escolanía de Montserrat en audición pública, organizada por Orfeó Català y Juventudes Musicalcs. El famosísimo grup o vocal, bajo la dirección de Ireneu Segarra, interpreta una escogida sclección de obras pertenecicntcs a la cscucla de \!ontserrat, obras clúsicas y contcmporaneas. Sin duda alguna, la presencia en nuestra sala de concicrtos de esta multisecular instituci6n marcara uno de los puntos culminantes de la actual temporada. • ORQUE STA CIUDAD DE BA.R· La Orquesta CiuCELONA. dad de Barcelona actuara etl ~1 Palau dc la Mt'tsica el sàbado día ~6 de abri I, por la tarde. Bajo la dirección de Rafael Ferrer y la participación del pianista Ramón Coll, interpretar{¡ «1lúsica para u nos reales fuegos artificiales» , de Haendel; «Üiseaux exotiques•, de Messiaen, y la ((Sinfonía número 1» , de Schumann . EI mismo programa tendra una segunda audición el dom ingo día 27, en sesi6n matinal. • t; f 1 En cclebración de la fcsti"idad de la Virgen de Montserrat, el Orfeó , Laudate dara un extraordinario concierto coral en el Palau dc la :\Iúsica el domingo día 2.7 dc abril, por la tarde. Intcrvcndr{m, ademús, E ls Patufe ts i Timbalers - orquesta infantil de percuCero Infautil del Colcgio sión ' de S ta . Isabel, Solistas y ConJUII· •t to Instrumental, todos cllos hajo la dirección de An gel Colomer 1 del Romcro. Sedin interprctadas obras de Aschilz, Brudicu, Canteloube, Dalcroze, Haendcl, Lassus, Palestrina, etc., y sc dara' 1a pri· ORFEó LAUDAT E. - mer a audición en Barcelona de la «Llegenda del gegant del pi•. EDITORIAL ANDORRA S. L. Pl. Príncep de Benlloch, 3- Andorra la Vella EL LLIBRE DEL CENTENARI •, I I POMPEU FABRA per Josep Miracle t Un volum de més de 600 pàgines, molt il·lustrat, ~ relligat amb pell i or, sobrecoberta de R. Giralt Miracle i protecció de plàstic. Format 22.4 x 15,6. ] NOVETATS f f Mig uel Angel Asturias: El Senyor President. Lluís Capdevila: L'alba dels primers camins. P. Mendès-France: La República Moderna. BEETHOVEN per Lluís Capdevila Pròleg de PAU CASALS ALTRES LLIBRES D'EXIT Max Aub: La calle de Valverde - Las buenas intenciones. Ramón J. Sender: Crónica del Alba (3 tomos> - Bizancio (2 tomos) El extraño Sr. Photynos - Jubileo en el Zócalo. CQ Jean Casso u: Las Matanzas de París !~ De venda a totes les llibreries i§ • • ASOCIACION DE ÇU L TU.QA Asociaci6n de MUSICAL . Cultura Musical presentara el lunes día 28 a un artista extraordinario : el excepcional pianista Robert Casadesus, conocido ya del público barcelonés por sus actuaciones en anteriores temporadas. En su recital interpretara un programa altamente interesante, integrado por obras de Rameau ' Schumann y Debussy. PAT.QONATO P.QO MUSICA . Prosiguiendo su XI Temporada Musical, Patronato Pro Música presentara el dia 29 de abril un intérprete fuera dc serie: el gran pianista Misha Dichter, que constituy6 la gran revelaci6n de la temporada anterior. El rotundo triunfo que Misha Dichter consigue en cuantas partes actúa viene confirmado por las numerosísimas peticiones de los mas importantes centros musicales para incluirlo en su temporada de conciertos. Patronato Pro Música de Barcelona tiene el orgullo de ofrecer nuevamente al público de nuestra ciudad el arte de este extraordinario intérprete. En su recital del día 29 interpretara «Andante favori en fa mayon, de Beethoven ; «Sonata en la mayor, op. post», de Schubert; «<ntermezzos» , de Bmhms, y «Tres movimientos de Pctrouchka», de Stravinsky. Para los dias 4 y 5 de mayo, Pat.ronato Pro Música anunc1a la actuaci6n de la Orquesta de Camara "rührer dc Hamburgo, que interprctar:í el Integral de los Conciertos de Brandenburgo, de J. S. Bach. La temporada del Patronato se clausurara el dia 2 dc junio con la actuaci6n de uno de los mejores artistas mundiales: Isaac Stern. ' violinista • FO.QU M MUSICAL. - El día 30 de abril Forum Musical presenta un concierto extraordinario en homenaje al compositor Frederic Mompou, con motivo de su setenta y cinco a ni versario. La significaci6n de Mompou en el panorama de nuestra cultura musical es de una importancia y catcgoría indiscutida, antes bien rcconocida mundialmente. Por ello esta audici6n de homenajc presenta visos dt auténtico acontecimiento artístico. El programa estara integrado exclusivamente por obras de Fredenc Mompou, qUien intervendra personalmente al piano como intérprete de sus propias obras. Participara también en esta audición la soprano .Montserrat Alavedra. La significaci6n del homenajc y la participaci6n de Mompou como intérprete confieren a este concierto una importancia definitiva, y un interés superlativo. La clausura de la temporada de Forum Musical se celebrara el día !) dc mayo cou una sesi6n dedicada a la Ópera de Camara con la puesta en escena de aLa serva padronm>, de Pergo· lesi y uB astià i Bastiana», de Mazart. Lluís .Millet dirigira la Orquesta de Camara, y participaran como solistas vocales )~f. Dolors Aldea, soprano; Ferran Gimeno. tenor; Joaquim Proubasta, bajo, Y Francisco Chico, barítono. ¡ I l I l -t. forum'"' 1 mUSICctJ FREDERIC EXTRAORDINARI CONCERT D'HOMENATGE A MOM POU amb la coHaboració de la soprano MONTSERRAT ALAVEDRA Obres de: FREDERIC MOMPOU PROGRAMA Cançoneta incerta (J. CARNER) Pastoral (J. R. JIM~NEZ) Comptines Combat del somni (J. JAN~S) Cantor del olmo (S. JUAN DE LA CRUZ) Cançó de lo fira (TOMÀS GARC~) MONTSERRAT ALAVEDRA, soprano FREDERIC MOMPOU, piano 11 Festes llunyanes (6 peces per o piano) Tres variacions Preludi núm. 2 (Venedors ambulants) Preludi núm. 5 Preludi núm. 6 (per o lo mà esquerro) Cançó i dansa núm. 3 Cançó i dansa núm. 11 FREDERIC MOMPOU, piano Dtmecres, 30 d'abril de 1969, o les 10.15 nit PALAU DE LA MÚSICA CATALANA Venda de localitats o les taquilles del Palau de lo Música ,de 5 o 9 de la tardo, dies feiners. El dia del concert, de 11 o 1 i o partir de les 4 de lo tardo. • .M EnC ED ES CAPSin. - Ha fallecido en Suzzura (ltalia) donde resid{a desde hace '•arios años, la eximia cantante barcelonesa )fercedes Capsir. Empezó sus Estudios en el Conservatorio Superior del Liceo con el maestro Vidal Nune)], y a la temprana edad de 14 años ,.;uslituyc en la ópera «Rigoletto• a la cantantc titular que se balla indispuesla; el clamoroso éxito obtenido, lc abre las puertas de los mejores teatros Hricos del mundo. Sus éxitos en América y Europa la acreditau como una de las mejorcs cautantes de ópera del momento. Al finalizar su vida artística, 1\Ierccdes Capsir ocupa la catedra de canto del Conservatorio :\-Iuuicipal de Barcelona, basta que decidió cesar en sus actividades. Los restos de la canta,nte han sido trasladados a Barcelona, don de por voluntacl cxpresa, ha sido sepultada. • SABA D ELL. - Se celebró en la Parroquia de la Purisima Concepción de Sabadell, un concierto cuaresmal a cargo del Orfeó de Sabadell hajo la direcci6n dc Adolf Cabané. En el programa ohras dc Bach, Saint-Saens, Cervera, Lluís 111." Millet, Beethoven, Stravinsky, Gcoffray, Gounod y Haendel, entre ot ros. • .MOLIXS D E nEY. - El Orfeó Patria ofreció un Concierto de Polüonia Sacra, en la Iglesia Parroquial de San Miguel Ardíngcl con motivo de la Cuaresma, intcn·iuiendo en el mismo, los solistas .Magdalena Capdevila y Dolores Torts (sopranos), Dolores Comelles y Mere~ Pujol (contraltos) y Juan Font (bajo). Obras de: Stravinsky, Victoria, Pales· trina, Millet y Beethoven. • Ll!niDA. - En el Tetro Principal de Lérida, la Coral Sicoris dio un concierto de Música Sacra bajo la dirección de Antoni Virgili. En la primera parte, se interpretaron diversos negros espiritua· les de Cameron White, Sanctus i Benedictus de la Misa Luba y composiciones de Palestrina y Victoria. En la segunda parte, abrió el concierto la Coral Infan til, bajo la dirección de M.• Rosa Pujol, interpretando obras de Posta, Palestrina, Animuccia y Querol, cerrando la audi· ci6n con la interpretadón en jazz de al gunas composiciones de Bach (Boúrrée, Preludio n.0 IX en mi, Preludi l n. 0 Xli en fa menor, Fuga n.o Ven re y Aria). Colaboraron en esta última parte, el con· trabajo Enric Sauret, y en percusi6n En· ric Botigué. • JUVENTUDES MUSICALES. - Las Juventudes Musicales de Barcelona han organizado un Ciclo de Orientación Mu· s ical Escolar denominado cMúsica para los niños y la juventud•, destinado a ~os profesores e instructores de niiíos Y ¡6venes en las escuelas. El programa dc es te intcresante ciclo es el si!Tiliente: a) Sistcmas actuales de pedagogia mu· sical escolar. b) E lementos : Movimien· to, espacio, tiempo, dinamica, música Y Viatges Bare i no, S. A. Ag è ncia de Viatges Grup A. n.0 82 Lauria, 7 (Junt plaça Urquinaona) Telèfon 231 43 03 VENDA DE BITLLETS DE TREN, AVIÓ I VAIXELLS, amb reserva de seients. CREUERS MARÍTIMS VIATGES COL·LECTIUS I INDIVIDUALS, SEGONS PRESSUPOST VIATGES DE NOCES I D'ESTUDIS LLOGUER D' AUTOPULLMANS Demaneu el nostre catàleg d'excursions d'estiu Els millors serveis i excursions sempre a Viatges Barcino lcnguaje. e) Teoria: Notaci6n elemental (sistemas). Ejercicios de memoria, dictado e improYisación (individual y colectiva) . d) Cauciones y conjunto coral escolar : Programaci6n, direcci6n y formación de monitores. e) Instrumentos elementales: flautas dulces, instrumentos dc percusí6n, fórmulas y técnicas de ensayo y f ) Practicas: Instrumentos. • OLOT. - En el Tea tro Principal de esta localidad, y organizado por la Asociaci6n de Música de Olot, tuvo Jugar un concierto a cargo del cKammersolisten Bratis)ava» conjunto de dunara checo formado por lO profesores, que presentaran el siguiente programa: •Pavana y Chacona•, de H. Purcell ; eConcerto grosso núm. 13, op. 6•, de Haendel; cConcierto en re menor», de J. Bach; «Concerto grosso, op. 4», de Vivaldi. • CONSEI(VATORIO SUPEIUOR DEL LICEO. -En el Gran Teatro del Liceo ha tenido Jugar un Concierto y Distribuci6n de Diplomas y Premios correspondientes a los alumnos del Conservatorio dc la temporada 1967-68. A cargo de Ja Orqucsta del Conservatorio y diversos solis tas se intcrpret6 : cOberóm de Weber, cConcierto en re mayor K. 314• de Mozart, cToccata y fuga• de Max Reger, •La Ascensi6m de Messiaen y cToccata• de Bach. En la segunda parle, se represent6 la 6pera en un acto y dos cuadros cCavalleria rusticana• de Mas· cagni, con los solistas Estber Casas, Maria Asunci6u Uriz, José Luis Pintos, Daniel Mas y M." Cristina Herrera. A continuación el cuerpo de baile, bajo la direcci6n de Juan Magriña, interpretó «Festival de las flores en Genzano• dc Helsted, con Marlene Bennejo y Alfonso Rovira de primeros bailarines. Exposició de pianos importats d'Alemanya PIANOS - MUSICA - INSTRUMENTS Balmes. 116 Tel. 215 06 45 BARCELON A - S lI Como un signo preciosísimo ~ consagrado por el uso del tiempo b eb er es un lenguaje que excluye cualquier otra modulaci6n vocalica beber nos transmite símbolos útiles de in tenci6n humana Pacto, Rito, Juramento, Palabra.1 Ofrenda, Hospitalidad. Practicar el apogeo del vino es inventar un idioma ~ que se afirma en una modulación vocalica significativa: Olivella Franciséo Olivella 'Vilafranca del Panadés A. MARTORELL COLtECCIÓ: «SELECTA de LECTURESn Antologia de textos i poesies catalanes, amb comentaris. 1. Les Plantes, els animals, els elements. ARTUR MARTORELL tiJ lllfl la mar la plana la munt 2. La~ mar, la plana, la muntanya. EDITORIAL TEIDE Borl I Fontestà, 18 Barcelona, 6 - Telèfon 250 45 07 Asociación de Cultura Musical de Barcelona Curso 1968 • 69 Reoporición del célebre pianista y excepcional intérprete ROBERT CASADESUS PROGRAMA Gavotte . . . . . Le rappel des Oiseaux . Les sauvages . . . . Les Cyclapes Estudias sinfónicas . . . . Seis preludias (2. 0 cuoderno) . RAM EAU RAM EAU RAM EAU RAM EAU SCHUMANN DEBUSSY Lunes dío 28 de abril, o los I 0.30 de lo noche Palau de la Música Catalana Exclusivamente socios. - Detalles e inscripc•ones: VIa Layetana, 113, 1 ', 2.' Teléfono 232 43 32- De 3.30 a 7.30 i pro I • musica Patronato Pro Música de Barcelona Xl TEMPORADA MUSICAL Unica actuación del extraordinario pianista MISHA DICHTER PROGRAMA BEETHOVEN SCHUBERT Andante favori en fa mayor . Sonata en la mayor, op. post. .11 lntermezzo en la menor . . . lntermezzo en la mayor . . Capricho en do sostenido menor lntermezzo en mi mayor . . . Rapsodia en mi bemol mayor . . Tres movimientos de Petrouchka BRAHMS BRAHMS BRAHMS BRAHMS BRAHMS STRAVINSKY . . . . Martes, día 29 de abril de 1969, a las 22.30 h. PALAC/0 DE LA MÚSICA Localldades en las taquillas del Palaclo de la Música, de 5 a 9 de ta tarde El día del concierto, en taquilla, de 11 a 1 y a partir de las 4 de ta tarde o concursos y fest1vales • CONSERVATOIUO S U· PERIOR DEL LICEO. En la prueba selectiva del uVI Certamen Nacional Universitario de Piano» celebrada recientemente en el Conservatorio Superior del Liceo, para representar a Cataluña en la fase final que tendra lugar en Valladolid el próxirmo mes de mayo, han salido elegidas las pianistas Eulalia Solé, Olga Ruiz y M."' Asunci6n Manzano. • ALICANTE. -El Instituta Musical uóscar Espla» ha convocada un concurso-oposici6n para proveer la Catedra de Canto Coral. El concurso sc celebrara en el Instituta Musical •Óscar Espl:í» en la fccha que fije el Presidente del tribunal designada al efecto, en la forma reglamentaria. Para su apreciaci6n por el Tribunal del concursooposici6n, los aspirantes deberan presentar, ademas de su instancia, Título de Profesor o Diploma de Capacidad Profesional o cualquier otro equivalente, y los certificados de estudios y méritos artísticos y profesionales que estimen convenientes. Los ejercicios de oposici6n son los siguientes : 1. 0 Armonizar a 2, 3 y 4 voces una melodía popular impuesta por el Tribunal. - 2. 0 Realizar para cuatro voces de niños la transcripci6n de una obra pianística que el Tribunal designe.-3.° Companer una obra coral con d tema dado por el Tribunal. - 4.0 Montaje ante el Tribunal de una obra coral impuesta por el mismo. Los Ejercicios te6ricos se desarrollaran ante el Tribunal y sacada a suerte, sedi uno de !os temas siguientcs: 1.0 Resumen hist6rico del Canto Cor al, desde la antigüedad clasica basta nuestros días. ~ . 0 Significaci6n del Canto Coral, en la enseñanza musical. - 3.0 Métodos de aplicaci6n de esta disciplna en los Conservatorios actuales. El Tribunal tiene la facultad de ampliar, si lo estima necesario, los ejercicios de la oposición indicados para la especialidad de la presente convocatoria. EI opositor aprobado tendra desde el día en que torne posesi6n de su Catedra, los dcrechos y deberes que le correspondan, de acuerdo con el Reglamento del I'nstituto Musical aóscar Esplb. • MILAN. - La Sociedad Italiana de Autores y Editores ha instituido el Premio Internacional de Composici6n Musical «Guido Valcarenghi», dotada con l.ú0l:OOO de liras . Podran parhctpar en el concurso todos los compositores, sin distinci6n de nacionalidades, que presen· bles 6!l>ecoració Casablancas ten una obra inédita. El género de composición musical admitido al concurso estara comprendido entre ópera lírica, Ópera de camara y oratorio. Los concursantes deberan remitir el original de la obra antes del 31 de marzo de 1970. La decisión del Jurado, que estara constituido por compositores y músicos de reconocida fama, se hadi pública el 29 de septiembre de 1970. Las obras deberan presentarse sin firmar, incluyendo en el original un sobre sellado con el título de la obra en el exterior, y dentro del cual figure el nombre del autor, nacionalidad, dirección y teléfono. De cada obra han de ser ser remitidos dos ejemplares (uno con reducción para canto y piano y otro para orquesta) . Las obras deberan ser remitidas a Ja Secretaría del o:Premio Musical Guido Valcarenghi» - Dirección General de la Sociedad Italiana de Autores y Editores- Foro Bonaparte, 18. MILAN. El Premio sera trienal, y la obra premiada sera interpretada en los mejores tea tros líricos. • HAQTFORD . - En esta ciudad del estado de Connecticut (EE. UU.) se celebrara el Primer Concurso Internacional de Arpa. En el mismo podran intervenir arpistas de cualquier nacionalidad, que no sobrepasen los 34 años. El Premio esta dotado con 6.500 dólares . Para información e inscripci6n dirigirse a Hart College of Music. HART F ORD. Conecticut. 06 117. Des de 1880 GUITA RRES Estudi i concert ESTR UCH En tots els establiments especialitza ts 42 [498) Canon las camaras de óptica prodigiosa retenga su vida con una canon RlltPtlf'MI't.atrt• par111 U~ FOCICA SA. A,,Ja ~ fta~ 8ARCU.OHA lnformación y venta en los establecimientos del ramo Al comprar su CANON . exija la tarjeta de garantia • • • HOL AN DA. - El I\' Concurso Internacional de Composici6n para Organo «Schnitgerprijs Zwolle 1970» ha sido convocado. Pueden informarse e inscribirse antes del pr6ximo mes de diciembre, en Emmawijk, 22 Z"~OLLE. Nederland. El Concurso ITALI A. de Violín «Nicolo Paganini 1900» ha sido incrementado este año con una aportaci6n de dos a tres millones de liras. Por vez primera desde su fundaci6n, los soviéticos tomaran parte en esta manifestaci6n musical. . LONDRES. - El pr6ximo mes de julio tendra lugar el Concurso Internacional de Violín «Emily Anderson», organizado por la Royal Philhannonic Socicty, abicrto para violinistas de 18 a 32 años, de cualquier nacionalidad. Para información, dirigirse a la Royal Philharmonic Society. Londres. • PARIS. -El Premio Francés de la Música ha sido adjudicado por vez primera al compositor Henri Dutilleux. • AU STRIA. - El Premio Austríaco de Música 1969 ha sido concedido al profesor doctor Erich Marckl, Director de la Academia de Música de Graz y compositor, que hace cuarenta años pertenecía al movimiento vanguardista europeo. Sus obras mas conocidas : «De la caída de una ciudad ... » y el ballet «La caza», estrenado en 1968 en Graz. ENCICLOPEDIA DE LA MÚSICA GUÍA DEL M ELÓMANO Y DEL DISCÓFILO p or CASPER HÓWELER 3 , 0 EDICIÓN Esto tercera edición, deb1domente puesto ol dia, es otro pruebo del extroordinorio valor de este libro, yo onteriormente refrendodo por los numerosos ediciones que de él se han hecho en otros poises europees. Lo Enciclopedio de Cosper Howeler, tiene como propósito fundomentol ccexplicor» ol a f icionada los obres mós importontes de lo Historio de lo Música. El vocabula rio t écnico, nos ofrece el significada de los vocables de uso mós corriente, focilid od que el lector ve ocrecido con lo oportuna ocloroción de los términos o expresiones en lenguos extronjeros. Los instrumentos musicales, merecen a rticulo aporte. Al jazz, se ded icon diversos ortfculos, redoctodos por un notable especialista. Un volumen de 528 póginos, 58 ilustrociones. Formato I S, I X 22,3. Precio: 400 ptas. EDITORIAL NOGUER, S. A. Poseo de Gracio, 96. BARCELONA Cruzado, 3. MADRID PRIMERA MARCA MUNDIAL EN AIRE ACONDICIO NADO I ~ ESPECIALIS TA$ EN AIRE ACONDICIO NADO. Los millones de frigorías fun· cionando en instalacione s efectuadas por nuestra Empresa lo certifican. listas de referencias a su disposición. Oisponemos del mejor servicio post-venta. Garantia "Clima Roca". 18 años de dedicación al aire acondiciona do nos permiten aconsejar la mejor marca. 6' JtlL11 ~eii\. yorL Avda. Generalísimo, 590. tel. 22714 03 • Travesera de Gracia, 10. tel. 228 94 60 Aparque gratuitamente frente Tienda Travesera • FESTIV ALES BACH 1969. - En todas las grandes ciudades alemanas, se celebra cada año un festival dedicado e."clusivamente a la música del genial compositor J uan Sebastian Bach. En esta nueva edicióu de los mencionades festivales cabe destacar los que tendran lugar en Heidelberg, en el que intcrvendran la pianista checa Zuzana Ruzikova, interpretando las u\" ariaciones Goldberg»; \Volfgang Fortner dirigira composiciones de Honegger, \\"ebern e «Imagini», de Fortner. Conjuntamente a las manifestaciones musicales, se 7elebrarím reuniones de trabajo sobre problemas de musicología -en las que tntervendran los profesores Georg P icht, Reinhold Hammerstein y Herbcrl Haag- y varias exposiciones, entre las que sobresale la especializada en «Canto y música en la impresión grafica de la actualidad». La Semana de Bach en Ansbach contara con la colaboración del célebre violinista ruso Nathan Milstein, así como con la intervención de John \\'illiams (laúd), Jauos Starker (violoncelo), Jorg Demus (piano), Xavier Darasse (6rgauo) y el conJunt de Philippe Caillard; el Leonhardt Consort de Amsterdam interpretara música de dímara. Y el Festival Bach de .Munich, prevista para el próximo junio, estara integrado por el tradicional concierto de órgano por Karl Richter, con ciertos de música de camara con Wolfgang Schnciderhan y Aurèle Nicolet, cantatas para solistas y la <e Pasi6n según San J uan», con Dietrich FischcrDieskau, H ertha Topper, Ernst I-Iaefliger y Kiet Engcn como solistas. • NUEVA YOQK. - Una orquesta ha sido creada en esta ciudad americ!lna, compuesta de 100 profesores y hajo la dirección dc Joseph Eger. El prtm«;r concierto de la Hamada uSymphony of ?\ew York» tuvo Jugar en el Carneg1e Hali. • F QANCIA. - La Sociedad de Autores, Compositores v Editores de Música de Francia (SAOEM) ha creado un Gran Premio de la-Promoción Sinfónica, de un valor de 10.000 francos fuertes, que ha sido concedido al joven composit?r Jean-Pierre Guezec, nacido en 1934, en Dijon (Borgoña). Alumno de i\1¡1haud, Messiaen y Jean Rivier, se ha dado a conocer con una docena de obras originales. • MUNICH . -Los Festivales de Opera 1969, a celebrar el próximo mes de julio, cuentan este año con la grata innovación de una ópera inédita, e:Jucg_o del amor y de la muerte•, de Jan Cikkers, y la audici6n de una obra de \'crdt, •La merienda siciliana•. Ya en el plano tradicional, el programa esta ~om­ puesto por las siguientes obras: •Ariadne en Naxos», de Strauss, y del mlsJno compositor, cSalomé• y cEl caballero de la rosa• ; «Los ~Iaestros Cantores 46 Perpeluuin-Ebne r PRES77610 MUSICAL DE EUROPA m Plataforma tocadiscos-cambiadiscos PE-02020 LUXE GERMANY • Homologada según la norma DIN 45500, de lo Alta Fidelidod DIN4:S500 PERPETUUM EBNER ESPA~OLA, S. A. Oficines: Podilla, 327-329 - Teléfono 235 40 00 (5 líneos) Servicio Post- Venta: Podillo, 327 (bojos 61 ) . Teléfono 235 11 95 (Contestador outomótico de llomodos) de Nuremberg11 y «Tristan e Isolda11, de Vvagner; «Las bodas de Fígaro• de Mozart, en italiano, y la obra de Carl Orff cPrometheus», con te.xto e~ griego antiguo. Se presentara una nueva escenificaci6n de la 6pera cCos1 fan tutte» , de Mozart. Se presentaran, asimismo, diversas Serenatas nocturnas con la colaboraci6n de los solistas Ingeborg Hallteins, Hermann Prey y Dietrich Fischer-Dieskau. • TUB IN GEN. - Ha sido descubierta por el doctor Walter Dürr la partitura de una crFantasía para piano» de Schubert en la biblioteca de musicología de Tubingen. La obra sera estrenada esta temporada en Graz. • W ARWICKSHIRE. - El 6rgano de la iglesia del pueblecito Great Packing· ton, perteneciente a este condado inglés, que fue idcado hace doscientos años por Haendel, acaba de ser restaurada y reinaugurado con un recital conjunto de diversos organistas. Este órgano fue construido en 1749 por Richard Brigde, autor conocido de numerosos 6rganos gigantes. • BA YREUTH. - Con motivo del Festival de Franconia, que tendra lugar ri pr6ximo mes de junio en Bayreuth, la Opera Nacional de Baviera ofrecera en el Teatro Margravial una nueva escenificaci6n de uLas bodas de Fígaro•, de Mozart. El concierto de gala sera dirigido por Robert Heger. • WIESBADEN . - En los famosos Festivales Internacionales de Mayo de cste año, la colaboraci6n de conjuntos de renombre mundial sera numerosa, Asesores técnicos y afinadores del Palocao de la Música Juventudes Musico les y demós osociociones de conciertos Colle Copons, 2 (Frente Catedral) Teléfono 222 77 74 BARCELONA 48 (5041 PIANOS ARMONIUMS ORGANOS CLAVES ESTUDIO TECNICO AFINACION TALLER ESPECIALIZADO lmportación de últimos modeles alemones y japoneses, verticoles y de colo; garantizodos. Col·lecció ARA i ACÍ 1 s Literat ura catolono actual : bones tra duccions. Autors prestigiats. Obres de qualitat i acuradament presentades. I. 2. 3. 4. Comilo José Celo (Traducció: Josep M. Llompart) VIATGE AL PIRINEU DE LLEIDA ( 2.• ed.) 220 Ptes. Ramon Folch i Camarasa L' ESTIU MtS BONIC 6. 7. 150 Ptes. Xavier Benguerel GORRA DE PLAT (2.• ed.) (Premi Ramon Llull 1968) 200 Ptes. Aurora Bertrana VENT DE GROP 5. 150 Ptes. ALFAGUARA 8. 9. Concepció G. Maluquer AIGUA TtRBOLA 150 Ptes. Josep M. Espinàs LA COLLITA DEL DIABLE 160 Ptes. Jaume Pico s TREN DE MATINADA ( NoveHa en lo qual ho es tot basada la peHícula protagonitzada per JOAN MANUEL SERRAT) 160 Ptes. Francesc Candel (Traducció: Ramon Folch i Camarasa) TRENTA MIL PESSETES PER UN HOME 175 Ptes. Comilo José Cela (Traducció Ramon Folch i Camarasa) EL RUSC («Lo Col meno») En premsa Orense, 35. MADRID-20 Tuset, 1. BARCELONA-6 ANTIGA CASA GOL deM. BAYER Guitarres de concert Instruments i accessoris Sant Pau, 24 Telèfon 222 61 46 BARCELONA- 1 dando mayor realce, si cabe, a esta magnífica manifestaci6n artística. En el programa figura el Festival Ballet de Londres, con coreografia de Balanchine, Lifar y Arpino; el «Open Space Theatre», con «Macbeth» ; la «Opera U>mica» de París representara «Werther» , de Massenet; la «Opera Nacional de Pressburg» dara dos representaciones; el «Glen Tetley Dance Company• de Nueva York, el «Teatro Communale» de Bolonia, el aTeatro Berlinés dc Schiller» y el aTeatro Nacional de Wiesbaden», que abrira el Festival el 1 de mayo, con «La mujer silenciosa», de Strauss. • SUIZA. - El joven compositor italo-aleman, rcsidentc en Suiza, Mauricio Kagel, realizara este año un film sobre Beethoven, cuyo título sera «LUDWIG VAN». • F n ANCIA. - EI compositor español Luis de Pablo ha obtenido el Gran Premio del Disco de Música Contemporanea Francés, por sus obras clniciativas», uTombeaun, u.M6dulos 3» y uM6dulos 4n. • MA DniD . - Por vez primera desde la creaci6n de la Orquesta Sinf6nica de la Radio y Televisi6n Española, diez niños, entre cuatro y quince años, han tomado parte en un concierto celebrada en el Teatro Real de la capital Se trata de la sinfonía uLos juguetes», tradicionalmente atri buida a Haydn, pero, en realidad, obra del padre de Mozart. La singular partitura da cabida a instrumentos infantiles: cascabeles, platillos, cu-cú, ruiseñores, carill6n, perdiz, trompeta, tambor, flauta y carraca. Una història del nostre país per a la joventut i per als grans HISTÒRIA DE CATALUNYA de F. Valls·T aberner i Ferran Soldevila en dos volums de la Bea. Selecta OBRES COi\IPLETES DE JOSEP CARNER. En un sol volum OBRES COMPLETES DE CARLES SOLDEVILA. iEn un sol volum OBRES COMPLETES DE PRUDENCI BERTRANA. En un sol volum OBRES C01IPLETES DE JOSEP M. DE SAGARRA. Poesia-Prosa E DITORIA L SELECTA Distribucions CAT ALl> NIA (Casa del Llibre) LLIBRES, REVISTES, DISCOS... si vd. es aficionada a la música ... algo falta en su vida Les millors gravacions dels intèrprets que actuen o lo solo del Palau ... Tot o l'abast en el nostre l ~ l SER VEI · r D'INFO RMACIO MUSIC AL Haga de un sueño una realidad factible. sorprenda a sus amigos con una nueva d istracción musièal. En m iles de hogares existe un ó rgano HA M MOND. ¿por qué no en el suyo? HAMMOND HAMMONO IBERICA,S.A. PJE MARIMON. 10 Tel 218 65 66 BARCELONA 11 lnstoHot ol vest íbul del Polou de Jo Música Oclegac$0t'les ,.n Est>.'fia: MAOAIO c .. ,, MAXI l~J.tn•to: 12 f 241 47 64 PALM A DE MALLORCA SALOM PONS M•>oOn. 20 T 22 22 08. VIGO SPICA Gton V••· 6 T, 21 foS 02 VALEN CIA 1 Em•ho JUAN GIMENE-l MtctJr M ucó. 20 T 69 21 71. ESTAOOS U.~IOOS • ¡',GIAWlAA • CANA04 • AI.EMA/ol~ • ITAUA FRANClA • 8ElGlCA • SUECIA • NORUEGA • DINAMARCA vd.es aficionado a la música y le interesa saber que: Estamos a su disposición para informarle de todo cuanto a usted le interese saber sobre pianos. Marcas recomendadas y en exclusiva: STEINWAY SONS, BECHSTEIN, SCHIMMEL, STEINWEG, YAMAHA, ZENDER, KNIGHT. CASA FUNDADA EN 1850 BUENSUCESO, 5 - TELÉFONO 221 40 32 - B A RC ELO NA ERNST KRENEK: Propi de la Missa. - PETR EBEN: Vespres.- Capilla y Escolania de Montserrat. - Coro de monjes y Asamblea. - DlVERGARA 14013 rector: Ireneu Segarra. SL. En septiembre de 1968 se celebr6 en Montserrat un Encuentro Internacional de Compositores. Lo problemético de lo liturgio actual, fue temo central de unos sesiones muy fructíferes. El popel del compositor ol servicio de los octes litúrgicos fue ompliomente estudiada, profusomente debotido. Al morgen de los certeros conclusiones, que el tiempo cuidaré de aplicar Y motizor, cobe destacar unos oudiciones «piloto» que tuvieron un resultada froncomente inter.esonte. Lo Abadia de Montserrat, siempre inqUieto y pionera en lo renovoci6n litúrgica, enc~rg6 dos obres o unos compositores que se dist1nguen por el lenguoje actual y lo constonte 1nquietud y búsquedo en su obres. El experimento es muy interesonte y positivo. Con los textos en cotolón, Ernst Krenek compuso uno m1sso paro lo fiesto de lo Notividod d.e lo Virgen. Petr Eben, otro compositor préctlcomente desconocido entre nosotros, compuso un.os Vespres según los textos litúrgicos de lo m1smo festividod. VERGARA ho tenido el gro~ ocierto de lonzor ol mercodo ambos groboc1ones. Es prócticomente un disco de música experimental, en un sentida outéntico de lo Polobro. Y esto, entre nosotros tlene un méri' to indiscutible. Aunque lomentomos que el disco no nos ofrezca lo ver~i6n directa de lo celebroci6n litúrgica, que . hub1ero dodo més valor intrínseca y expres1vo o. este intento, no podemos decir que sec un d1sco de loborotorio o de estudio. Esté lleno de obsolutos ociertos. Los que se intereson pOr lo evolución del fen6meno musical y su fctuol oplicoción, los que viven por otro porte ~ problemes de lo renovoci6n litúrgica, holloron uno agradable sorpresa. STRAWINSKI: El paJaro de fuego. - MUSSORGSKY: Noche en el monte pelada. TCHAIKOWSKY: Marcha eslava, op. 31. Director: Orquesta Sinf6nica de Londres. DECCA Esterea PFS Leopold Stakowsky. 4319. DECCA ho tenido el ocierto de reunir tres obres significatives de lo música rusc en su colecci6n 4 Foses. Si El pójaro de fuego no nos comunica todovio todo el fulgor strowinskiono, nos do yo lo outéntico medido del genio del compositor ruso. Presentada por el fomeso Diaghilev en el yo lejono oño de 1910, este ballet conservo todo su outéntico frescor. A no dudor, significo un punto de partida para lo donzo, uno renovación, un nuevo concepte del teotro musical. Es el primer ballet moderna. Lleno de innegables influencies (RimskyKorsokov, Debussy, Ravel), pera con uno orrollodoro personolidod, pone de monifiesto el temperomento musical de Strowinsky. Porque - no podemos coer en un error - el ballet sólo es un pretexto, uno ocosión, uno oproximoción: lo partitura es lo esenciol. Pruebo de ella es que lo moyorío de los piezos de Strowinski destinades originoriomente ol ballet, pueden ser interpretades en formo de concierto sin modificociones esencioles. Strowinsky convirti6 este ballet en uno suite orquestol nueve oños después de su estreno. «Su ordiente orquestoci6n, su voriedod ormónico y rftmico y su riquezo tienen un extroordinorio y evocativa poder que encanto al oyente... Tlene toda el vívida colorido de un libra de dibujos de un niño ruso ...», según frases de R. Myers. Lo versión de esta célebre suite es brillonte, colorista, de grondes efectes. Lo mismo cobria decir de los otros dos representatives piezos que completen el microsurco. Leopoldo Stokowsky, ol frente de lo Sinfónico de Londres, troduce estos brillontes partitures con extraordinorio moestrio. - A. S. ~ m~~ ile conciertos ~ guia FECHA LOCAL CONCIERTO ABRIL 25 viernes 22.30 h. Palau Escolania de Montserrat. Director: Ireneu Segarra. Obros de: Cererols, Lópes, Julià, Cassià Just, Gregori Estrada, Ireneu Segarra, Mendelsshon, Schumann, Schubert, Kodaly, Poulenc, Soler, Oltra, Just, Civil, Ruera. (Orfeó Català- Joventuts Musicals.) 26 sóbodo 19 h. Palau Orquesta Ciudad de Barcelona. Director: Rafael Ferre r. Ramon Coll, pianista. Obros de Hoendel, Messiaen, Schumann. ( Patrona to Orquesto Ciudad de Barcelona.) 27 domingo Palau Orquesta Ciudad de Barcelona. Director: Rafael Ferrer. Ramon Coll, pianista. Repefición del programo anterior. (Pptronoto Orquesta Ciudad de Barcelona.) 18.30 h. Palau Orfeó Laudate. Patufets i Timbalers. Car infantil. Director: Angel Colomer del Romero. Obros de Aschils, Blensdorf, Brudicu, Cantelo ube, Colomer, Dalcrose, Diego, Handel, Lajos Bardas, Lambert, Lassus, Palestrina, Portet, Purcell, Sancho Marraco, Poui Zoll. 1.• oud. de lo «Llegenda del Gegant del pi». 28 !unes 22.30 h. Palau Robert Casadesus, piano. Obros de: Rameau, Schumann, Debussy. ( Asocioción de Cultura Musical.) 29 mortes 22.30 h. Palau Misha Dichter, pianista . .:.bros de: Beethoven, Schubert, Brahms, Stravinsky. ( Potronoto Pro Música de Barcelona.) 30 miércoles 22.15 h. Palau Homenatge o Frederic Mompou. Frederic Mompou, piano. Montserrat Alaved ra, sopra no. Obros de Frederic Mompou. (Forum Musical.) 3 sóbodo 21.30 h. Palau Concurso de interpretación Maria Canals. Pruebo final. Orquesta del Conservatorio Superior Municipal de Música. Dir.: Enric Ribó. 4 domingo 18.30 h. Palau Orquesta de Cómara Wührer de Hamburgo. Festival Bach. Integral conciertos Brandenburgueses. (Patrona to Pro Música de Barcelona.) S !unes Palau Orquesta de Cómara Wührer de Hamburgo. Festival Bach. Inle· gro I conciertos Brondenburgueses. (Patrona to Pro Música de Barcelona.) 11 h. MAYO 22.30 h. GUIA MUSICAL Temporada 1968/1969- 25 abril 1969. Núms. 19/20. Edición extroordinorio de 15.000 ejemplores. Editada por «Palau de lo Músaco Catalana» - Deportomento de Pubhcadod. ----~----------~~~~~~--------------------------NOTA IMPORTANTE: Lo redocción de GUIA MUSICAL publicaré en esta seccaon lo noticio de todos los concaertos que se celebren en Barcelona. Regomos o los orgoni:todores el envío de progromos y cuontos noticios creon interesontes paro su inserci6n en estos póganos. - '• '• Nopida un vermouth,pidaun MARTINI. mllrons d'homee de tot el món comencen cada dia llur )omeda. Un massatge Fort I beronfvol de FLOID després d'efaltar·vos ue evitaré tota Irritació cutènla r preparara la vostre pell per a l'afaitada de l'endemà. Amb rCia habitual de FLOID AFTER·SHAVE l'home d'avui reprèn la lluita dlèrla, optimista I ben dfepost UMv, tamb6, Aigua de Colònia FlOID. F...-, beronlvole." excitant. ·~····-· deop6a!to Ieqal b. ........ so.sn-1967 -FIOid qróficas tnarlt\a, s. a. - p.• carloa I, 149 - barce!C"..c-li Montserrat és història i tradició, lligam harmònic entre el passat i el futur, amb una viva consciència del present. La seva contribució a la música europea és notabilíssima; hi aporta noms i obres que representen un capítol molt important de la història musical. L'Escolania de Montserrat ha estat la manifestació més palpable de la puixança musical del monestir a través del temps. I al redós de l'Escolania, aquell nucli inicial que consta ja documentalment des dels inicis anirà evolucionant i inserint-se en els diversos estadis culturals que se succeiran. Com un primer pas devers la consecució d'una revisió a fons de la significació de l'escola montserratina en el panorama de la música, GUIA MUSICAL es complau a oferir aquest suplement, l'edició del qual coincideix amb un fet important: l'actuació de l'Escolania per primera vegada, en audició pública, en un concert al Palau de la Música. EI 11 Liibre Vermell" de Montserrat. Manuscrit n.0 1 Dels vells còdexs escrits a Montserrat. només uns quants aconseguiren escaP.ar de la crema I destrucció del Santuari l'any 1811. Dels manuscrits conservats, el més notable és, sens dubte, el Llibre Vermell (ss. XIV I XV amb alguns afegits posteriors), que es trobava casualment tora de Montserrat en produir-se la catàstrofe. DESCRIPCIO GENERAL ¡;s un còdex de proporcions folgades (423 x 310 mm.), escrit a tota plana, amb caplletres I calderons en vermell, notacions musicals, adornat amb elegants miniatures. El qualificatiu de •Vermell• li ve del color de les cobertes amb què actualment està enquadernat. El contingut és remarcable per la seva varietat, dins el límits imposats per la finalitat pràctica 1 religiosa de la mlsceHànla destinada als predicadors adscrits al servei dels pelegrins. Entrellaçats amb temes exclusivament referents al Santuari, miracles. privilegis, Indulgències, cants dels romeus. sermons en català, estatuts de la Confraria, etcètera, conté diversos tractats teològics de caràcter prevalentment doctrinal I moral, reculls de pràctiques devoclonals i de pregà· ries, notícies d'història universal i eclesiàs· tica, sobre els orfgens I tradicions d'alguns santuaris famosos, al costat de nocions d'astronomia, geografia I història natural. L'estudi d'aquest manuscrit no ha estat fet encara d'una manera exhaustiva; els títols assenyalats a continuació permetran, amb tot, fer-se ja una Idea de la diversitat de materials usats en la seva redacció. Originàriament constava de 154 folis. Es poden calcular en uns 36 els fulls desapareguts. a) Líber Mlraculorum S. Maria de Monteserrato. Falten les seixanta primeres narracions d'aquesta coHecció de miracles corresponents als deu folis inicials. L'últim miracle de la sèrie està datat de l'any 1336. b) Líber Miraculorum que ipsa V. Maria operatur per unlversum mundum. e) (Cançoner montserratí) Conté deu cants, vuit en llatí, un en català i un en occità. 1. O Virgo splendens; 2. Stella splen· dens; 3. Laudemus Vlrglnem; 4. Splendens ceptigera; 5. Los set gotxs recomptarem; 6. Cuncti slmus concanentes; 7. Polorum reginaS. Mariam matrem; 9. lmperayritz de la ciutat joyosa; 10. Ad mortem festinamus. El •Birolay.. de Madona Santa Maria, transcrit pel P. Villanueva, fa sospitar la presència d'altres composicions similars en els folis desapareguts. d) lncipit breu tractat de confessió. e) cula. De lndulgentia S. Marle de Portiun- f) (Llber precum). g) Hec sunt instrumenta splrltualls artls et norme vivendi S. Isidor!. h) Anselmus de defloratione Vlrglnltatls. I) (Apologia de religione chrlstlana). j) (De Universa). Descripció de la terra i dels diferents pobles que l'habiten, acompanyada d'un mapamundi. El món apareix dividit en dues meitats: Asla, que ocupa la part oriental; Europa I Africa, separades pel Mediterrani, la occidental. Donades les seves característiques, d'un arealsme Impropi de finals del s. XIV, cal suposar que el mapa no és original sinó còpia d'un model precedent. La mateixa Impressió produeix la Imatge de l'univers sostinguda pel Pantocràtor, reproduïda al revers del mateix foll. La terra, dividida segons l'esquema tripartit isldorlà, ocupa el centre voltada de l'anell oceànic I de les nou esferes corresponents als set planetes, a les estrelles I al cel superior o empiri. Aquestes descripcions van acompanyades I IBustrades amb vult figures executades a ploma, a més d'unes Inscripcions. k) Hores de la Mare de Déu I de la Passió. I) De mlrabllibus et lndulgentlls urbls Rome. m) lnciplt Vlrldarium Consolatlonls de vlclls et vlrtutlbus. n) Tractatus de decem preceptls legls, de quatuordecim fidel articulis, et de septem ecclesiae sacramentis. o) Kalendarlum sanctorum monachorum ... scrlptum Reme declmo mensls maddl anno mllleslmo trecentesimo octuageslmo secundo a Chrlstl natlvitate. p) Assl comensa lo llbre appelat mlral del pecador lo qual feu monsenyer sent Agustf. Text Incomplet de l'obra atribuïda a Sant Agustf. De la secció musical del Llibre Vermell n1'entretlndré a donar unes Idees sobre el text I sobre la música, basant-me per a aquest darrer aspecte en l'estudi de Mons. Higini Anglès. A SPECTE LITERARI No és perceptible un desenrotllament considerable de la poesia religiosa occitana -en l'òrbita de la qual es mou l'antiga poesia dels catalans-, fins després de la llarga croada contra els albigesos, fet que ve a coincidir amb l'expansió de la devoció a la Verge Maria promoguda per premonstratencs i cistercencs I sobretot per dominics I franciscans, la qual havia de contribuir a dur per nous camins les diverses manifestacions artístiques de l'època. A partir dels primers anys del s. Xlii hom pot ja observar dins la poesia lfrlca occitana un espai reservat 8 la Mare de Déu. Aquesta literatura mariana va adquirint amb el temps un volum cada cop més gran. La lirlca medieval de Catalunya no fou escassa en manifestacions marianes. Les cançons montserratines del Llibre Vermell ens n'ofereixen una bella mostra. Foren compos. tes segurament amb la finalitat de fornir un repertori adient als pelegrins en llur vi· sita al Santuari, o bé adaptades. La llengua de la nostra poesia medieval passà per diversos estadis: des de l'ocel~ dels nostres trobadors, a través d'una llengua mixta, fins al català, cada cop més net d'influències estranyes, que s'imposà a partir del segla XV. El Llibre Vermell té per a nosaltres el gran Interès de conservar, al costat d'unes quantes cançons llatines, una de les rares poesies antigues -Los set gotxs recomptarem- redactades en català: l'altra composició en llengua vulgar -lmperayrltz de la ciutat joyosa- aixi com la que en desaparegué el segle passat -Rosa plasent- ho són, com era costum en aquella època, en occità. L'estructura de les nostres composicions no és uniforme. !:s sabut que l'estructura del gènere •ballada• sofreix algunes fluctuacions abans no es concreta en una forma més o o menys fixa. Emparentades amb la •dansa• provençal, I potser d'un origen comú amb elles, les •ballades• franceses van adoptant a la segona meitat del s. Xlii I començament del XIV l'esquema del que després serà anomenat exclusivament •Virelai• (o •virolai• a casa nostra): un refrany i diverses cobles amb dos elements essencials, els peus I la volta, l'últim dels quals coincidirà en la rima I en la melodia amb el refrany. En el Llibre Vermell trobem quatre cançons que duen la Indicació •a ball redon• o •ad trepudlum rotundum•: la catalana •Los set goyts• i les tres llatines •Stel!a splendens•. ·Cunctl slmus concanentes•, .p~ lorum regina•. Totes pertanyen, doncs. a la forma ·ballada•, o millor. atesa l'època de llur composició, de •vlrelai•, bé que no duguin la Indicació •a ball redon•: oMarlam matrem virglnem•. ·Ad mortem festinamus•. A SPECTE MUSICAL Com a repertori musical i literari de caràcter popular practicat a Montserrat a l'Edat Mitjana, el Llibre Vermell té un interès ex· cepcional . Conté una petita coHecció de cants, única en el seu gènere de les coo- servades a Europa, segons afirma Mons. Higini Anglès. Es tracta de cants i de danses religioses executades a Montserrat, uns per a crear un ambient oracional en aquell Santuari, els altres com una expansió santa dels pelegrins. Cal recordar que les cançons religioses a una veu dels segles Xlii I principis del XIV són relativament poques. Els trobadors pro· vençals van cultivar poc la poesia religiosa, de les cançons religioses conservades amb música moltes d'elles són una adaptació d'altres profanes més antigues. la coHecció montserratina suposa que, en crear-se aquest repertori, a Catalunya hi havia una bona cultura musical. Durant l'Edat Mitjana la música popular va ser executada millor pels mateixos músics de la cort que pels músics del temple; malgrat tot, en els santuaris cèlebres on acudien els pelegrins per passar-hf uns dies d'oració I penitència, el cant popular I la dansa sagrada havien de ser forçosament coneguts 1 practicats. El Llibre Vermell és per a nosaltres un testi· monl preciós d'això. la relació familiar que hi hagué durant el s. XIV entre la cort de Catalunya-Aragó amb les altres corts i cases senyorials de França, Flandes, Alemanya, Borgonya, An· glaterra, Itàlia, Castella, Navarra i Portugal, va ser causa de la floració musical profana I popular en el nostre pars. Igualment, la relació dels nostres reis amb la cort papal d'Avinyó ens va portar la pràc· tlca de la polifonia religiosa. Durant el segle XIV, quan a la capella ara· gonesa s'executava la polifonia sagrada d'A· vlnyó I la profana de Guillaume de Ma· chaut, el nostre pals tenia ja una tradició sobre la tècnica del cant figurat quant a la notació mensural: a vegades es posaven dues semibreus en el valor d'una breu, I d'altres vegades se n'hi posaven tres, quatre, cinc I sis; I una breu-mínima en lloc d'una breusemibreu. Això succeïa alguns anys abans de la còpia del llibre Vermell. Totes les composicions que s'han conservat del llibre que anem estudiant, exceptuada la inicial •O Virgo splendens•. pertanyen per la notació a l'Ara Nova I són d'escriptura negra mesurada tant en Ics notes simples com en les lligadures. S'hi dis· tingelxen clarament dues mans. la primera escriu en tetragrama; la segona, més hàbil, en pentagrama. D'aquesta darrera mà són les melodies •Mariam matrem• i la •lmper~yritz•. La •Stella splendens• és l'única d aquestes composicions de què es pugui afir· mar l'origen montserratí. la primera, ·O Vlr· go splendens•. resulta ésser una adaptació d'una antifona cantada a l'Ara Caell de Roma, Atenent al text 1 a la seva música, algunes de les composicions del Llibre Vermell podrien ser del s. Xlii, d'altres de la primera meitat del s. XIV i d'altres poden ser del mateix temps en què va ser copiat el manuscrit. BREU AN ÀLISI DE LES 10 COMPOSICIONS MUSICALS 1. nO VIrgo splendcns hic in monte excelso». Aquesta peça està constituïda en forma de •caça• o de cànon medieval, a tres veus. Aquesta composició ofereix una construcció molt arcaica amb l'ús de quartes, quintes i octaves paraHeles. Qui la va compondre coneixia molt bé la tècnica del contrapunt dels ss. Xli-Xlii i coneixia també a fons el cant gregorià. !!s un cas singular en la història de la música medieval: un cànon amb ritme lliure com de cant gregorià I que sona com una •dulcis armonia•, que és el titol que l'autor anònim va voler donar a aquesta peça, la qual no és possible que fos destl· nada al cant dels pelegrins. 2. «Stella splendens». Aquesta cançó es presenta amb una melodia de dansa acompanyada d'una veu instrumental. Segons sembla, es tracta d'una part instrumental que fou concebuda conjuntament amb la veu superior. La forma d'aquesta peça és la descrita del virolai francès de Machaut. 3. uLaudemus vlrglnem». Es tracta d'un cànon en la forma més simple. Es dóna aquí només el text de la primera estrofa d'una poesia més llarga. l'advertència •vel slc• que es troba a la fi d'aquesta composició, significa que unes vegades es cantaria el text • Laudemus virgl· nem• i altres vegades el text que segueix a continuació: •Piangamus scelera•. 4. vSplendens ceptigera». Es tracta d'un altre cànon, amb el text de la primera estrofa d'una poesia més llar· ga desconeguda. Igual que en el cànon anterior, aquest es podia cantar també amb un altre text: • Tundentes pectora•. 5. «Ballada dels goyts de nostre Dona en vulgar cathalan a ball redon: Los set goyts recomptarem... la balada de Montserrat té certa analogia amb la balada Italiana. Consta de qua· tre versos d'entrada: a a a b, amb el refrany del poble •Ave, Maria•. Segueixen set estrofes, una per a cada goig. S'ha de tenir en compte que en la tornada la ml· nima té el valor d'una semibreu. 6. •Cuncti slmus concanentes•. Com ja s'ha indicat més amunt, la forma gràfica de la notació breu-mlnima en lloc de breu-semibreu, que apareix en aquesta composició del llibre Vermell, és cosa trpica d'Espanya; el copista escriu encara alguna vegada la breu-semibreu. 7. uPolotum reglnau. La notació és similar a la del número precedent. Com en la composició anterior, també ens trobem davant d'una •ballada• o •VIrelai•. 8. cMariam matrem•. !.:s una de les peces més interessants del llibre Vermell. Es tracta d'un virolai polifònic. El tenor potser era preexistent. La composició consta de tres veus: el •cantus•, part vocal, i les dues veus Inferiors, que són Instrumentals. Creu Mons. Higini An· glès que es tracta de la primera composi· cló espanyola construïda en la forma de •VI· llanclco• polifònic, però amb text llaU. Aquesta forma s'Imposarà cent anys més tard amb el repertori lfric de la casa reial a Nàpols i després a la cort dels Rels Catòlics. 9. «lnperayritz de la ciutat joyosa• !.:s una altra composició de gran valor: es tracta d'una cançó a dues veus vocals 10. «Ad mortem festinam us». Aquesta peça apareix copiada amb la grafia trpica breu-mínima, que hem vist en altres composicions anteriors. AMBIENT RELIGióS I POPULAR DE MONT· SERRAT EN L'~POCA DEL LLIBRE VERMELL. LA DANSA SAGRADA. La fama I els miracles de Montserrat, com els dels altres santuaris marians, es van escampar arreu des dels ss. Xli-Xlii . Les romeries es multiplicaven i els poetes joglars tenien un especial interès a propagar per Ja península les històries I llegendes de Madona Santa Maria (recordem les Canti· gas d'Alfons el Savi). La fama del santuari s'havia escampat arreu d'Europa ja al s. XIV. Papes, bisbes i reis concedien indulgències I privilegis als romeus que pujaven la santa Muntanya. L'existència d'escolans (nois cantors) a Montserrat pot datar-se almenys des del segle XIV. A més, des de temps antics, els artistes han pintat la Verge de Montserrat voltada d'escolans, uns canten, els altres porten I toquen instruments. Ara bé, algunes de les peces del Llibre Vermell suposen un acompanyament instrumental. Això indica que a final del s. XIV I a principi del següent, en el temple de Montserrat s'estilaven els Instruments de corda i de vent, aJ. menys com a parts acompanyants. A final del segle XIV, com a custodis del Santuari, a Montserrat hi figuren Ja ben definits els següents grups o estaments: monjos, ermitans, donats, preveres I escolans. En aquell temple, doncs, a· més del cant gregorià, la polifonia religiosa I el cant PGpuJar serien l'Opus Dei de cada dia. El U~ bre Vermell dóna fe del que diem. La dansa sagrada va ser ballada àdhuc dins de les esglésies durant l'Edat Mitjana, malgrat que els concilis no sempre ho velen amb bons ulls i condemnessin els seus abu· sos. El copista del Llibre Vermell ens diu per què va escriure la música d'alguns cants d'ús freqüent a Montserrat: •Oula interdum peregrini quando vigilant In ecclesia beate Marle de Monteserrato volunt cantare et trepudiare et etiam in platea de die, et 1bi non debeant nlsl honestes et devotas cantilenas cantara, ldcirco superlus et lnferius alique sunt scrlpte. Et de hoc uti debent honesta et parca no perturbent perseverantes in oratlonlbus et devotls contemplationibus in qulbus omnlbus vigllantes lnsistere debent pariter et devota vaccare•. El testimoni del còdex montserrat! és preciós per a la història del cant popular I de la dansa sagrada entre els pelegrins medievals. les paraules citades expressen bé l'estat d'esperit del nostre poble que ja antigament can· tava en el camp I en el temple 1 sabia dansar a la plaça I a l'església. I a la Muntall)'a santa només eron permeses les cançons I danses honestes i devotes. I el gran valor del còdex de Montserrat és aquest precisament: el d'haver-nos conservat algunes de les tonades de tals danses 1 el d'indicar· nos com havien de ser executades. D'entre les deu composicions del nostre manuscrit. quatre són per a ser dansades donant-se les mans I en forma de cercle: •a ball redon• o • ad trepudium rotundum •, com diu el manuscrit. La dansa •a ball redon• donant-se les mans dins del temple no era er.comanada als nois, com en el cas dels •St~ ses• de Sevilla, ni als clergues o monjos: era cosa permesa als romeus en general. ho~es i dones. Els monjos de Montserrat havten permès I àdhuc fomentat la dansa rellgio~ en el Santuari, per tal de fomentar l'alegria espiritual enmig de la penitència I la pregària mariana. NARCIS C. CASANOVA llaal- dis 'en ts: ns. lllt BIBLIOGRAFIA )(). • '.J~ tUC la, en liJo ter lts Jm 1te reIbi !l)o us GREGORI M. SUriiOL, Els cants dels romeus (s. XIV), a •Analecta MontserrateQsla I•, (1917), 100-192, amb facsfmlls. LLUIS MILLET, Els Cants dels Romeus de I'•Analecta Montserratensia I», • Revista Musical Catalana• 16 (1919), 18·23. VIII (1954-55), 342; Textos homllètlcs I devots del •Llibre Vermell• de Montserrat [Collectanea E. Serra Buixó] a •Analecta Sacra Tarraconensia•, XXVIII (1955), 25-44. HANS SPANKE, Tanzmusik In der Klrche des Mlttelalters, a Neuphllologlscher Mittellungen, 31 (1930), 143 ss. HIGINI ANGU:S, El «Llibre Vermell» de Mont· serrat y los cantos y la danza sacra de los peregrlnos durante el s. XIV, a •Anuarlo Musical•, X (1955), 45-78, amb 8 pàgs. de transcripcions musicals a part: El còdex de Las Huelgas I (Barcelona 1931). 32. 46 n• 4, 54, 92, 94; «De cantu organlco». Tratado de un autor catalan del s. XIV, a •Anuarlo Musical•, Xlii (1958), 3-24. AMADEU PAG~S. La uDansa» provençale et les «Goigs» en Catalogne, •MisceHànla A. Rubió I Lluch•, I (Barcelona 1936}, 209· 213. RAMON ARAMON, Els cants en vulgar del Llibre Vermell de Montserrat, •Analecta Montserratensla•, X (1964). 9-54. O. URSPRUNG, Spanische-Katalanlsche Lled· kunst des 14 Jahrhunderts, a •Zt~chr. fOr Muslkwlssenschaft•. IV (1921·22). 136 ss. CEBRIÀ BARAUT, Els manuscrits de l'antiga biblioteca del monestir de Montserrat (ss. Xl-XVIII), a •Analecta Montserratensla•, F. LUDWIG, Die Quellen der Motteten &!testen Stils, a •Archiv. für Muslkwlssenschaft-, v (1923). 185-222, 273-315. C. SELMER, A Catalan Death Dànce of the Fourteenth Century, a •Ciassical Bulletln•, 20 (1943). 22·23. Breu diccionari biogràfic dels mestres de l'Escolania de Montserrat i els seus col·laboradors L'estudi històric de l'Escolania de Montserrat i dels seus mestres, ningú no l'ha iniciat encara. les poques dades que s'han recollit en alguna publicació, ha estat tan sols un intent de donar a conèixer algun aspecte anecdòtic d'aques· ta institució multisecular. Per altra banda, les fonts d'informació directa són escasses i incompletes. En presentar aquest Breu diccionari biogràfic, també incomplet, s'ha intentat de posar a l'abast de tots els qui s'interessen per la música del nostre pafs, una sèrie de noms, alguns totalment desconeguts per molts, que han tingut la seva importància, local si es vol, I d'altres que han estat capdavanters i mestres de mestres, que han t ranscendit el temps i les f ronteres, i això no obstant són poc coneguts entre nosaltres .. Una investigació més aprofundida, que amb el temps esperem veure realitzada, ens donarà el goig de conèixer més bé els mantenidors d'aquesta llar de la música sagrada, que ha estat l 'escola montserratina. IRENEU SEGARRA AMETLLER, Maur (Palafrugell, 1749-St. Benet de Bages, 14 febrer 1833). Escolà de Montserrat entre els anys 1758· 1765. Vestf l'hàbit de monjo el 14 d'octubre de 1786, quan ja era sacerdot secular. De seguida va ser nomenat primer Cantor per la seva bona veu, cérrec que va exercir durant vint anys. Compositor. Les seves obres principals són: Popule meus, Ecce vldímus eum, a cors I orquestra, I les Passions segons St. Mateu I St. Joan. Deixà també algunes obres per a teclat. Maur Ametller es pot considerar com un dels últims mestres de l'antiga escola montserratina. El seu estil ja comença a ressentir-se de les Influències de decadència que es vivia en el nostre pals. Les obres del P. Ametller es troben a l'Arxiu de Música de Montserrat. Fou també Inventor d'un Instrument de tecla. que anomenà velacordl, per la seva forma de vela que tenia, d'una sonoritat molt suau. Aquest instrument, juntament amb altres màquines Inventades per ell. foren acceptats a la Llotja de Barcelona. Va ser nomenat membre de la Societat Filharmònica de la mateixa ciutat. Va passar els últims anys de la seva vida al mo- nestir de St. Benet de Bages, dependent de Montserrat. BARDOLET, Sebastià (Torelló, 13 març 1934). Rebé la seva primera formació musical a l'Escolania, durant els anys 1943-1947, sota el mestratge del P. David PuJol, I es distíngf amb la seva bonica veu de contralt, en la Interpretació càlida dels solos que li encomanaven. Entrà al monestir l'u de agost del 1953. Un cop ordenat sacerdot. el 24 de setembre del 1960, va seguir els cursos superiors de música a l'Institut de Música sagrada de Roma, I obtingué els tf· tols de Mestre en Cant Gregorià I en Mus~ cologia. Tot seguit, fou nomenat Mestre de Cor dels monjos, càrrec que ha deixat Interinament, mentre ocupi el lloc de Prefecte de l'Escolania, que 11 ha estat encomanat darrerament. BARECHA, Bernat (VInacet, ca. 1580Montserrat (?). Va ser escolà al mateix temps que Joan March, i juntament amb ell va entrar ll monestir el 2 de setembre del 1596. !!s el primer monjo Mestre de l'Escolania, car anteriorment era un càrrec propi dels preveres que convivien amb els monjos. Exercí el mestratge durant molts anys, probablement entre el 1606 I el 1625. Al seu temps fou considerat molt bon músic. Els seus nombrosos deixebles, que esdevingueren monjos més tard, havien de ser els qui donarien el primer impuls a l'Escola de Música de Montserrat. no ha ~S· ón de BASSó , Josep (Sant Feliu de Guíxols ca. 1626-Montserrat (?). . Deixeble. a !"Escolania, del P. March • condeixeble del P. Cererols, vers els anys 1632 1 1638. En aquesta data (27 d'octubre de 1638), entra de monjo al mones· tir. Era compositor i va exercir l'ofici d'organista. A més, va ser considerat com un bon poeta. El P. Jaume Mart! Marvà en el seu Memorial (1650) en parla com un dels deixebles del P. March que vivien i feien honor a l'Escola montserratina. No es con· serven obres d'ell. BLANCH, Anselm (VIlassar, ca. 1640-Montserrat, 9 setembre 1689). Després de passar els anys ordinaris a l'Escolania, entrà al monestir el 26 de juny del 1657. Sagristà major en temps del P. Cererols va ser un promotor de l'ennobll· ment deÍ culte de la basllica. Daurà l'orgue i solemnitzà amb música alguns actes litúrgics. BOADA, Jacint (Terrassa, octubre 1772Montserrat, 24 maig 1859). Deixeble. a l'escolania, del P. VIola i del P. Casanovas aproximadament entre els anys 1780 11786. Entrà al monestir el 5 d'abril del 1790. Mestre de l'Escolania abans i després de la Guerra de la Independència. Va haver de presenciar la sortida del monestir, de monjos i escolans. En 1818, en retornar l'escolania, va compondre per al culte segons els escassos mitjans que estaven al seu abast. la majoria de les seves obres es conserven a l'Arxiu de Música de l'Escolania de Montserrat. l'any 1851 amb gran tenacitat va restaurar l'Escolania, que havia estat suprl· mida durant molts anys a causa de les guerres. El P. Boada es pot considerar el creador de la Salve Montserratina tal com la tenim avui. BRELL, Benet (Barcelona, 1786-Montserrat, 3 juny 1850). Als deu anys entrà a l'Escolania, on féu grans progressos en l'orgue. de manera que tocava molt sovint el gran orgue durant els oficis de la Comunitat. Vestl l'hàbit de mon· jo el 23 de juny de 1803. Aviat li donaren el càrrec d'organista 1 continuà demostrant les mateixes aptituds extraordinàries. Era molt apreciat com a Improvisador. Compongué per a les necessitats litúrgiques d'aquells dies. La major part de les seves obres es conserven a Montserrat. Va ser Mestre de l'Es· colania del 1828 al 1834. CAPDEVILA, Isidor (Sabadell, 11 abril de 1731-Montserrat, 16 juny 1802). Es distingí en l'estudi del vlolf durant la seva estada a l'Escolania, (ca, 1741-1749). i continuà durant la seva vida servint a la Capella del Monestir, com a vlolf primer, on entrà el 26 de juny del 1750. Ferran Sor parla d'ell a les seves Memòries. Fou també sagristà major i soci del P. Viola en el mestratge de l'Escolania. CARBONELL, Joan (Manresa, ca. 1630-Montserrat, 12 setembre 1674). Rebé la formació musical a l'escolania sota el mestratge, molt probablement, del P. March, entre els anys 1640-1646. Vestr I 'hàbit de monjo de Montserrat el 28 de juny del 1647. Fou el baixonista de la Ca· pella. CARDELLACH, Miquel (Terrassa, agost 1741-Montserrat. 8 juny 1809). Deixeble a l'Escolania del P. Martf pels anys 1751·1758. El 20 de febrer del 58 entrava al monestir. Fou organista I vlolon· ceHista de la Capella de Música. CASANOVA, Narcls C. (Barcelona,·'" 20 setembre 1929}. Entrà al monestir, ja sacerdot, 1'1 1 de setembre del 1955. Rebé la primera formació musical al mateix Seminari de Girona, I estudià el piano amb el Mestre Francesc Civil. Estant al monestir ha acabat els cur· sos de solfeig I plano al Conservatori del liceu de Barcelona. Darrerament ha estu· diat composició a la Hochschule für Muslk de Munich amb el Professor Gilnter Bieles. En les seves composicions es nota visiblement la tendència a expressar-se en el llenguatge de la nova escola alemanya. CASANOVAS, Jeroni (Granollers, 1671Montserrat, 21 febrer 1721). Rebé la formació a l'Escolania sota el mestratge probable del P. Joan Garcia (1651-1707). entre els an,ys 1680 i 1689. Entrà al monestir el 17 d octubre de 1689. Tocava el baixó i l'orgue. CASANOVAS, Narcfs (Sabadell. 17 f ebrer 1747-Montserrat, 1 abril 1799) . Escolà entre els anys, aproximadament. 1757 1 1763. Fou un deixeble avantatjat dels Mestres de l'Escolania, PP. Martí i Julià. ExceHr sobretot en l'estudi de l'orgue. Fou admès amb joia de tots els monjos I del seu abat P. Argerlch, antic escolà tam· bé, a rebre l'hàbit el 3 de setembre de 1763, quan tenia tan sols 16 anys. Era de temperament amable I jovial. Va exercir durant Ja seva vida el càrrec d'organista. ExceHent Improvisador segons testimonis de l'època. Compositor, ens ha deixat un bon nombre d'obres religioses. totes amb text llatf, d'una rara bellesa. Els divuit Responsoris de Setmana Santa, els sis de Nadal I els de Ja Nativitat de la Mare de Déu constitueixen Ja seva obra principal. A més, té un bon nombre de Salves, Salms, Lamentacions i Magnificats I obres per a teclat. El seu estil és sempre distingit i el seu llenguatge musical, molt personal, té una força expressiva extraordinària fins a arribar al dramatisme. Sempre, però, es conserva dintre l'ambient profundament religiós. Fou dues vegades Mestre de l'Escolania, la primera, probablement per suplir el P. Viola durant Ja seva llarga malaltia. La segona vegada, devia ser als últims anys del P. V. a qui va succeir, després de la Setmana Santa de 1799. Caigué malalt, I quan procurava restablir-se morf a la VInya Vella, casa de repòs del Monestir, prop d'Esparreguera, el dia 1 d'abril de 1799. Obres: (Ms. 1 Arxiu de Música de l'Es· colanla de Montserrat). 18 Responsoris de Setmana Santa, a 4 veus ' I acomp. 6 Responsoris de Nadal, a 2, 3 I 8 v. i orquestra. Invitatori, a 4 veus I orquestra, per a Ja mateixa testa. 3 Resoonsoris de Ja Nativitat, a 3 veus 1 orquestra. 2 Lanentac10118 del dimecres 1 del dl- wndrea ant, a 3 I :4 wue I orquestra. 8 8ldveat a 4 V8U8 I amb solistes I acomp. AVé Regina Coelorum, a 8 veue I acomp. Regina c:oell, a 4 veue I orquestra. Veepree a 7 veua I acomp. 3 Magnificat a 5 veus I acomp. Salms Laudate puerl, a duo, I Beatt om- nas, a 3 veus I acomp. Laudate puerl, e 7 veua I orqueatl'a. Lletanies a la Mare de Déu, a s veus I acomp. Slon, a 4 veus I acomp. Lïudla thema. a dol tlplèa aolletè8, violó óbllcaat' 1 acomp. ~de Tranalturus, a 8 \íeus I acon~P. EgQ -...m, a duo I aoomp. O quam euevla, a duó I acomp. 3 GenhDr.lo a 3 ffNIS I acomp. (Ma. 84) Mlaaa monecal a 3 veue I acomp. A rn6l e'hen • 'COIIIPt&r .....,_ la 18V8 ~14 mualcal un sran ncJIObre; • JOII8ò tel per a teca. I obfel¡ ~a I * .a OA I'Eacallnllt.- vol. gue. :(Vegeu:- Mel.._ • .......J. Discs: Invitatori i 6 Responsoris de Nadal. (AIhambra MCC 30032) . 3 Responsoris de Setmana Santa: Amlcus meus, Tenebrae, Caligaverunt. (lumen AMS 5001). (Edigsa AHMC 10/23}, (Schwann AMS). 2 Salve Regina, solo de tiple, I duo de tiples, 4 veus I acomp. (Schwann AMS 51). Salve Regina. a 4 veus. solista I contralt i acomp. (Vergara 769-TI), (Aihambra MC 25038). Responsori de Setmana Santa: •Aestlmatus sum•, a 4 veus (Harmonia Mundi HM 25159). Cinc •passos• per a orgue. (Aihamln MCC 30069). Sonates 11 I 111 per a orgue. (Edigsa HAMC 10/41). Sonata V per a orgue. (Columbis). Biografia: Ferran Sor: •Mémolres•. Encyclopédle Pit· toresque de la Musique. Paris. D. Pujol: Mestres de l'Escolania de Mont· serrat, vol I instr. A. Caralt: L'Escolania de Montserrat. Ed. Abadia de Montserrat. 1955. Anònim: Catalogo de los monjes que alendo nlños slrvleron de escolanes. (Arx. de Montserrat. ms. A. 11}. CASTELL, Jeroni (Sant Feliu de Gulxols. ca, 1570-Montserrat, 1621). ~s un dels comptats monjos mGslcs del segle XVI de qui es té noticia. Reb6 la formació musical a l'Escolania, I ell desprês d'haver entrat al monestlt novembre de 1588, degué I!OJiab.tmll' senyament, car, com diu l'autor logo de los monJea .-..., va trfsslm en la mllelca I gran oraP•': 'JI monestir. I de St. Martr de primer cantor. Amb el P. una bona ajuda per al P. aar'IICOIII. Mestre de l'Escolania. CEREROLI, Joan 1618-Montaerrat, 27 a Oelxeble del P. tre els anys 1628 I 1836. El d'aquest darrer any ehtr• al mo,nf;iltlf.i dotat pel maneig dels •n•t-rt•mAmR per a la composició. Deuria estudis a Montserrat mateix, J¡ a l'any 1641, durant el qual ee manta firmats. Al 1848, perl>, Montserrat, de Madrid. Molt DCIIIIIIbl• deuria completar-hi els •us ·a:::::= cals. Alxb ena explica la clel8 pohfonl8le8 espanyol-. ,1JM.1tiCUI~ VlctoriJ¡ que .. trobe ... ~us MS lllll de ralt ·~ nandi bra ~sa Pit· i dels Italians que es devien cantar alll, com Monteverdl. Com a compositor es pot considerar el més fecund I profund que ens ha donat l'Escola montserratina, I també el més conegut de tots ja durant la seva vida. Va ser Mestre de l'Escolania durant uns trenta anys (1650.1680}. Els seus nombrosos del· xebles es trobaven tant en el mateix monestir com arreu de Catalunya I d'Espanya. la seva obra musical s'ha pogut salvar gràcies a les còpies que aquests deixebles en varen fer i escampar pertot arreu. Obres publicades: (Mestres de l"Escolania de Montserrat. Vol. I. 11 i 111. Ed. Monestir de Montserrat). Algunes edicions pràctiques a Armonlco i MF. Misses: De Glòria, a 8 veus. De Batalla, a 12 veus. De Difunts, a 4 veus. De Difunts, a 7 veus. Salms de Vespres: Dixit Dominus, Confltebor, Beatus vlr, Laudate pueri. Credldl, a 9 veus. Magnlficot a 10 veus, Ave Marls stella, a 9 veus. Salms de Completes, a 8 veus. Antffones marials, a 8 veus. 34 •VIIIanclcos•, de 2 a 8 veus. Altres obres Inèdites: Misses: O beata Trlnitas, primi toni. O felix Maria, secundi toni. Vox clamantis, tertii toni. Angelorum IV toni, a 5 veus. Apostolurum V toni, a 5 veus. Martyrum VI toni, a 5 veus. Pro Adventu, o 4 veus (autenticitat probable). Magnificat (2). a 10 veus. Salms de Tèrcia I Sexta del diumenge del dilluns, a 8 veus. Miserere, a 5 veus. lletanies al Ssm. Sagrament, a 9 veus. Hodie nobis, a 7 veus. 3 Adoro te, a 4 veus (1, lli 1 IV to). Antlfona Asperges me, a 4 veus. Discs: Missa de Difunts, a 7 veus (Edigsa AHMC 10192), (lumen AMS 9), (Schwann AMS 1509). • Sis •Villancicos•. a 4, 5 1 8 veus: Senar mfo Jesucristo I A Belén, zagales I Ai A~or que viena f Ay, qué dolor! 1 Segura va&s, labradora 1 Ah, Grumete llgero (Ver· gara 11.6.001); Lumen AMS 1O); (Schwann AMS 1510 i 12025). Magnificat, a 10 veus (la Voz de su Amo LBLP 1029); (Vergera 769·TL AMS 51): (lumen AMS 51): (Schwann 2551). Salve Regina, o 8 veus (Harmonia Mundi HM 25159). Hodie nobis, a 7 veus, 1 Mi Dics, a duo (Deutsche Grammophon Archiv Produktlon SAPM 198 b I 453 a). Biografia: Anglès H. Sis Quintets. P. Antoni Soler. Introducció, pp. V-XI. Barcelona. La música en España. Barcelona, 1934. Caralt A. L'Escolania de Montserrat. Ed. Abadia de Montserrat. 1955. Mitjans R. Espagne (en Lavlgnac. Encyclopédie de la Musique, col. 2135). Pedrell F. Catàleg de la Biblioteca Musical de la Diputació de Barcelona. Pujol, D. Mestres de l'Escolania de Montserrat. lntrodució als vols. I, 11 I 111. Pujol, F. Les obres del P. Cererols. Mestres de l'Escolania de Montserrat. Revista Musical Catalana, 1932, pp. 429-440, 1 478485. Saldoni, B. Diccionarlo blog., bibllog. de Efemérides de Músicos espafioles, 111, 162 s. Segarra, I. Joan Cererols (Monografia acompanyant els discs de la Missa pro de· functis I Six Villancicos. Lumen AMS 9 1 11; Edigsa AHMC 10/92. Sor, F. Mémolres de Ferran Sor, a Encyclopédle Plttoresque de la Musique. Parfs. Subirà, J. Historia de la Música. Barcelona, 1947. Article Cererols en •Musik In Geschlchte und Gegenwart. vol. 11, col. 966·969. Kasse! und Base!. 1952. CODINA, Gregori (Martorell, ca. 1619-Montserrat, 20 setembre 1679). Vestf l'hàbit de monjo el 13 de setembre de 1635 després de passar per l'Escolania, sota el mestratge del P. March. Compositor. Actualment no es coneix cap obra seva. CODOLAR, Pere (o Antoni) (Barcelona, 1 novembre 1721-0viedo, 23 gener 1773). Entrà al monestir el 6 de febrer de 1739, als 17 anys, després d'haver passat uns set o vuit anys a l'Escolania sota el mestratge del P. Benet Esteve. Més tard fou enviat com a Regent de Teologia al CoHegi benedictf de St. Vicenç d'Oviedo. Allf escrivf el tractat •Examen musical•, manuscrit de més de tres-centes pàgines, en el qual desenrotlla els temes principals de la teoria musical d'aquell temps, I on dóna molts exemples d'obres vocals I per a tecla, algunes d'elles d'autors montserratins, que no es troben en cap més altre lloc. El ma· nuscrit es conserva a l'Arxiu de Música de Montserrat. ESCOFET, Ramir (La Granada del Penedès, 24 juny 1877-Montserrat, 30 maig 1911). Sense haver passat per l'Escolania entrà al monestir el 22 de desembre de 1892. De jove manifestà una afecció extraordinària a la música, que aprengué per propi compte. En els moments de la desaparició del P. Guzman (1909). el que havia de succeir-lo, el P. Anselm Ferrer, trobant-se a l'estranger cursant els estudis superiors de música, no es cregué oportú lnterrompre'ls, I s'aprofità de l'habilitat del P. R. Escofet per ocupar el lloc vacant de Mestre de l'Escolania. l'esforç que hi esmerçà no fou gens Inútil. Millorà els mitjans d'estudi dels nois, augmentà considerablement el reper· tori, I molt especialment se li ha d'agrair haver-se Interessat per ressuscitar les obres dels antics Mestres de l'Escolania, I d'ha· ver-ne recopilat moltes d'elles. Els qui el varen tenir com a Mestre, li reconeixen un gran sentit musical I una donació total al seu càrrec, que només va poder exercir durant dos anys, car moria el 1911. ESPONA, Manuel (Sant Feliu de Torelló, 1714-Montserrat. 9 de gener 1779). Escolà entre els anys 1724 I 1733, aproximadament, I deixeble del P. VIcenç Preslach. Entrà al monestir el 23 de desembre del 1733. Fou mestre, juntament amb el P. Benet Esteve, del que havia de ser el famós P. Antoni Soler. Compositor, de qui es conserven tres Magnificats a la Biblioteca de Catalunya I altres obres a Montserrat. ESTEVE, Benet (Capellades, 1702-Montserrat, 16 juliol 1772). Deixeble a l'Escolania del P. Miquel lópez pels anys 1712 I 1720. Vestl l'hàbit de monjo el 14 d'agost de 1721, als 19 anys. Després de cursar els estudis eclesiàstics a lrache, 11 encomanaren el mestratge de l'Escolania el 1734, càrrec que ocupà fins al 1759. Temperament actiu, es preocupà de millorar en tots sentits l'Escolania, ampliant l'edifici I adaptant-lo a les necessitats pedagògiques del temps. Féu construir l'orgue del presbiteri per al servei de la Capella de Música, pel mestre Antoni Buscà de Barcelona, I acabà de perfeccionar l'orgue gran. Renovà l'orquestra de la Capella de Música admetent-hi els Instruments de vent, 1 conseqüentment els lntrodul en el pla d'estudis de l'Escolania. Es pot considerar com l'Innovador del gènere Instrumental dintre la litúrgia montserratina, i el qui preparà l'arribada del nou estil musical que havia d'Introduir el P. Martr. Fou compositor, encara que no se'n conservi gairebé res actualment. ESTRADA, GREGORI (Manresa, 28 abril 1918) Molt aprofitat en l'estudi de la música, I en particular del plano, orgue I voli, que cursà a l'Escolania, sota el mestratge del P. A. Ferrer, els anys 1926-1932. Més tard al monestir, on entrarà el 30 de juliol de 1933, continuarà l'estudi de l'orgue amb Mn. Jo- sep Musat, I encara jove, estudiant la caz. rera eclesiàstica, haurà de suplir en el càr· rec l'organista titular, P. I. Pinell. Anys més tard anirà a perfeccionar-se a Parla, amb el Mestre Marchal. Com a organista tu donat a conèixer les obres més destacades dels mestres moderns. S'ha interessat també per l'organerla, orientant i estimulant la nova escola del jove M. Blancafort. Deixeble de composició de S. Barberà I C. Talta· bull. Ha compost diverses peces pollfònl· ques, amb un esperit sempre recercador. ú~ tlmament ha donat a conèixer, I s'ha executat a Montserrat, una de les millors par· tltures seves: Oh gran misteri! per a la nit de Nadal, en la qual segueix de molt a prop l'estil I l'esperit de la Passió segons Sant lluc, de Penderecki. Des de la renovació litúrgica s'ha llançat de ple a escriure música amb text litúrgic català, que s'executa sobretot al monestir mateix. En el 11 Congrés litúrgic de Montserrat fou J'orga. nitzador I animador de la secció musicat FERRER, Anselm (Capellades, 16 abril 1882). Aprengué els principis de la música del t seu pare, que era músic. Entrà a l'Escolania el 2 d'octubre de 1892, amb una bona veu de tiple. Molt aviat avançà en l'estudi del! instruments i de l'harmonia sota el mestratge 1 del P. Guzman. El 1898 deixa l'Escolania. i al cap de l'any retorna al monestir per fer-se monjo. Acabada la carrera sacerdotal. és enviat a Nàpols i després a Roma, per cursar-hi els estudis musicals superiors (1907· 1911). En el seu retorn a Montserrat se li encomana la direcció de l'Escolania. El P. n. Escofet, antecessor seu, moria Inesperada· ment al cap dels dos anys del seu mestratge. Pot ser considerat, doncs, succesor directe del mateix P. Guzman, mort el 1900. Vingut d'uns centres musicalment tan r& coneguts, el P. A. Ferrer tenia una vts~ ampla de les possibilitats de l'Escolania. 1 amb ell comença l'època moderna. A~ litza el pla d'estudis musicals, dóna UI13 importància cabdal a l'estudi dels insW ments, forma una orquestra per ampliar la cultura musical dels escolans, renova .1 conjunt dels Instruments, completa la blb,liO' teca amb noves adquisicions, 1 sobretot. força per adaptar el repertori a les exlg ~ cies del •Motu Proprio• de Plus X; per 8 inclou d'una manera habitual els pollfonrs¡es I clàssics, I ell mateix dóna l'exemple en ~ seves variades composicions, d'un espe~ profundament religiós que s'adapta compl~ tament al text litúrgic. la formació de veu dels escolans fou un dels treballs qut més el van preocupar, i es veié ben ~ graciat per diverses veus privilegiades ql.'! passaren per les seves mans. El 1939. e.• s:s1 carcàr· U1YS Iris 1113 ldes mbé noeble alta- :ònJ. ú~ exepar· nit t a ¡ons eno- iure exe!IU rgalcal. ocasió de reclutar de nou alguns nois per entrar a l'Escolania que havia estat suprimida durant la guerra (1936-1939), fou ell qui se n'encarregà, amb un èxit sorprenent, tot i que ell ja havia cessat dc Mestre de l'Escolania, el desembre de 1933. Obres principals: Missa abbatialis, a 4 veus I orgue. AHelula. Laudate omnes gantes, a 4 veus I orgue. Salve montserratina (amb ritme gregorià), a 3 veus I orgue. Tres lamentacions de Setmana Santa, a 4 I sis veus. Himne de la Mare de Déu de Montserrat, a 4 veus I orgue. Salve, a 6 veus I orgue. Salve montserratina en Re (per al nou planter d'escolans del 1939), a 3 veus I orgue. Salve montserratina, a 6 veus I orgue. Himne de St. Benet, a 4 veus 1 orgue. Te Deum, a 4 I sis veus I orgue (més tard orquestrat per J. M. Rpma). Ave Maria, a 6 veus I orgue (Edlt. per Armónlco). O sacrum convlvlum, a sis veus (Edit. per Armónlco). Salve Regina (sencera), a 4 veus blanques i orgue. Disc: (Aihambra MG 25034) amb les obres: AHelula; Salve, a 6 v.; Ave Maria, a 6 v .. i O Sacrum convlvlum. GARCIA, Joan (Sellas d'Osca. 1651-Montserrat, 25 octubre 1707) . Deixeble molt probable del P. Cererols a l'Escolania durant els anys 1660-1668. Entrà al monestir el 28 d'octubre de 1669. Fou organista i un bon cantor. Mestre de Capella i de l'Escolania, possiblement succef el mateix P. Cererols després de la seva mort (1680) . Va fer construir l'orgue gran. Renuncià dues vegades a la invitació de Carles 11 a ser Mestre de la Capella Reial. Compositor, no es conserva cap obra seva. GELONCH, Joan (Conques, ca. 1620-Montserrat, 24 febrer 1671). Condeixeble dei P. Cererols a l'Escolania vers els anys 1630-1637, 1 deixeble del P. March. Vestf l'hàbit de monjo el 17 d'octubre de 1637. Mestre de Capella 1 de l'Es· c?lania, no se sap quins anys. Possiblement s alternà amb el mateix mestratge del P. Cererols o substituí el P. March en les seves llargues estades a Madrid. GENIS, Joan (Santa Coloma de Queralt, ca. 1654-Montserrat (?) . Després de passar uns anys a l'Escolania sota el mestratge del P. Cererols, entrà al monestir el '17 de setembre de 1671. Fou considerat com a molt bon organista. GRANER, Joan (La Palma de Tortosa, ca. 1588-Poblet, 1600). Després de ser escolà en els anys 1568· 1574, vestí l'hàbit de monjo en aquesta úl· tima data. És considerat com a organista no!able del seu temps, ofici que exercl a Montserrat, i a Poblet fins a la seva mort. És un dels pocs monjos músics del s. XVI de qui es coneix el nom. GUZMAN, Manuel (Aldaia, 19 gener 1846Montserrat. 18 març 1909}. De petit visqué en un ambient musical dintre la mateixa llar paterna. Vistes les qualitats que despuntaven, el confiaren als organistes Marià Vera I posteriorment, durant els anys de seminarista, estudià amb Josep úbeda. Obtingué per oposicions les pla· ces d'organista de la catedral de Salamanca, de Mestre de Capella d'Avila I de Valladolid, i finalment, el 1877, a la Seu me· tropolitana de València. Aquf enllaçà estreta amistat amb Eslava, úbeda I Pedrell. Durant els onze anys que hi restà, treballà i ens deixà publicat el volum d'obres de Joan B. Comes, un dels seus predecessors en la mateixa Seu. El 1888, als sous 42 anys, sacerdot que exercia el seu ministeri amb total donació, i en el ple de la seva vida artística, resol entrar de monjo a Mont· serrat. La Providència el portava allí per salvar l'Escolania de l'estat lamentable en què es trobava, després de l'exclaustració. El P. Abat Deàs el nomena Mestre de I'Eescolania, l'endemà mateix de la seva professió (1 gener 1889). La reforma començà de seguida en la formació musical total dels escolans, començant per l'emissió de la veu i en tots els estudis d'instruments I de composició, seguint l'antiga tradició. A les veus dels escolans hi afegí la dels joves monjos que s'educaven al monestir 1 d'aquesta manera pogué Interpretar les obres dels antics Mestres montserratins, I altres polifonistes, com Victoria, Palestrina. Guerrera. Morales. Comes i els actuals: úbeda, Eslava, Goula, Bretón, etc. No faltaren tampoc en el vast repertori que va anar Introduint, obres de Haydn, Mozart I Gounod. Ell mateix compongué copiosament per les necessitats del culte. Es compten entre les 450 composicions noves que Introduí, unes 128 d'o. riginals seves. Aquestes composicions van complir la finalitat que es proposava, de plaure als oients, sense cap recerca de novetats ni d'aprofundir I de polir el llenguatge musical. La seva gran facilitat d'escriure i la poca exigència del públic li foren l'escull per caure, moltes de les vegades, en la banalitat I la superficialitat. En el que es destaca més, però, la figura del P. Guzmén, és per haver donat al nostre pafs, músics com el P. Àngel Rodamllans, B. Soclas, M. Cuscó, P. Grau, J. M. Padró, el P. Anselm Ferrer, successor seu en la direcció de l 'Escolania, M. Borguñó, S. Rltort, A. I F. Civil, A. Català, I. Pinell, A. i J. Just, P. David Pujol, més tard Mestre de l'Escolania, F. Ràfols, J. Raventós I F. Folguera. Poc abans de morir obtenia un engrandiment de l'edifici de l'Escolania. apte per al pla d'ensenyament que ell havia concebut, però que no va poder veure realitzat perquè moria a mig edificar. El P. Guzman pot ser ben considerat el més gran restaurador que mal hagi tingut l'Escolania. A ell es deu el fonament de l'Escolania actual. JAUME ANDREU, Felip (Granollers, novembre 1727-Montserrat, 21 juny 1770). Devia passar a l'Escolania dels anys 1736 al 1742, sota el mestratge del P. Benet Esteve (1702·1772), Mestre dels escolans durant aquells anys. Als setze anys vestf l'hàbit de monjo. Es va distingir en la composició. Actualment es conserven poques obres seves. Una d'elles és la Tèrcia pel dl· lluns, a 6 veus i acompanyament. Condeixeble d'escolania del cèlebre Antoni Soler. Josep Danés I Llonguerin, diu del P. Soler que es considerava deixeble de Felip Jaume Andreu, per haver-ne rebut segurament les primeres lliçons a la mateixa Escolania. JORBA, Pere (Terrassa, ca. 1617-Montserrat, 1647). Convisqué els anys d'escolania amb el P. Cererols, vers el 1627· 1635, data de la seva entrada al monestir (13 de setembre). Or· ganista remarcable. El P. Jaume Martí Marvà, en el seu Memorial, en parla com un dels millors deixebles del P. March. JORDI, Isidre (Igualada, ca. 1648-Montserrat, 30 maig 1705). Molt dotat per a la música des de l'Escolania, on aprengué diversos instruments, com el violi, l'arpa. I en els instruments de canya sobresortr amb el baixó. Estigué probablement sota el mestratge del P. Cerarols (ca. 1658-1664). Rebé l'hàbit 1'1 de febrer de 1664. JULIÀ, Benet (Torroella de Montgrl, 3 de febrer 1727-Montserrat, S desembre 1787). Va passar uns vult anys a l'Escolania (1737· 1745), sota el mestratge del P. Benet Esteve. Va entrar al monestir el 29 de desembre de 1745. Fou organista, I Mestre de l'Escolania al 1754, juntament amb el P. Be, net Esteve. Compositor dels més destacats de l'Escola montserratina. El seu llenguatge musical és profund i clàssic. De les obres que es conserven d'ell, sobresurten el Miserere per a doble cor I orquestra, Missa de Difunts a dos cors I orquestra, 1 Ofici de Difunts a 4 veus. Es conserven algunes obres per a teclat. Discs: Miserere. Domine, ne In furore tuo. o sacrum Convivium. L. Schwann AMS 2585 30 cm. Stereo. Sonata de clarins. HARMONIA MUNDI HM 25159. 25 cm. JUST, Cassià (Barcelona, 22 agost 1926). , Fill del conegut Director del Conservatori d Igualada i compositor. rebé d'ell les pri· meres lliçons de música, I sobretot la sensibilitat artfstica. Fou admès a l'Escolania l'any 1939, tot seguit d'acabar la guerra espanyola. Ja tenia alguns cursos de piano, i això li servi per avançar en l'estudi de l'or· gue. que exercia cada dia, juntament amb el seu company d'Escolania, Jaume Padrós. Féu notables progressos sota la direcció del P. David Pujol, Mestre de l'Escolania, aquells dies. El 22 d'agost de 1942 entrà al monestir, i fou ordenat sacerdot el 27 d'agost de 1950. Cursà els estudis superiors de música, especialment d'orgue I cant gregorià, a l'Institut de Música sagrada de Roma. obtingué el titol de Mestre d'orgue I llicenciat en Cant gregorià. Passà un any a Paris per perfeccionar· se en l'orgue, amb A. Marchal, 1 en la composició, amb A. Jollvet. Conjuntament amb l'exercici de l'orgue, ha hagut d'acomplir moltt càrrecs Importants ,dintre el monestir però que no li van Impedir totalment d'exer· citar-s'hi. fins que fou elegit abat de Mont· serrat, 1'1 de desembre do 1966. Tots el Qtf el sentiren tocar, saben a quin grau de per· feccló varen arribar les seves execucions. D'ell hi ha gravats cinc Passos del P. N. C&sanovas (Aihambra MCC 30069) . Com a compositor no ha donat tot el que hauria pogut si les circumstàncies li ' ho haguessin per· mès . Les comptades peces que ha compost. denoten prou el valor del seu esperit creador LóPEZ, Miquel (VIIIarrola de la Serra. 1 de febrer, 1669-Saragossa, 7 juny 1723). Va ser format a l'Escolania entre els anys 1678 I 1684, molt probablement pel P. Cererols I el P. Joan Garcia. Entrà al monestir el 15 d'octubre de 1684. als 15 anys. Del 1686 al 1696 estudià a San Martln de Madrid. Sens dubte hi cultiva la música relt clonant-se, com tots els seus predecessors, amb les Capelles de les Doscalzas Reales I amb la de la Cort Reial. D'aquella ~ (1696), conservem la primera peça dor· gue, un alieno• sobre el Sacris ~lemnls. nomenat Mestre de l'Escolania, càrrec que a e e s ¡. .s I. rl ·~ exerceix per primera vegada, des de 1697 al 1704 aproximadament. Del 1705 al 1711 es troba a Valladolid, fent d'organista, on compon una sèrie d'obres. Del 1715 al 1720 torna a exercir el magisteri de l'Escolania. Durant aquests últims anys pren part molt activa en la qüestió de l'entrada del tiple segon en el •miserere• de la Missa sobre la la •Scala Aretina•, e favor del seu autor F. Valls. El P. López, juntament amb el P. Cererols, és dels autors montserratins més fecunds. Ens ha deixat recopilades en un gros manuscrit de sis-centes pàgines, tota la seva •Opera omnla•. ts el primer que Integra l'orquestra de corda I alguns altres instruments de vent, dintre les seves composicions. El seu estil s'Inclou, en un moment de transició, entre la polifonia multi· coral, I en cert sentit comença a obrir-se a noves formes de solistes, veus o instruments, concertants. A més, com a bon pedagog, escrlvf dos llibres de teoria, dits ·Ei· segoge ad muslcen•, dirigits especialment a l'ensenyament dels escolans. ts l'autor probable de la Història Inèdita de Montserrat escrita en llaU ( 1713) . Morf a Saragossa el 7 de juny de 1723 mentre era mestre allf. Obres publicades: (Mestres de l'Escolania de Montserrat, Vol I lnstr. Ed. Monestir de Montserrat). Algunes peces han estat publicades per F. Pedrell. en l'Antologia de los organistes clésicos españoles, vol. Il. Obres d'orgue: Tres llenos, per a orgue. Peça per n ecos I contraecos. Partit de mà dreta. Ouatre coHeccions d'un total de 90 versos. Versos sobre la Salve. Versos sobre el Pange llngua I Sacrls solemnls. Obres vocals amb orquestra o sense: Misses: A 8 veus I orquestra. Dels Escolans, a 4 veus 1 orquestra. De Difunts, a 8 veus 1 orquestra. Vespres (2), Salms Dixit Domi nus (3) Laudate puerl (2). laetatus sum (2}. Nisl Domi nus (3). Magnificat (2). Beatus vlr. Antffones marials: Salve (7), Alma (3), Ave Regina, Regina coell. Motets marians: Congratulomlnl, lnvlolata, O quam pulchrl. Completes (4), Tèrcia del diumenge, dl· 11uns I dimarts. lamentacions {3), Miserere, O crux. 53 •VIIIanclcos•. A PU.nt d'aparèixer: Obres del P. M. lópez: M1ssa a 8 veus I orquestra; Missa dels Escolans, a solo tiple, 3 veus i orquestra; sis versets per a orgue, sobre el Pange llngua. (Mestres de l'Escolania. Vol. VI. Abadia de Montserrat.) Discs: Villancico a la Natividad de Nuestra Señora, a dos cors i orquestra. Alma Redemptoris Mater, a 5 veus I orquestra. Salve Regina, a tres cors I orquestra. Canción a la Santa lmagen de Montserrat, tenor sol, cor, clarí I orgue. Regina coeli, a dos cors i orgue (Vergara 14.008-Sl); (Schwann AMS 2595). Salve Regina, a 3 veus I orgue (Vergara 14004 SC). Missa dels Escolans, solo de tiple, 3 veus i orquestra (Schwann AMS 5011); (Lumen AMS 5011). Cinc peces d'orgue (Aihambra MCC 30069). Vers sobre Pange llngua (Harmonia Mundi HM 25159). Vers 22 i 28 (Lumen AMS 11 O); (Ver· gara 11.664 L) . Vers per a orgue (Aihambra MCC 30057}. MAGAROLA, Josep (Barcelona, ca. 1612Montserrat, 1676) . Després d'haver estat format a l'Escolania entrà al monestir el 24 de juliol de 1628. Almenys degué estar uns tres anys sota al mestratge del P. March. Molt docte en música i en les lletres. Va ser abat de Camprodon i Diputat de Catalunya. MARCH, Joan (Arbeca, 1582·Montserrat, 1658). Entrà al monestir de Montserrat als 14 anys, després d'haver passat uns quants anys a l'Escolania, el dia 2 de setembre de 1596. La seva formació musical fou completada conjuntament amb les altres ciències eclesiàstiques que estudià al monestir de Sant Martín de Madrid. D'allf passà a ocupar el càrrec d'organista de les Descalzas Reales. lloc que poc abans havia obtingut Tomàs L. de Vlctorla. Probablement estigué all! fins que fou cridat a Montserrat per ocupar el càrrec de Mestre de l'Escolania, que delxava vacant el P. Barecha, l'any 1625. Con· tinuà amb la direcció de l'Escolania fins al 1641, en què va ser elegit President del Monestir de Montserrat, durant la guerra de Felip IV. El seu mestratge va ser extraor· dinàrlament fecund en exceHents deixebles I en obres musicals de gran categoria. Els seus deixebles es trobaven a Montserrat mateix, a Catalunya I per tot Espanya. Ells tingueren cura de fer conèixer les seves obres, de les quals malauradament s'ha perdut gairebé la totalitat. Actualment es conserva una Missa de Difunts a vuit veus (Arxiu de l'Orfeó Català), un O vos omnes a quatre veus (Arx. de Montserrat), I alguns •villancicos•. El seu estil és d'una gran serenor, elegància I religiositat comparables a les del seu predecessor Vlctorla. El P. March és el primer Mestre de l'Escolania, de qui es conserven algunes composicions. Obres: En un inventari del 20 d'abril de 1965 fet en el CoHegl del Corpus Christl de València, consten les següents obres del P. Joan March: Vult quaderns de versos de completes, a 8 veus. Beatus vir, a B. Dixit Domlnus, a 8. Qui habitat, a 10. Salve Regina, a 10. Lauda Jerusalem, a B. Vult quaderns amb: Una missa, a 8. Una missa, a 7. Una missa, a 10. Magnificat, a 8. Motet Jubllemua el, a 8 amb acompanya. 1759). Durant alguns anys va tenir com a deixeble el qui va ser després el P. Anselm Viola, també mestre de l'Escolania, segons el mateix Ferran Sor diu en les seves Memòries. Compositor molt apreciat de nombroses obres dedicades al culte montserrat!. Són partJc:u. larment interessants els judicis que fan • les seves obres, Sor, a les seves Memòries, i Antoni Ràfols, en el seu Tractat de la Sfm. fonia (Reus, 1801). El P. Martl, en ~ el càrrec de la direció de la música a Mont· serrat, es trobà amb el • camp preparat pel treball anterior del P. Benet Esteve. Per alxil es pot comprendre que pogués escriure tant per a una Capella, una Escolania I una orquestra que ja estaven en condicions per a adaptar-se al nou estil de què ell estava lmbuit. Amb ell l'Escola montserratina contii'IUIva la lrnla traçada per March, Cererols, 1.6pez, I la mantindria en el mateix alt nivell. 8 n li I. iS J. re I r U' ,,t· ò 1t r· j ,. a- :S- I. Nuestra Señora de Montserrat• (Tolosa, 1650). Reimprès a Manresa per Pau Roca (sense data). MASFERRER, Carles (Barcelona, ca. 1753Sant Benet de Bages, 16 novembre 1825). Vestf l'hàbit de monjo el 17 de setembre de 1769. Aprengué l'oboè, la flauta I el bai· xó a I'Escolnla I va servir a la Capella amb aquests instruments durant la seva vida fins que es retirà al monestir de St. Benet de Bages. on morí als 72 anys. NOBIALA, Manuel (Gelsa, ca, 167B-Montserrat, 29 octubre 1752). Escolà entre 16B7 I 1695. Fou l'arxiver del Monestir, I escriu vers el 1730 un escrit apologètic molt ben documentat sobre l'Escolania. Es conserva manuscrit en 12°. Té més de dues-centes pàgines. PALAU, Rafael (Mataró, 25 juliol 1810-La Garriga, 21 febrer 1B90). Escolà entre els anys 1821-1826, durant els temps de guerres en què es dissolgué 1 es restabll l'Escolania. Entrà al monestir 1'1 de setembre de 1826. El 1835 fou nomenat Mestre de l'Escolania, però aviat hagué d'a· bandonar Montserrat a causa dels esdeveniments polftlcs. Passat a França, obtingué, per oposició, el càrrec de Msstre de Capella de la catedral de Montpeller. Un cop restaurada l'Escolania el 1851, fou nomenat de nou Mestre de l'Escolania el 1853. Compongué algunes obres per a les necessitats 1 passi· bilitats molt precàries d'aquells temps. PINEU, Ildefons (Terrassa, 28 novembre 1890-Montserrat, 15 abril 1960). . Escolà del 1900 al 1907, tingué per prln· c1pal educador el P. Guzman, el qual l'inicià I perfeccionà en l'estudi del plano, orgue I harmonia. Sortit de l'Escolania, continuà el piano a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, amb els mestres Pellicar i Sabater. Un a~y després retorna a Montserrat per quedars hi com a monjo, I professa el 4 d'octubre d~ 1909. Els estudis eclesiàstics els fa al ma· te1x monestir, llevat dels últims anys, que és enviat a Roma. Després seguirà estudiant I perfeccionant-se en el piano 1 el contrapunt. que 11 ensenyarà el P. Anselm Ferrer. Durant molts anys serà el professor principal de plano dels escolans, fins que el 1924 ha· gué de fer-se càrrec de l'orgue, per suplir el P. Bernat VIlar. Des de llavors es dedica de Ple a aquest Instrument, aprofitant totes les ocasions de trobar-se amb els mestres Mn. J~sep Musat I Josep Civil, per rebre'n lliÇOns. Passà un temps a Parfs. Allí conegué personalment els cèlebres organistes Josep Bonet I André Marchal, 1 molt especialment Charles Tournemire, amb qui féu fntlma amis· tat. Tocava tot el bon repertori dels grans organistes. Donà un impuls i la Importància que es mereixia a aquest Instrument, tant en els actes de culte solemne, com en els ordinaris. La seva pulcritud i bon gust en les execucions va fer-lo estimar I Interessar de tothom. En el seu temps la biblioteca d'orgue s'enriquí extraordinàriament amb tota mena d'obres I de coHeccions. Va deixar. com a compositor, algunes obres vocals 1 per a te· cia. El seu temperament excessivament delicat i indecfs no li permeté de llançar-se a la composició, per a la qual tenia veritables dots. Delicat de salut, passà a Finalpla (Savana-Itàlia), per restablir-se. on romangué fins al 1939. Continuà exercint el càrrec d'organista fins que el seu estat de salut 11 ho permeté, que fou pel Nadal de 1934. En· tre els seus deixebles predilectes s'hf comptava, ell mateix, Miquel Arquerons, actual President de la Secció de Música de la Univers!· tat de Brasflla, I posteriorment s'hi pot comp· tar igualment l'actual organista P. Gre¡torl Estrada, sucessor seu. Durant els anys d'In· activitat organística, fou un estrmul pels músics montserratins, gràcies a les seves critiques sempre constructives, I als seus consells. Morf un matf del Divendres Sant, 15 d'abril de 1960. PLANÀS, Odiló (Barcelona, 9 setembre 1925). Entrà a l'Escolania el 31 de març de 1939, amb el grup que preparà el P. A. Ferrer. un cop represa la vida del Monestir de Mont· serrat, i acabada la guerra espanyola. Fill del violonceHista Antoni Planàs, segur la vocació del seu pare tot just entrà al monestir, que fou el 6 de juliol de 1942. Rebé lliçons de violoncel dels mestres Mlllet I Sants Sagrera. Fins a l'actualitat exerceix el professorat d'aquest Instrument amb els escolans. Com a compositor, s'ha donat sobretot a la creació de noves melodies per al poble en vernacle, des de la reforma litúrgica, però té moltes altres obres vocals I per a orgue. En la seva formació musical ha estat molt Influenciat pel seu professor A. Jollvet, I per a l'orgue, per A. Marchal. PONGEM, Joan (Mataró, ca. 1642-Mont· serrat, 31 agost 1695) . Des de la seva estada a l'Escolania es distingí a tocar l'orgue. Un cop entrat al monestir (10 de novembre de 1659), continuà exercint el càrrec d'organista, coHaborant amb el mestratge del P. Cererols. PRESIACH, Vicenç (Morella, 1673-Montser· rat, 1 abril 1726). Fou escolà vers els anys 1683-1689, segurament sota el mestratge del P. Joan Gar- cia, successor del P. Cererols. El 15 d'octubre de 1689 entrà de monjo. Exercí el càrrec d'organista I més tard el de Mestre de Capella I de l'Escolania, possiblement durant les llargues absències del P. Miquel lópez, del 1705 al 1715. i després de la mort d'aquest (1723). Era compositor i deixà moltes obres en llatr i en vulgar. Actualment, però, no se'n coneix cap. El P. Presiach prengué part en la famosa controvèrsia promoguda per la qüestió de l'entrada del segon tiple del •miserere nobis• de la Missa Aretina de Francesc Valls, I aixl com el P. lópex representava, en aquella qüestió, els progressistes a favor de Valls, el P. Presiach està inclòs dintre la llista dels contraris. (Cfr. Catàleg de la B. C. vol. I, p. 67.) PUJOL, David (Pont d'Armentera, 11 d'abril de 1894). Escolà del 1903 al 1910, durant els últims anys del P. Guzmén. El 3 d'agost de 1913 entrava de monjo al monestir. Acabats els estudis eclesiàstics I ordenat sacerdot el 12 de març de 1921, emprengué els estudis de composició amb el Mestre J. Barberà. El treball principal dels seus primers anys, ha estat el d'investigació i recopilació de les obres disperses dels Mestres de l'Escolania, i l'edició d'algunes d'elles en cinc volums, tres de vocals del P. Cererols, i dos d'instrumentals dels P. lópez, Viola, Casanovas, Rodríguez i Vinyals. El 18 de desembre de 1933 succeïa en el càrrec de Mestre de l'Escolania al P. Anselm Ferrer. la seva actuació es féu notar ben aviat per fa nova alenada de vida que comunicà a les execucions. en el canvi i enriquiment del repertori, sobretot amb obres de contemporanis. Aquesta eufòria durà fins al 1936, que es tallà en sec pels esdeveniments polltlcs. El 1939 reprengué la direcció de l'Escolania, I a poc a poc va anar refent la Capella amb alguns dels elements antics I amb els nous que anaven ingressant; d'aquesta manera es pogué continuar la tradició de la polifonia montserratina, no, però, amb l'esplendor d'abans, car el sentit litúr· glc pastoral començava a evolucionar, I no admetia certes concessions. En els primers anys de postguerra, mogut pel desig de subvencionar les necessitats del moment, fundà la revista Música Sacra Española, i publicà Estudlos de Canto Gregoriana, l'Escolania es veié enriquida, altra vegada, amb tota mena d'instruments, I formà, conjuntament amb els monjos músics, una orquestra completa per a poder executar oratoris, cantates i obres dels clàssics. Fou durant un any (1950), professor de cant gregorià a l'Institut de Música Sagrada de Roma. Durant aquell Interval el suplia a la direcció el P. Ireneu Segarra, el qual el succeïa defi· nitivament en el càrrrec de Mestre de Cape- lla, el 22 de març de 1953. El P. David Pujol ha compost alguna obra per a la litúrgia, model de religiositat I austeritat al mateix temps. I la seva labor de director va ser apreciada per la casa gravadora •la Voz de su Amo•, que li va enregistrar una bona coHecció de discs. I va donar a conèixer els resultats obtinguts amb l'Escolania I la ea. pella de Música. PUJOL, Miquel (llançà, 1643-Montserrat. 12 agost 1708). De jovenet, a l'Escolania manifestà tenir moltes aptituds per a la música. Més tard. després d'haver entrat al monestir el 10 de novembre de 1659, s'especialitzà en l'orgue. Fou tingut per un dels millors dei seu temp!. Va ser elegit abat de Montserrat 1'11 d'abril de 1684. Tot i tenir aquest càrrec COllo tinuà tocant l'orgue, •Ja per donar exemple. ja segurament per ajudar el qui tenia aquest ofici•, com diu el cronista. REBULL, Francesc (Cornudella, 1678-Mont· serrat, 27 novembre 1719). Rebé la formació musical a l'Escolania, entre els anys 1688 I 1696, possiblement sota la direcció del P. Joan Garcia. Era compositor i tocava l'arpa. No ens ha arribat cap obra seva. Al 1717 el trobem com emissari, de part dels monjos antics escolans, per por· tar el Memorial que escrigué el P. Roy en favor de l'Escolania i dels monjos antics escolans. al P. Abat President de la Congregaclo de Valladolid. ROCA, Dídac (?) Poblet, (?) Va ser escolà i després mon)o. El P. M31'· và, en el seu Memorial (1650). en par'J elogiosament. Organista a Montserrat I després a Poblet. Del 1662 al 1663 ho era de la Seu d'Urgell. Es conserven d'ell diverSes obres en la B. C. de Barcelona. Vegeu les següents: Estote fortes In ballo, a 5 veus. A la e» berta d'aquesta obra hi ha escrit: ·Dedicalc al llustrísimo Señor Deén y Cabildo de la Santa lglesia de Almeria, Fray Ofego Roca Monge Cisterciense, y su més humllde capellén•. Els següents •vlllancicos•: Abejuela ligera, a 3. a la Sssma. Virgen. Dadivoso esté Jesucrlsto, a 4, al Ssmo. Vengan los pretendientes, a 4. al Ssmo. Que sentlmiento humano, a 4, al Sto. Crlsto. Vaya de seguldlllas, a 4, al Ssmo. Ofendido al Dios de amor, a 4, al Ssmo. la, la, la... Allé va la xacarandlna. al Sant~ simo. Totes aquestes transcriure. ROCA, Pere (Cornudella, ca. 1610-Montserrat, 26 març 1651). Organista I compositor. l:s lloat pel P. Marvà com a digne deixeble del P. March a l'Escolania. Les seves obres, sl es conserven, han quedat per descobrir. No seria estrany. que alguna de les que es conserven a la B.C., amb el nom de Roca, fossin d'ell. iOl ia, !ÏX et :!e M !ls :a- li. ·Jr d. :fe e. IS. 'a¡¡. 'e, st 1 ROCABERT, Joan (Barcelona, 1657-Madrid, 7 gener 1701). Escolà vers els anys 1667 i 1674. Possiblement deixeble del P. Cererols. Vestr l'hàbit de monjo el 7 de desembre de 1674, als 17 anys. Organista I compositor. Les seves obres. que escrivf en abundància, es cantaven en moltes Capelles d'Espanya. Actualment no se'n conserva cap, que se sàpiga. Era destre. al mateix temps, en l'art de tocar l'arpa, el violi i altres Instruments de corda. Va ser dues vegades Mestre de Capella I dels Escolans. L'autor, probablement el P. Miquel López. de la Història inèdita de Montserrat (1713) menciona el P. Rocabert entre els vult monjos músics IHustres del s. XVIII. Molt possiblement alternava la direcció de l'Escolania, entre els anys 1685 I 1695, amb el P. Joan Garcia. Durant l'últim temps de la seva vida va ser organista de Sant Martfn de Madrid, on va morir. RODRIGUEZ, Felip (Madrid. 1 maig 1760Madrld, 5 maig 1815). Fill de pares navarresos. entrà a l'Escolania cap als anys 1770. on es formà molt probablement sota el mestratge del P. VIola. Entrà de monjo a Montserrat el 13 de febrer de 1778, als disset anys. Va ser un bon organista. Després va passar al monestir de Montserrat de Madrid on escrivf un llibre de 15 sonates per a teclat que es conserva a l'Arxiu de Música de l'Escolania. No és inversemblant que hagués compost altres obres vocals per a l'ús de la Capella I Escol~n.ia, però d'aquestes no en tenim cap notiCia. Edicions de les sonates: David, Pujol: Mestres de l'Escolania, vol. V. 2on. instrumental. (Ed. Monestir de Montserrat, 1936). Joaquim Nin: Classlques Espagnols du Pia· no. 2on. recull (Ed. Max Eschlg, Parfs, 1928). ROMANYA, Joan (Piera, ca. 1615-Montser· rat, 1 abril 1687) . El P. Marvà, en el seu Memorial (1650), el qualifica com un dels millors deixebles que ei P. March tingué a l'Escolania. Entrà al monestir el 23 de setembre de 1632. Fou organista i Mestre de Capella, potser entre els anys 1641 i 1650. Va ser un exceHent músic i bon compositor, especialitzat en ga- !Iardes i tocates per a xlrlmies. Dintre I fora del monestir ocupà càrrecs impf?rtants. ROY, Isidre (Lecera, ?-Montserrat, 3 desembre 1720). Fou format a l'Escolania vers els anys 16651671, possiblement pel P. Cererols. Ves!' l'hàbit de monjo el 17 de setembre de 1671. Molt destre a tocar l'arpa. Fou mestre de l'Escolania (1705-1715?). durant l'estada del P. López a Valladolid, potser. Defensà acèr· rimament els drets dels monjos antics escolans de la corona d'Aragó, conculcat pels seus adversaris, i els dels mateixos escolans, redactant un llarg Memorial, en nom de tots els monjos antics escolans, adreçat al P. Abat General de la Congregació de Valladolid l'any 1717. RODAMILANS, Angel (Sabadell, 1 maig 1874-Sabadell, 27 juliol 1936). Entrà a l'Escolania el 28 de maig de 1883, i en sortf el 14 de setembre de 1890. Es trobà ben bé entre els últims anys de decadència, en temps del P. Millan, I de la nova alenada que hi aportà el P. Guzman. Talent musical destacat, sabé aprofitar-se de l'ocasió que la pràctica diària dels estudis I actuacions litúrgiques li proporcionaven, I sobretot l'influencià el nou Impuls que rebé del P. Guzman. Continuà els estudis musicals. i en particular el piano amb el mateix E. Granados. Ordenat sacerdot el 13 d'octubre de 1901, comença a desplegar una gran activitat a Terrassa i a Sabadell com a director de cors i compositor. El 31 d'octubre de 1923 va poder veure satisfet el desig de tota la vida, de fer-se monjo de Montserrat. La necessitat de compondre i l'ensenyament a l'Escolania ja no el deixaran fins al darrer moment. Va ser un dels principals professors de piano dels escolans, que portava l'estil de la nova escola. En diverses ocasions, com a coHaborador del P. A. Ferrer en la direcció. manifestà els seus dots de director I de bon pedagog. La seva aportació comunicava sempre optimisme i era plena d'Ideal. Les seves interpretacions eren d'artista consumat. Durant llargs anys tingué cura de la direcció de les misses matinals, I això 11 donà ocasió de compondre'n diverses expressament. En aquestes mateixes ocasions es manifestà un bon improvisador a l'orgue. Del 1926 al 1929 s'encarregà de l'ordre i disciplina dels escolans. Ni això fou un impediment per a desplegar les seves activitats musicals, tot al contrari, ho aprofità encara més per a Infondre en els nois l'afecció a la música I al cant, sobretot amb escenificacions que ell mateix inventava o traduïa de Jacques Dalcroze. On. però, el P. A. Rodamllans es mani· festà més ell, fou en el camp de la composició, que abraçava des de la simple cançó fins a la gran composició de música sagrada. En aquest sentit, es pot considerar com un dels més importants de l'Escola montserratina. El seu estil és ple de frescor i poesia en les cançons, sempre ben estructurades, I altres peces per a veus blanques. En les més complexes s'hi sent la necessitat d'expresarse amb formes noves, I sortir de l'ordinari i del comú. En cada una de les peces del seus últims anys, l'afany de superar-se I d'expressar-se en un llenguatge del dia, hi és ben manifest. La seva obra dels últims anys, per cert ben poc coneguda, és un monument de la música del nostre país. El P. Àngel Rodamllans va ser mort a la seva vila natal, el 27 juliol de 1936, pocs dies després d'haver deixat per força el Monestir. Obres principals: Magnificat, a 6 veus i orgue. Laudibus cives, a dos cors, solistes i orgue. Vespres del Corpus, a 4 veus i orgue. ·Missa •lmmaculatae Conceptionis•, a 6 veus I orgue. Missa de Sta. Cecrlla, a 4 veus I orgue. 3 Misses per als escolans, a 3 veus i orgue. 3 Lamentacions de Setmana Santa, a 6 veus. Salve Regina, a 6 veus I orgue. 3 Salves per als escolans, a 2 i 3 veus i orgue. 2 Rosaris, a 3 veus i orgue. 3 Salves montserratines, a 3 veus i orgue. lnviolata, a 6 veus I orgue. Poema de la llegenda de Sant Nicolau, a 3 veus, solistes I plano. Unes 80 altres peces. Discs: Oh Jesuset dolç, I Maria bressant (Aihambra SMGE 80021). Rosa vera, i Moreneta en sou (Aiahambra MC 25011 I SMGE 80040). ROSSELL, Francesc (Santa Coloma de Cen· telles, ca. 1590-Montserrat, 1634). Després de passar uns anys a l'Escolania, vestr l'hàbit de monjo el 7 de setembre de 1607. Fou organista I compositor. Tocava també el baixó. No s'ha de confondre amb l'homònim que visqué durant la segona mel· tat del mateix segle XVII. Les composicions que es conserven amb aquest nom, el més probable és que siguin de l'altre Rossell, ja que visqué en un ambient musical més desenrotllat. ROSSELL, Francesc (Barcelona, ca. 1630Montserrat, 24 juliol 1676) . Escolà vers els anys 1640-1646, probablement sota el mestratge del P. March i P. Romanyà. Entrà al monestir el 10 d'octubre de 1646. Organista I molt bon com- positor com ho acrediten les obres que es conserven. L'autor de la Història inèdita de Montserrat, el menciona després del P. Cererols, com un dels principals músics montser· ratins del seu segle. Són d'ell els •Villar¡. cicos• següents que es troben a la B. c. de Barcelona: Acudamos, sentldos. a la estafeta, a s, al Santíslmo. Hoy ninguna me extrañe los juramentos, ,. a 4. al Smo. Alimento que das a los hombres, a 4, al Santísimo. ROT~S. Jeroni (Solsona, ca. 1500-Montser· rat, 1571). ~s el primer monjo de Montserrat de qui se sap que passà per l'Escolania. Se'n CQIIserva memòria com a bon músic. Entrà el monestir el 3 d'abril de 1515. SALES, Josep (SanaOja, ca. 1650-Montserrat, 24 maig 1678) . Deixeble, a l'Escolania, del P. Cererols (ca. 1660-1666). Vestr l'hàbit de monjo el 10 d't bril de 1666. Es distingl com a bon organista. SALLER~S. Josep (Barcelona, ca. 1628-Mont· serrat, ?) . Deixeble del P. March I del P. Romanyà. molt probablement, entre els anys 1638 11644, ' data en què va entrar al monestir com a monjo (3 de març). Fou més tard coHal» rador del P. Cererols, durant el seu mestratge. SASTRE, Bernat (Piera, 1744-Montserrat, 18 desembre 1810). Escolà durant el temps de la direcció del P. Martr (1754-1759) . Entrà al mones!! 1'11 de juny de 1759, als 15 anys. T~ va la flauta I l'orgue. Més tard va ser eleg;t abat de Montserrat, I es va interessar par· ticularment per millorar l'estat de l'Escolania, proveint-la de bons locals per a l'esttd S'interessà especialment per l'aprofitamer.l dels estudis musicals dels escolans, obligantlos a passar exàmens públics que se celebraven en les mateixes estances abacials. SEGARRA, Ireneu (Ivars d'Urgell, 30 setem, bre 1917). Deixeble del P. Anselm Ferrer I P. Ange, Rodamifans, a l'Escolania, on estigué del1~: al 1931. Entrant al monestir el 30 de J~:; de 1933, i després de ser ordenat sacerw• el 10 d'agost de 1941, estudià l'harmonJ i composició amb els mestres J. Barber~. C. Taltabull 1 Nadla Boulanger, I el plano amb Frank Marshall. Des del principi, en les seves composicions s'ha orientat de cara als • nous corrents de reforma litúrgica. prlf!lJ~.en llatí, com en les seves misses alternuuv>• posteriorment en vernacle. Succel en els I I es :le ·e- sr- 111- de al càrrecs de ' director de l'Escolania I Mestre de Capella al P. David Pujol, el 22 de març de 1953, amb qui havia coHaborat llargs anys en la direcció I en l'ensenyament. l:s autor del mètode de cant: • La voz del nlño cantor•, publicat per l'Editorial CCC de San Sebastlan. Durant els anys que ve exercint el seu càrrec, l'Escolania i la Capella han gravat una setantena de discs amb cases nacionals I estrangeres, I ha posat un Interès especial a donar a conèixer la música dels antics Mestres de l'Escolania. En l'actualitat pre· para la continuació de la coHecció •Mestres de l'Escolania de Montserrat., estroncada el 1936. SERVENTI, Leandre (Barcelona, ca. 1644Montserrat, 26 juliol 1690). El 28 d'octubre vestí l'hàbit de monjo. després d'haver passat uns anys a l'Escolania, probablement sota el mestratge del P. Cere· rols. Organista a S. Martín de Santiago, durant els seus estudis eclesiàstics, I després a Montserrat. SIMó, Joan (Arbeca, ca. 1627-MontserratVinya nova 13 gener 1670). l:s un dels vult principals músics monjos del segle XVII, que menciona l'autor (P. López?) de la Història Inèdita de Montserrat. Va ser escolà pels anys 1637-1643. Devia tenir com a mestre, almenys un temps, el P. March. Va entrar de monjo el 30 de setembre de 1643. Organista singular I compositor. Segons diu el Cronista, va deixar moltes obres de música. En l'actualitat, però, les desconeixem totalment. SOLER, Benet (Granollers, ca. 1640-Montserrat, 17 gener 1682) . l:s un dels principals compositors montserratins del s. XVII, 1 de qui es conserven més obres, llevat dels PP. Cererols I López. Passà els anys de l'Escolania (vers 16501656), probablement sota el mestratge del P. Cererols. Més tard, després d'haver entrat per monjo el 26 de juny de 1656, i d'haver cursat els estudis eclesiàstics el nomenaren Mestre de l'Escolania, coHaborant possiblement amb el mateix P. Cererols. Era un bon arpista. Obres principals conservades: (B. C. de Barcelona). Hoy de amor soy convidada, a 4, al Ssm. Maravllla nueva, a 8, al Ssm. Despertad pasajeros, a 8, de Nadal. la buenaventura, a 8, a la Nativitat de la Mare de Déu. Ay, que tlrita el niño, a 4, de Nadal. De cantar tengo pasión, a duo. SUNYER, Martí (Roses, gener 1776-Roses, 12 novembre 1842). Deixeble tlel P, Vlola'""a ·l'Escolania· (vets 1786-1842). I condeixeble de Ferran Sor. Aquest darrer parla del seu company a les seves Memòries. Es distingí a l'Escolania com a violinista de la Capella. I continuà amb aquest ofici durant la seva vida de monjo a Montserrat, on entrà el 30 de setembre de 1793. Fou Mestre de l'Escolania durant algun temps a principis del XIXè i Cantor majot més de 20 anys. Morí a Roses, després de l'exclaustració, als 66 anys. TRILLA, Agustí (Valls, 1740-St. Benet de Bages, 14 abril 1810). Deixeble a l'Escolania del P. Benet Esteve (vers 1750-1756). entrà per monjo el 5 de desembre del 1760. Organista de St. Benet de Bages. TRULLÀS, Emilià (VIc, ca. 1638-Montser· rat, ?) . Vestí l'hàbit de monjo, el 23 de febrer de 1654, després d'haver-se format a l'Es· colania. Va ser Mestre dels escolans durant molts anys, col~aborant possiblement amb el P. Benet Soler (1665-?). VALDOVIN, Mateu (Saragossa, ca. 1620Montserrat, 13 setembre 1684). Condeixeble, a l'Escolania, del P. Cererols. Entrà al monestir el 23 de setembre de 1636. Al 1641 s'ajunta a l'expedició de monjos que van a viure m Montserratico de Madrid. Més tard retornarà a Montserrat i serà nomenat Mestre dels escolans. Baixonista destacat i compositor. Probablement les seves obres s'han perdut definitivament. VALLS, Benet (Sabadell, 1 març 1714-Montserrat, 18 juny 1782), Entrà al monestir per monjo el 23 de gener de 1730 després d'haver-se f ormat a l'Esca· lania durant uns sis o set anys. Organista durant quasi tota la seva vida. Molt possi· blement fou el mestre d'orgue del P. Casanoves. VIDAL, Jaume (Sant Feliu de Llobregat, 1606-Montserrat, 9 ge·ner 1689). Devia passar per l'Escolania en temps del P. Barecha (1616-1622). Anys més tard vestf l'hàbit de monjo, al 1630. Va ser un dels bons músics del seu temps a Montserrat. Es conserven d'ell, encara, algunes· obres. Al 1650 es troba a la Seu d'Urgell exercint el càrrec d'organista. Molt docte en teologia i en les llengües orientals. Va ser abat de Sant Genís. Després d'haver de suportar moltes contrarietats, durant la seva vida, a causa dels esdeveniments polítics. pogué retornar al monestir, on morf a l'edat de vuitanta tres anys. Obres que es conserven: Missa a 5 veus. Lamentaclón, a 4 veus, ·Cómo esta la ciudad de la gran Jerusalén•. Las penas ... a 4 i 8 veus, al Ssm. Fugitiva paxarlllo que por el aire te vas, a 4 veus {B. C. de Barcelona). VILAGRASA, Pete de (Vinacet, 1580?-Montserrat, 1613). Condeixeble amb el P. March a l'Escolania, varen vestir l'hàbit de monjo el mateix dia 2 de setembre de 1596. Molt dotat musicalment. hauria deixat segurament moltes obres escrites si la mort no se l'hagués endut tan jove. VILLALBA, Miquel de (Saragossa, 1579?Montserrat, ?) . Entrà al monestir el 18 de novembre de 1595 després d'haver estat a l'Escolania. Amb el P. Barecha compartí el càrrec de Mestre dels Escolans. Varen ser aquests els dos primers monjos que varen prendre cura de la direcció de l'Escolania. Anteriorment anava a càrrec d'un prevere del Santuari. Això succeïa vers el 1606. VILOMARA, Joan (Castellvell, 1640?-Montserrat, 2 desembre 1685). Escolà vers els anys 1650-1656, ldeixe· ble probable del P. Cererols. Entrà al monestir el 26 de juny de 1656. Tocava el balxonet a la Capella, i era el primer Cantor. Es distingí a escriure llibres de cor. VINYALS, Josep (Terrassa, novembre 1771Terrassa, 10 gener 1825). Passà de l'Escolania, on devia tenir com a Mestres els PP. Viola I Casanovas, al monestir, el dia 1 de maig de 1791. Fou Mestre de l'Escolania, potser els anys després de la mort del P. Casanovas (1799). Tocava el violi I el violoncel, i especialment l'orgue, càrrec que exercf al monestir durant un temps, I més tard a St. Benet de Bages. Delicat de salut, va anar a Terrassa per refer-se, on morf. Compositor distingit de sonates per a teclat. A més de la Sonata publicada amb el núm. XVI en el volum 11 instrumental dels Mestres de l'Escolania pel P. David Pujol (Ed. Monestir de Montserrat, 1936). existeix una coHeccló de Sona· tes per a orgue, escrites l'any 1787, quan tenia tan sols 16 anys, segurament encara era escolà, I compostes •Para dlverslón del señor don Infante•. No se sap de quin Infant es tracta. La Casa Edigsa AHMC 10/43 ha gravat la Sonata (XVI) . Gràcies a la seva diligència, es conserven les obres del P. Narcrs Casanovas copiades per ell, I recopilades en un volum. VIOLA, Anselm (Torroella de Montgrf, 1738Montserrat, 25 gener 1798). Fou deixeble a l'Escolania, molt avantatjat, del P. Benet Esteve I del P. Martí, vers els anys 1748-1756. El 20 de març d'aquest any entrà al monestir. Un cop professat (25 març 1757), fou enviat a cursar els estudis eclesiàstics al Monestir de Montser· rat de Madrid, on donà a conèixer el seu talent per a la composició, i meresqué que les seves obres fossin cantades a la Capella Reial amb molta acceptació. En tornar e -1 Montserrat fou nomenat Mestre dels Escolans i de la Capella, càrrec que ocupà uns trenta anys (1768-1798). ExceHent pedagog, tingué alumnes com Ferran Sor I Martí Sunyer. En les Memòries escrites per Sor es pot apreciar el sistema pedagògic que el P. Viola emprava. Compositor molt apreciat ja al seu temps. Juntament amb Cererols, López I Casanovas formen el grup dels Mestres més importants de l'Escola montserratina. El P. Viola és l'únic de qui es conserva música purament mstrumental. D'ell tenim l'exemple del Concert per a fagot. Obra de caràcter clàssic, més que cap altra de les obres dels Mestres restants. La seva gran missa ·Aima Redemptorls Mater•, és un altre exemple de la seva força creadora i de gran volada El P. Viola passà els últims anys de la seva vida atacat per l'apoplexia, que el deixà lmpossibilitat de complir tots els càrrecs. LI deixaren, però, el de Mestre de Capella. per l'afecte que ell hi tenia, i que tots li professaven. Obres principals: (Arxiu de Música de Montserrat) . Missa ·Aima Redemptoris Mater•, a dos cors i orquestra. Missa sobre l'Escala Aretina, a cinc veus r orquestra. Magnificat a sis veus i orquestra. Magnificat a set veus i baix continu. Tèrcia a set veus i acompanyament. Completes a set veus i acompanyament. Lamentació per a contralt i orquestra. Concert per a fagot i orquestra. Sonates i altres obres per a teclat. Discs: Lamentació 11 del Dissabte Sant (Aihambra MC 25038). Concert per a fagot i orquestra (Edigsa AHMC 10/91). Biografia: Ferran Sor: • Mémolres•. Encyclopédie Pit· toresque de la Musique, Paris. Ambròs Caralt: •L'Escolania de Montser· rat•. Ed. Abadia de Montserrat. 1955. Antoni Ràfols: cTratado de la Slnfonia•. Reus, 1801. TAULES N ~ c. 1027 1100 1250 14·VIl·1307 27·XII·1346 MONTSERRAT ESCOLANIA ANY CRONOLOGIQUES EUROPA CATALUNYA Primer indici de cant en ell Guillem de Castellvell fa culte. ¿Hi hauria també es- una donació perquè es can· tin misses. colans? Composició de la Chanson Ramon Llull neix vers el La Imatge de la Mare de Déu és coHocada a l'altar de 1232, i en la seva joventut de Roland (ca. 1100). imita els trobadors proven· l'església romànica. ça ls. Alfons el Savi escriu les Canti· les de El •crerizon• sis Cantigues de Sta. Maria gues d'Alfons el Savi pot de Montserrat (c. 1250). ser ben bé un escolà. Cançons galaico-portugueses (s. Xli-Xlii). Primer document on s'esmenta el nom de cinc escolans. Es menciona el primer nom d'un escolà: Nicolau Baró. I 1334·1338 (1343-1348) El Prior de ViEls escolans canten i acompanyen els cants dels laragut engrandeix l'antiga església. , romeus. 111-1375 La Reina Elionor de Sicflla fa un donatiu per a la Comunitat i menciona els escolans. Donatius semblants els La Cort Reial de Catalunya i Aragó és sucursal del repertori polifònic de la Cort d'Avinyó. Pere 111 (13361387). Joan I (1387-1395). MartT l'Humà (1935-1410}. Capella formada de cantors franco-flamencs i peninsulars. 1364-1377. G. de Machaut compon lais I ballades. 1369-1415. Cants populars religiosos en vernacle. de J. Hus. anys 1388 i 1392. e. 1392 Comença la composició del El 1391 , Bernat Metge iniCants del •Llibre Vermell•. \ L'ermità Antoni Verjús ii(segle lea miniatures del ela l'Humanisme a Catalunya. Romoncoro Castellà Aparei~ a MontRerrat por lumlna XIV) . ri.moro Voua.da \o pol•fonlo ·1. \lbru Vorn1oll• . ~tan ~\.I<Q 1450 1456 24-IV-1470 1479 01"' Un.n•aV"-JU " \ U u...ool•n.,. •P\.•n\'l~ . ·~\t- chJ> 11140 L'Abat Antoni Pere Ferrer Expllcitament són esmentats el Mestre dels escolans, redacta unes Constitucions que era un prevere, els esco· en les quals parla dels escolans. · fans i I 'organista. El Cardenal Juliano de la A l'edifici del claustre gòtic s 'han destinat unes estan- Rovere, més tard Papa Jull 11, pren possessió del Moces per als escolans. nestir, com a Abat Comendatari de Montserrat. Cons· trueix l'edifici i claustre gòtic. A Montserat, de ·fadrins musichs n'ha molts•. 1493 1494 1440 , nornos do ParaJn . lA f410 . r_j f't'lorot da M'ont-, 1410 Compromts de Cosp. En uns visita apostòllcn/ constar el nombre de 14 serrat és elevnt n la digni· Bonifaci Ferrer tradueix le Blblla al català. tat abacial. escolans escriu: Münzer Jeroni • ... un jorn que era dissabte, de matinat oírem una missa solemne amb orgue I amb molta devoció•. '· .J(JUQUin d4UJ " p,.-.a . ~ 1412. Elecció de Ferran d'Antequera. 1459. Mor Ausiàs March. 1460. J. Anchleta. 1468. Del Enclna. 1474. Són impreses a València les Trobes a llaor de Nostra Senyora, un dels lli· bres més antics de la Península. 1479. Ferran el Catòlic vi· sita Barcelona, i per festejar-lo els Consellers demanen l'ajut dels Escolans de Montserrat. 1492. 1." visita de Ferran el Prenen possessió de Montserrat els monjos de Valla- Catòlic a Montserrat. dolid. 1493. 2.• i última visita de Ferran el Catòlic a Montserrat. c. 1497. Mor Rols de Corella. 1474. Dufay. 1480. Janequln. 1494. M. Ockeghem. 1499. La Celestina. 1500. N. Cabezón. 16-111·1501 14-1·1513 L'Abat G. de Cisneros esFinalitat principal de l'Es· Autos de Gil Vicenta (a colanla (segons Cisneros): criu la •Regula puerorum•, de 1502). partir Espaa Arriben 1501-1506. Cantar cada dia la missa per als escolans. les vegada primera per nya matinal, la salve I els goigs Capelles flamenques amb Fede la Mare de Déu. lip el Bell. J:s ofert pels seus pares, El 1560, Abat de Montser· per a ser escolà, el nen de rat, comença la construcció set anys Bartomeu Garriga. de l'actual basHica. I ANY 1515-1571 MONTSERRAT ESCOLANIA EUROPA CATALUNYA El P. Jeroni Rotés és el: prlmeunonjo músic, antic escolà, de qui es té noticia. 1516. Canclonero general del Rezende. 1517. Luter compon himnes en alemany. 1518. M. Pierre de la Rue, compositor i cantor de la Capella de Felip el Bell. 1520. n. A. Gabrlelli. 25-111-1522 Els escolans canten la Mis· sa Matinal. a la qual assls· teix Ignasi de Loyola. que havia vetllat la nit. 1525 ... •els veuràs cantar la Missa tar major, lloant Déu amb salms mosos càntics•. 1525. n. Palestrina. El P. Brenach escriu el ben dejorn davant l'al- poema de Montserrat: •Sa· la Mare de xia•. on descriu l'Escolania I molt for- del seu temps. 1532. n. Lassus. 1533. 5." visita de Carles V a Montserrat. Assisteix a la processó de Cropus. • 1533 1535. Lluís Milén, músic del Duc de Calàbria. 1536. Carles V porta la seva Capella flamenca en la qual és compten nou nois cantors. ts-1-1539 L'Abat Mi~uei Forner fa construir un- orgUe de 1.113 tubs, en l'església antiga, 1540. n. Víctorla. 1543. Edició de los poesies do Gorclloso I Boscà. ,.... : llb 1545. ConlCUJÇb dc.• l·,....,na.o . ~ ol COnolll ~-- 1548. 5." VISito do Moxlml· 11 emperador d'Aiema· nyo. c. 1550 Els escolans són de 24 a 28. 1553. m. J. Mateu Flecha. Segons M. Pldal va ser format a l'Escolania de Montserrat. m. C. Morales. 1572. D. Joan d'Austria visita Montserrat per donar gràcies per la victòria de Lepant. 1574-1600. Joan Graner, organista. 1582. m. Pere Alberch VIla, organista de Barcelona i compositor de les lletres d'Ausiàs March. 1586 1585. 4." visita de Felip 11. 1586-1621. Jeroni Castell, 1586. Joan Carles Amat, Una visita apostòlica liml· organista. guitarrista. Fill i metge de ta els escolans a 16. Monistrol i de Montserrat, d'on podia haver rebut la formació musical. 1588. F. Guerrero, de retorn de Terra Santa, visita Montserrat. 1591. m. Joan (Seu d'Urgell). 2-11-1592 Brudleu Fet Important per l'esdeve-¡ 1592. ~s consagrada la noniQOr de la música en el culte va església, l'actual. a Montserrat. 1596-1613. Pere de Vilagrassa, músic de la Capella del Monestir. 11-VII-1599 I ~s traslladada la Imatge Els Escolans canten uns Goigs a l'arribada , del Rel de la Mare de Déu, de l'ésFelip 111, i durant la proces· glesla vella a la nova. Hi as· 1599. m. F. Guerrero. ESCOLANIA ANY EUROPA CATALUNYA MONTSERRAT I só de la translació de la slstelxen Felip 111, el Nunci Imatge a la nova església I· tots els bisbes de Cata· ·diferents motets de música lunya. selecta•, amb instruments. En entrar a l'església nova: és cantat el Te Deum, alternat amb versets d'orgue·. Aquest orgue provenia de l'església vella (1539). 1600 25 XJI-1603 I S'obté derogar la prohibí· ció que uns quants escolans es puguin quedar a l'Escolania fins als 18 anys, per poder tocar els instruments de vent. 1603. v. S. Agullera de Heredia (Saragossa). v. A. Lobo (Sevilla). Bartomeu J o I y escriu: •abundava la música (d'instruments) i el cant,.. Els escolans executaren villancets molt alegres. Comença la llista de noms dels monjos, Mestres de l'Es· colania. c. 1606-1625 Bernat Barecha i Miquel Villalba, els primers monjos, antics e.scolans, Mestres de l'Escolania. Contemporanis del P. March. No es conserven obres seves. 1606-1689. Jaume Vidal. Bon compositor. Es conserven algunes de les seves obres. Joan March, organista a S. Martln, i a les ·Descalzas Reales• de Madrid, succesor de Victoria. 1611. m. Victorla. 1613. Cerone: ·El Melopeo y Maestro • . 1614. El Cardenal de la Joyeuse . després de sentir el c ont de los lletanies de I"Escol on lo, o n fundo un a p or ) oent nr dl flrtnmont ~- •~ -<-·- ~,J - ~ 161 8 . v Josep R e ig Mori o d e l Mar) . v . Gabriel Argany (Sta . (Cat. Lleida) . 1623 L'experiència mostra que 16 escolans són insuficients. S'obté dispensa per arribar als 20. c. 1625-1641 '(n. 1582, m. 1658) Joan March, Mestre de l'Escolania. Organista I gran compositor. Obres principals conservades: O vos omnes, Missa de Difunts i Cervatilla querida. Formador de molts I bons músics. Joan Gelouch. Fou Mestre de l'Escolania durant l'època del P. March. 1634-1638 1623. m, Byrd 1627. Riccl, monjo· pintor del quadre de la Mare de Déu de Montserrat, rodejada de monjos i escolans que canten I toquen Instruments de l'època. Pere Roca. Org,anista i compositor, deixeble del P. March. 1628. Josep Magarola, músic. abat de Camprodon i Diputat. 1626. m. J. Pujol (Barce1629. En les Corts de Felip 111 i Felip IV s'escriu mú- lona) . v. Correa de Arauxo escriu sica de J. Blas de Castro, G. Díaz, i J. de Palomares amb ·Facultad orgànica•. lletra de Lope de Vega. Al 1629 es representa la primera òpera: •La Selva sin amor•, de Lope de Vega, i música d'autor desconegut. 1634. Francesc Rossell, organista I compositor. També tocava el baixó en la Capella. 1635. Gregori Codina, compositor. 1635. Pere Jorba. Organista. Dels millors deixebles del P. March. 1638. Josep Bassó. Organista I compositor. 1640. Sublevació de Catalunya contra Felip IV. c. 1641-1650 (-1687) Joan Romanyà. Mestre de l'Escolania, organista i compositor de gallar· des i tocates per a xlrlmles. No es conserven les seves obres. 1641. Joan March és elegit president del Monestir. Cinquanta-cinc monjos castellans són custodiats i portats per la Diputació de Barcelona, a Madrid. t;s fundat per a ells, el monestir anomenat ·el Montserratico•. h ESCOLANIA ANY MONTSERRAT CATALUNYA EUROPA 1643-1708. Miquel Pujol, organista I Abat. 1643. Joan Simó, organista I compositor. Un devot francès. fa una dotació pèrq1,1è l'Escolania canti la Inviolats, els dissabtes d'Advent i Quaresma. 1644 1643. m. Monteverdl. m. J. B. Comes (València). 1644. v. J. Robledo (león). m. Frescobaldl. 1644. n. Cabanllles. Segons Saldoni hauria estat format a l'Escolania, tal com li ho referien els seus mestres. (1818) . • ,·t 1645. ês elegit abat de Montserrat, l'antic escolà P. Jaume Martf Marvà. 1646 Martí Marsal, tocador de rabell. Francesc Rossell, organista I compositor. Es conserven algunes obres seves. 1647. Joan Carbonell, baixonista de la Capella de Mú· s ica. Joan d'Austrla fa daurar l'Església. (1618-1680) Joan Cererols, Mestre de l'Escolania. Amb ell coHabora Mateu Valdovfn. Cererols. un dels més grans músics de l'Escola Montserratina. Compositor molt conegut ja al seu temps. Autor de Misses, Salms i •VIIIancicos•. Va tenir molts deixebles que s'escamparen per tota la Península. c. 1650·1680 conserven algunes obres. I 1660. Juan Hidalgo escriu l'Opera ·Celes aun del aire matan•, amb lletra de Calderón. m. Carles Patiño (Encarnaclón, Madrid). m. Juan de Veana. 01nonuonno dal'tuclrt. ---- -1'...- 1665. -----Mor-.-'~-~-Felip IV. EtniiiA Trullàs, I (-16a2} 1665. !Intru ni Monestir el Benet Soler, Mestres de !"Es- belga Fr. Josep de St. Becolania. De Benet Soler se'n net, agraciat amb dons so- 1665-1682 1668 1650. L'Abat Jaume Martí Marvà publica un Memorial a favor de l'Escolania. 1652. Barcelona es rendeix 1650. Dídac Roca, organis· ta i compositor. Es conser- als exèrcits espanyols. ven obres seves. 1657. El P. Anselm Blanch, promotor de la música en el culte. 1659. Joan Pongem, organista. 1664. Isidre Jordi, instrumentista de la Capella de Música. Josep Sales. organista. Joan Vllomara, bolxonlste 1 \ c. 1647. m. M. Romero (Maestro Capltén) de la Capella Reial de Madrid. ~ ~- ~- - brenaturals extraordinaris. Parlarà de l'Escolania en els seus escrits. El Duc de Cardona fa una dotació perquè l'Escolania canti tres responsoris a cada festa de la Mare de Déu. 1671. Jeroni Casanovas, baixonista de la Capella, i organista. Joan Genis, organista. 1672. m. Schütz. 1674. m. Carlsslmi. 1675. Carles 11. rei d'Espanya. c. 1680-1707 (1651-1707) Joan Garcia, Mestre de l'Escolania.' Renuncia a la invitació de Carles I, de ser Mestre de la Capella Reial. Fa construir el gran orgue. 1680. El Comte de Peralada dota el Monestir per construir un gran orgue. t:s el que Laborde dibuixarà en un gravat. Fou cremat en l'incendi de 1811. (1678-1719) Francesc Rebull, compositor I arpista. 1683. P. Nassare: mentes múslcos•. c. 1685-1695 (1657·1701) Joan Rocabert, Mestre de l'Escolania. Orga· nlsta i compositor. Les seves obres han desaparegut. c. 1697-1704 i 1715-1720 (1669-1723) Miquel López,l 25 des. 1702. Felip V visita 1700. Mor Carles 11. Mestre de l'Escolania, dues Montserrat, I ja no tornarà 1702. Felip V, de retorn vegades. Gran compositor I a visitar-lo més. d'Itàlia renova . la Capella •Frag- 1685. n. J. S. Bach, Handel, D. Scarlattl. 1687. m. Lully. G. Menalt (Sta. Maria del Mar). 1689. v. Çavella, Comte de (antic escolà}. 1691. m. J. Verdalet (Girona). v. S. Durón (Las Palmas). 1706. m. Pachelbel. 1707. m. Buxtehude. 1712, m. Cabanllles. ESCOLANIA ANY Reial i l'òpera de Madrid, amb obres Italianes. pedagog. Entre les seves obres destaquen els •Villancicos• i alguna Missa i Salms. Durant el seu temps fou re· but el Rei Felip V i els Escolans l'obsequiaren amb un concert. Els assistents quedaren sorpresos que tot s'ho fessin ells sols, cantar, tocar I dirigir. · ) I 1715. v. Josep Elies (St. Just I Pastor) I Descalzas Real es (Madrid). Fou l'autor preferit d'estudi a l'Escolania, en temps del P. A. So· Ier. Els joves estudiants monCas insòlit. l'Escolania en pes, després d'haver cantat jos substitueixen els escola Missa Matinal, se'n va de lans en els cants. Montserrat per protestar contra les ordres de l'Abat, de no deixar entrar al monestir els escolans que volien ser monjos. 6-l-1710 1718 El P. l ópez intervé en la po( 1727·1770) Felip Jaume lèmica de la Mlsa Aretina, a Andreu, compositor I Mestre favor de F. Valls. d'Antoni Soler. El P. Benet Esteve comença el nou edifici de l'Escolania, de tres pisos. situat al lloc de l'absis de l'església actual, per millorar les possl· bilitats de l'estudi. Pere Amudo coHabora a la direcció de l'Escolania amb el P. Benet Esteve. 1741 c. 1741-1750 EUROPA CATALUNYA MONTSERRAT I _ c ut algun - ~\ao: mé_e tomps. Composl- 'mportnnts , Ro~ f 1746. Mor Felip V. nyn • ........ __ -~e ~- ~- --- c. 1775-1799 (1747-1799) Narcís Casanovas, organista i Mestre de l'Escolania. CoHaborador del P. Viola. Improvisador a l'or· gue I compositor dels més notables de l'Escola Montserratina. Autor dels Responsoris de Setmana Santa, de Nadal I Nativitat, Lamentacions i Salms. A més compongué molta música per a teclat. 1799 Humboldt escriu a Goethe: •l'encfs I la glòria noble de l'Escolania•. ·. 1759. m . Hllndel 17(l0, v . Josop Duran, diroctor do l "òporn do Barce-. ......- 1 ponsorls, Lamentacions, Can· tates. I obres per a tecla. Va tenir per deixeble el P. An· setm Viola. c. 1754-1787 I (1727-1787) Benet Julià, Mestre de l'Escolania. Autor d'un gran Miserere i d'una Missa de Difunts. Compositor profund i relígiós. c. 1768·1798 I (1738-1798) Anselm Viola, Mestre de l'Escolania. Organista .a S. Martfn de Madrid. Compositor molt clàssic. Au· tor de la Missa •Aima Re· demptoris• a doble cor i orquestra i del Concert per a fagot i orquestra. Bon pedagog. Tingué com a escolà, F. Sor, de qui parla en les seves Memòries. 1743. n. Boccherinl. m. Josep Gas (Sta. Maria del Mar). 1747. m. F. Valls (Barcelona). 1750. m. J. S. Bach. 1751. m. D. Terradelles (Barcelona) . 1756. n. Mozart. 1757. m. D. Scarlatti {Ma· drid) . Ferran VI (m. 1759) i Maria B. de Braganza acullen al Palau Reial com a professor Farinelli, que continuarà imposant la música Italiana a la Cort. 1759. Carles 111 rol d'Espa- I (1719-1763) Josep Martl .' Mestre de l'Escolania. Un dels més grans compositors de l'Escola Montserratina. Introdueix l'estil de l'Escola lta· llana de Madrid. on ha vls- 1,1 1741. m. Vlvaldl. I c. 1753-1763 I ' lona. Format o N~pols, lmla Influència de la música Italiana a Catalunya. portà {1721-1773) El P. Pere A. Codolar, antic escolà, escriu el manuscrit Examen musi· cal, a St. Vicenç d'Ovledo. ( 1731-1802) Isidor Capdevi· la, coHaborador del P. Viola a l'Escolania. Violinista de la Capella. (1749-1833) Maur Amet· Uer, compositor I Inventor del Velacordl. (1735-1825) Carles Masfer· 1789. Revolució francesa. rer, tocava l'oboè, la flauta i Catalunya acull centenars de el baixó en Ja Capella. (1760·1815) Felip Rodrí· refugiats. 1792. Fundació del Diario guez:, organista I compositor d'una coHecció de sonates de Barcelona. per a tecla. 1763. n. Méhul. 1767. v. Rètols Antoni (Tarragona): Tractat de la Simfonia. 1767. m. Telemann. 1768. m. Josep Nebra (Ca· pella Reial), reaccionari contra la Influència Italianitzant. 1770. n. Beethoven. 1778. m. Corselli (Cort Reial de Madrid). n. Ferran Sor, escolà de Montserrat al 1791 . Deixeble del P. Viola. 1780. Francesc Juncà (Sta. Merla del Mar), antic escolà de Montserrat. 1783. m. P. Antoni Soler. 1791. m. Mozart. 1792. n. Rosslni. 1795. m. Antoni Rlpa (Tarragona) . 1797. n. Schubert, Donizetti. 1798, v. Josep Govern (VIc) ,.'.antic escolà. 1798. Haydn: La Creació. w ::. EUROPA CATALUNYA ANY ESCOLANIA MONTSERRAT c. 1799-1805 (1771·1825) Josep VInyals, Mestre de l'Escolania. Organista I compositor d'obres per a tecla. Recopilador de les obres del P. Narcís Casanovas. (1744-1810) L'onze d'abril de 1801 el P. Bernat Sastre, antic escolà, és elegit abat de Montserrat. Millorà l'e· diflcl de l'Escolania, I s'interessà pels estudis musicals dels escolans. Són 24. 24 jul. 1802. Carles IV, l'últim Monarca que visita Montserrat abans de la seva destrucció. c. 1805-1811 1808. m. Carles Saguer 1808. Abdicació de Car11 jul. 1811. Montserrat és (1776-1842) Martf Sunyer, Mestre de l'Escolania. Violi· destruït per les tropes.de Na- les IV i Ferran VIl. Comença (Catedral de Barcelona). 1809. m. Haydn. nista de la Capella, i com· poleó. Extinció del Mones- la Guerra de la Independènn. Mendelssohn. cia. pany de F. Sor a l'Escolania. tir I Escolania. 1810. n. Chopin, Schumann. 1810 n. Balmes. 1811. n. Llszt. 1801. n. Belllní. Haydn: Les Estacions. 1805. m. L. Boccherlni (Madrid) . 1812. Corts de Cadis. 1813. n. Wagner, Verdi. 1814. Ferran VIl, rei d'Es· panya. 1815. Gramàtica i apologia de la llengua catalana, S'obre de nou l'Escolania.! 15-111-1818 1818-1822 (1772-1859) Jacint Boada, Mestre de l'Escolania. Compositor. Xl-1822 Abandonen de nou el Mo· nestir, monjos I escolans. Tornen 7 escolans 1-V-1824 Retornen monjos i alguns ' de Ballat. escolans, entre ells B. Saldoni. 1821. m. (Cuenca) . Aranaz 1822. n. C. Franck. 6 gener 1823. La Imatge de la Mare de Déu de Montserrat és rebuda triomfalment a Barcelona. Es reuneixen els monjos ro stnnts. 14 jun y 1 824 . Retorna lo sonto lnll•too lli oou Temple - · --"'==-~-- "-- --- ~ 1826. m . J . B u llua (Girono, M adrid) . ontlc escolà. 1827. m. Beethoven. 1828. m. Schubert. (1786-1850) Benet Brell, 12 nbril 1828. Visit a el Mestre de l'Escolania. Com- Monestir, Ferran Vil. Contrl· positor. Són 23 escolans. buelx a la seva reconstruc1828. Es compra un orgue' ció. nou, I es renoven els lnstru· ments: 2 trompes, 3 baixons, 3 oboès, 2 flautes, 4 ¡ violins, 2 contrabaixos, 2 pianos-forte, un menacordi (?) i un organet de taula. 1828-1034 Pere 1830. Maria Cristina funda el Conservatori de Madrid. Entre els seus primers professors es compta Baltasar Saldoni, escolà al 1818. 1832 I Es compren de nou 2 trompes, 2 oboès, 3 flautes, un baixó, un violí bo, un tiple i s'adquireix una arpa que deixa en testament el prevere, antic escolà, Antoni Ràfols. 1833. Mor Ferran VIl. Co- l 1833 mencen les guerres carlines. ne. Oda a la Pàtria, d'Aribau. 1834-1835 30-VII-1835 n. Brahms, Borodi- (1810-1890) Rafael Palau, 30 jul. 1834. Els milicians Mestre de l'Escolania. envaeixen el Monestir I empresonen el P. Abat Blanch. Els Escolans amb el seu 6 agost 1835. Exclaustra1835. Crema de Convents a 1 1835. m. Belllnl. Mestre, abandonen Montser- ció. n. Salnt-Saêns. Barcelona. rat, I cada un s'emporta un instrument i un plec de partitures, que retornaran, aca· bada la revolució. 1837. Desamortització de Mendlzabal. 1838. Es funda el Conservatori del Uceu de Barcelona, on es fonnaran Anselm Clavé (1824-1874}, ·Felip Pe- EUROPA CATALUNYA MONTSERRAT ESCOLANIA ANY drell (1841-1922), Isaac Al· bèniz {1860-1909). Enric Granados (1867·1916), Amadeu Vives (1871-1932), Antoni Ni· colau (1858-1933) i Llurs Ml· llet (1867-1941). 1839. n. Moussorgsky. 1840. n. Tchaikovsky. m. f>aganlnl. El P. Boada amb el G. Capderrós i un escolà, continuen donant culte al San. tuarl, ocultament. En aquestes circumstàncies es crea la forma de la Salve Mont ser· ratina, com és actualment. 20-V-1840 1841. n. Pedrell, Dvorak. 1842. m. Cherubini. 1843. Majoria d'edat d'Isabel 11. 1844. n. Rlmsky-Korsakov. 7 set. 1844. S'obre de nou l'església de Montserrat, per reial decret, I el P. Abat Blanch coHoca la Santa lmat· ge a l'altar major, en pre· sèncla d'una gernació Imponent. 1845. 1847. 1848. 1849. n. Fauré. m. Mendelssohn. m. Donlzetti. m. Chopin. 1850. m. Benet Brell. I 1-X-1851 Restauració de l'Escolania per obra del P. Jacint Boada, el seu Mestre. 1-1-1854 Antoni Oller, Mestre de l'Escolania, escolà, al 1818, però no monjo. Estat deplorable de l'Escalanía, que es trobava sense 1851. n. V. d'lndy. L'arquitecte Josep Vila i Geliu. presenta. i són apravats por l'Acadèmia de Belles Arts, els plànols del nou edifici destinat o Escolania. bons Mestres. Aquest estat seguirà fins s la vinguda del \ P -.,. Mnnuo' Guzm6n ----------,----1855. Obres poètiques de Josep Robrenyo. 1856. 24 maig 1859. Mor el P. J. , m. Schumann. 1859. Primers Jocs Florals Boada, últim dels atitlcs de Barcelona. Mestres de l'Escolania. 1860. n. Albèniz, Mahler. 1860. Vinguda de la Rei· na Isabel 11. Ofereix l'Infant per escolà. Investidura simbòlica. 1862. n. Debussy. 1864. L'esquella de la Tor- I ratxa, de Pitarra. 1864. n. R. Strauss. Mn. Josep Sorribes, Mestre 1 Comença la reconstrucció general del Monestir i Sande l'Escolania. tuari. 1·1X-1865 1867. n. Lluís Millet. 1868. Isabel 11 és destronada. 1869 I P. Agostino Millan, Mestre de l'Escolania. 1870. Almirall jove Catalunya•. funda 1873. Proclamació de República a Espanya. •La la 1873. n. Rager. 1874. Alfons Xli, rel d'Espanya. 1874. n. Schònberg. 1875. Lo pi de Forment or, de Costa i Llobera. 1875. n. Ravel. 1876. n. Falla. 1877. Guimerà I Verdaguer t riomfen als Jocs. 1879 1879. ldiHis i Cants místics, de Verdaguer. Sr. Vilasseca, Mestre de l'Escolania. I• 1880. Festes del MiHenari. Concurs musical. !!s• premiat el Virolai de Josep Rodoreda .. ESCOLANIA ANY EUROPA CATALUNYA MONTSERRAT 1881. n Bartok. 1881. Lleó Xlii· declara· la Mare de Déu de Montserrat, Patrona de Catalunya. 1882. n. Stravinsky, Kodaly, 1883. m. Wagner. n. Webern. 1885. n. Alban Berg. I 1888. Visita de la Reina 1888. Exposició Maria Cristina. de Barcelona. 1889-1909 (184&1909) Manuel Guzman. Mestre de l'Escolania. és considerat com el seu veritable restaurador. 1-XI-1890 S'inaugura el nou orgue dels escolans del preblsteri. Zorrilla (1817-1893) escriu:: •escuché embelesado, con amoroso anhelo, las dulces armonfas del coro de esco· lanes por cuyas bocas can· tan los angeles del cielo•. mundial 1890. m. C. Frank. 1891. n. Prokoflev. 1892. la tradició catalana, de Torras i Bages. 26-VI-1896 1896. A. Nicolau, Director 1896. Eugène Gigout, orgaS'inaugura un· nou orgue nista, visita Montserrat i de- de !:Escola Municipal de Mú· construït per A. Amezua. dica una peça d'orgue al P. sica de Barcelona. Guzman. 11 oct. 1896. 1." visita de rorfeó Català a Montserrat (135 cantaires). 14 nov. 1898. VIsita de V. d'lndy i I. Albèniz. 1892. n. Darlus Mllhaud. 1895. n. Hindemlth. 1896. m. Bruckner. 1897. m. Brnhms. 1899. n. Poulenc, Auric. P. Gregori Suñol (1879· 1946). Gregorianista. Publica uo Mòtçde de Cant Grcgorlll, 1 mós tord lo Palcogro·· fiu Grooorlnna. r-- 1,· 1902. d'edat. 1903. Alfons Xlii. Ma¡orlu Motu proprio de Pius X, s-obre · la Música sa- grada: 1908. Visita da Saint-Saens. 1909·1911 1911-1933 (-) Ramir Escofet (1877-1911). Mestre de l'Escolania, continuador de l'obra del seu antecessor·. 1909. Setmana Tràgica de Barcelona. L'Església crema· da, de Maragall. Febrer 1914. Enric Granados conviu uns dies amb els Anselm Ferrer (1882). Mes- monjos, 1 compon per als tre de l'Escolania. Renovador escolans •L'herba de l'adels estudis· musicals, I del mor•. repertori, segons l'esperit del 1914. Creació de la ManMotu _ proprio de Piux comunitat. Compo~ltor. Un dels promotors del I Congrés Litúrgic de Montserrat (1915). Creador de la nova . Escolania de 1939. 1915. I Congrés Litúrgic 1915. I Congrés Litúrgic de -' I Montserrat. Montserrat. · 1911. m. Mahler. x. 1915 del G. Cassadó dóna un concert a la Comunitat, i toca, acompanyat de l'Orquestra del Monestir, el •Concert de vlolçncel• de Haydn. 1916. L'Orfeó Català celebrà a Montserrat el seu 25è aniversari. 1916. m. Max Aeger. 1923. Dictadura de Prlmo de Rivera. 1925. n. P. Boulez. 1928. n. K. Stockhausen. 1,. o ESCOLANIA ANY MONTSERRAT CATALUNYA EUROPA I 1933. m. A. Nicolau, •el 1931. Dimissió d'Alfons Xlii. 11 República. General!· cantor de Montserrat•. tat de Catalunya. (1874-1936) Àngel Rodamllans, pianista i compositor original. CoHabora amb els P. Ferrer i Pujol. 1933-1936 i 1939-1953 (1894) David Pujol, Mestre de Capella i Director de l'Escolania. Infongué un nou i esperit religiós paralè ticular a les interpretacions de la Capella i Escolania. Amplià notablement el repertori i el renovà amb peces d'autors contemporanis. Musicòleg. Publicà sis volums de la coHecció • Mestres de l'Escolania de Montserrat•. Es dedicà particularment a l'ensenyament del Cant gregorià, i publicà •Estudios de Canto Gregorlano•. Compositor. 1936-1939 L'Escolania Monestir. el Juliol 1936. Monjos i Escolans deixen Montserrat a causa de la guerra civil. 1939 El Dissabte Sant el P. Abat A. Marcet. vesteix els dotze primers escolans. i comencen a cantar a l'Església, preparats pel P. A. Ferrer. 29 de gener 1939. Es recuperat ei Monestir per tres monjos. Aviat es reunirà la 23 romanent. Comunitat monjos han estat morts durant la revolució. 1947. Festes de I'Entronització. Concurs musical. 1 nov. 1 950. L'Escolania conto ol Vaticà durant la ·~ ~ 4 '~ronet< abandona eeg-..--- ·-nom. {1890-1960) Ildefons Pinell. Organista i compositor. Nov. 1932. Pau Casals visita el Monestir, i ofereix la seva primera composició per 1935. Festival Internacional a la Capella i l'Escolania: de Música contemporània, a El Rosari. Al 1933 donarà Barcelona, en el qual s'estreun concert a la Comunitat. na un concert d'Aiban Berg. 1935. Concert de la Capella i Escolania, en ocasió del Congrés Internacional de Música Contemporània. 1941. m. Llurs Millet. 1943. Elegies de Bierville, de Carles Riba. història Primera 1948. d'Esther, de Salvador Espriu. 1947-1964. Cristòfor Talta· bull viu a Barcelona, I crea ai V?ltant seu un nombre cons1derable de deixebles: Casa~ovas,_ Benguerel, Segar- 1946. 1947. 1949. 1951 . m. m. m. m. Falla. J. Barberà. R. Strauss. Schonberg. •nlsen da In proolan,ocló del ra. E.st.rad.'l. Padró~.. Cordà • CorcOa. Qululoon. CnmoiiA!"l-~ .. ,..., 0 .-.n doll> , ~ A .. rnt't't'"'',.'" _ .• ·-- nr5e: ""O'orohh M'lo&fcnl. 1956. Incerta glòria de Joan principals compositora de Ca- Mestre de Capella I Director de l'Escolania actual, amb talunyn ofereixen les seves Soles. els col-laboradors G. Estrada, obres a la Mare de Déu de organista i compositor, C. Montserrat. Just, çompositor i organista fins a la seva elecció aba· ' cial, S. Bardolet, Mestre de canta 1957. L'Escolania Cant Gregorià, O. Planàs, or· l'Ava Maria de Brahms amb 1960. La pell de brau de ganista i compositor, N. C. l'Orquestra de Municipal Casanovas, compositor, i els Barcelona. dirigida per E. S. Espriu. professors A. Figueras, P. Toldrà, que fa una visita al Puig i el transcriptor de ma- monestir I hf dóna un con· nuscrits antics, P. E. Quin- cert. tana. 1965. 11 Congrés Litúrgic de Montserrat. 1968. Encontre Internacional de Compositors. S'estrenen els Propis de la Nativi· tat d'Ernst Krenek i les Vespres de la mateixa festivitat, de Petr Eben (Praga), totes dues en català. 1961. Concili Vaticà 11. Discografia de l'Escolania de Montserrat I. CI.ASSICS (s. XVI-XIX) JOHANNES BRAHMS (1833-1897) MENDELHSSOHN (1809-1847) Ave, Maria (J. Brahms) a 4 voces blancas y órgano. Laudate pueri (F. (Mendelssohn) a 3 voces y órgano. • FWX Motette Exaltata est Sancta Dei Genltrlx, zu S Stimmen HARMONIA MUNDI HM 30621 30 cm. l\·1otetten Ave, Maria, S vocum - Tu es Petrus, S vocum • Andreas Chrlstl famulus, S vocum - Quant! mercenarii, 6 vocum - Per cru· cern tuam, 4 vocum. ALHAMBRA SMGE 80041 17 cm. CESAR FRANK (1822·1890) Sollstas de Ja Escolanfa de Montserrat La Verge bressant (duetto) lnfantons (duetto) Les danses de lormont (duetto) L'àngel de la guarda (duetto) Josep M. Cañellas y Josep Costa, solistas. ALHAMBRA SMGE 80121 17 cm. FRANCISCO GUERRERO (1S28-1S99) Ocho Villanescas Esplrituales a 3 voces blancas. Si tus penas no pruebo - Es menester que se aclerte - ¡Qué buen oño es el del Cielol • Oh Virgen, cuando os miro - Pastor qulen Madre Vlrgen ha mlrado - ¿Qué se puede desear? - Tan largo ha sido en gastar • ¡Oh venturoso dial LA VOZ DE SU AMO LDLP 1057 25 cm. HARMONIA MUNDI HM 25160 25 cm. WOLFGANG A. MOZART (17S6·1791) FRANZ SCHUBERT (1797-1828) - JOHANNES BRAHMS (1833-1897) El pastor l la Mare de Déu (adaptació F. Civil) Cançó de bressol (W. A. Moza'r t) La nit (Schubert, adaptació A. M. Vergés) Cançó de bressol (J. Brahms, adaptació F. Civil) LA VOZ DE SU AMO 7ERL 13026 17 cm. PIERLUIGI G. PALESTRINA (1525-1S94) Stabat Mater, a 8 voces (Joan Cererols: Magnificat) LA VOZ DE SU AMO LBPL 1029 25 cm. Ave, Maria, a 4 voces (Lluís Millet: Oh cel blau. adaptació I. Segarra) ALHAMBRA SMGE 80039 FtUX MENDELSSQHN (1809-1847) - ROBERT SCHUMANN (1810-18S6) Solistas de la Escolania do Montserrat Ocells de pas, duetto (F. Mendelssohnl Tardoral, duetto (F. Mendelssohn) Cançó de primavera (R. Schumann) Les orenetes, duetto (R. Schumann) La filadora, trio (R. Schumann) J~sep Cañellas, Josep Costa y Joan Selles, solistas. ALHAMBRA SMGE 80076 17 cm. CRISTúBAL DE MORALES (1SS0-1SS3) M l.ssa Ouaeramus cum pastoribus zu 8 ttmmen ' s Kyrie, Glor1a, Credo, Sanctus, Agnus Dei. 17 cm. GIOVANNI B. PERGOLESI (17170-1736) Stabat Mater a 2 voces, solos, coro y orqueste. Rafael Subirachs, soprano; Sergi Cesade· munt, contralto. ALHAMBRA MC 25039 25 cm. MATEO ROMERO • CARLOS PATifiiO · DIEGO DURON - MIGUEL LóPEZ - JOAN CEREROLS - SEBASTIAN DURON Música religiosa española del slglo XVII -Qui habitat (M. Romero) Salmo 91, a dos coros, sacabuche, ba· jón, violón, arpa y órgano. -Maria, Mater Del (C. Patiño, 16SO) para soprano soHsta, dos coros, sacabuche, arpa, vlolón y órgano. -Adjuva nos, Deus (D. Duron, 1700) para contralto solista, chirlmías, bajonclllo y arpa. -Salve Regina (M. lópez) para soprano solista, 4 voces, vlolines, chirlmfas, bajón y órgano. -Hodle nobls de caelo (J. Cererols) Responsorlo de Navidad, a dos coros y bajo continuo. -Gazul. Zelin, Mohen (D. Duron. 1682) Vlllanclco moro de Navidad, para contralto solista, 4 voces, vloloncelo y arpa. -Dulce quietud (S. Duron) Vlllancico de la Ascenslón, a 4. -¡Ml Dlosl (J. Cererols) Vlllanclco penitencial, para contralto y tenor solistas, y órgano. -Va rompen sus velos (D. Duron, 1690) Villanclco de Navldad, a 4 voces, chirimfas, sacabuche, arpa y órgano. Joaquim Garrigosa, soprano; Josep Torrescassana, contralto; Sebastià Bardolet, tenor. De pròxima aparició. DEUTSCHE GRAMMOPHON (ARCHIV PRODUKTION) 30 cm. Stereo TOMAS l. DE VICTORIA (1548-1611) Responsorlos de Semana Santa verslón Integral en 2 discos. In Caena Domini (Jueves Santo) Amlcus meus - Judas, mercator pesslmus Unus ex dlsclpulis mels - Eram quasi agnus - Una hora non potulstis - Seniores populi. In Parasceve (VIernes Santo) Tanquam ad latronem - Tenebrae factae sunt - Animam meam dllectam - Tradlderunt me - lesum tradidlt impius - Caligaverunt oculi mel Sabbato Sancto (SAbado Santo) Recesslt Pastor noster - O vos omnes Ecce quomodo morltur lustus - Astiterunt - Aestlmatus sum - Sepulto Domino. VERGARA 11.3.001/2 P STUDIO SM 33·15, 33-16 30 cm. Pentecostés Motete Dum complerentur, a 5 voces. Mlsa Dum complerentur, a 6 voces. Secuencia Venl, Sancta Splritus, a 8 voces en doble coro. ALHAMQRA MCC 30073 30 cm. LUMEN AMS 23 D L. SCHWANN AMS 23 30 cm. Stereo Dos cantos de Semana Santa Popule meus (lmproperlos), a 4 voces mix· tas Vere languores, a 4 voces mlxtas. ALHAMBRA SMGE 80c1s 17cm. O vos omnes, motete O Domine lesu Christe, motete LA VOZ DE SU AMO 7ERL 1074 17 Cili. Ave, Maria, a 4 voces (t Angel Rodamllans: Moreneta en sou) ALHAMBRA SMGE 811040 17 cm. ESCOLA MONTSERRATINA (s. XVII-XVIII) NARCfS CASANOVAS (1747-1799) Nochebuena en Montserrat en el s. XVIII Oficio de Maltines de Navidad. Con acompañamiento de gran órgano y orquesta. lnvitatorlo: Chrlstus natus est nobls, doble coro. Responsorlos: Beata vlscera, a 2 voces -In principio, a 2 voces - Beata Del Genltrlx. a 2 voces - Angelus ad pastores, a 3 voces · Descendit de caelis, a 2 voces - Ecce Alt nus Dei, doble coro. Bonaventura Bajet. soprano. ALHAMBRA MCC 3CIC32 LONDON RECORDS S36ll 30c& Trois Répons de la Semalne Salnte Tenebrae factae sunt - Amlcus meus -Caligaverunt. à 4 voix et contralto-solo, avec violoncelle et orgue. Sergi Casademunt, alto. LUMEN AMS~ 2.5cm. Zwet Responsorlen für die Karwoche Tenebrae factae sunt - Callgaverunt. für 4 Stimmen, Altsolo, und Orgel. Sergi Casademunt, Alt. L. SCHWANN AMS f:!G20 17 cm. Ste,_ NARCfS CASANOVAS (1747-1799) - ANSELM VIOLA (1738-1798) Salve Regina (N. Casanovas) a 4 voces mlxtas, solo de contralto Y 6r· gano. Lamentaclón 11 del Stibado Santo (A. VIola) para contralto solista y orquesta Sergi Casademunt, contralto. ALHAMBRA MC 2lll3l 2SCII. mix· - 7cm. JOAN CEREROLS (1618-1680) Missa de Difunts, a 7 veus Introit (Requlem aeternam) - Kyrle Gradual (Requlem aeternam) - Seqüència (Dies irae) - Ofertori (Domine Jesu Christe) - Sanctus - Motet (Hel mlhl) - Agnus Del - Communlo (Lux aeterna) - Absolta (llbera me) . mènec Seglí, oboe; Josep Trotta, vloloncelo; Gregori M. Estrada, órgano. Gran Premi del Disc Català - 1965 (Mú· sica Coral), de Lloret de Mar. EDIGSA AHMC 10/92 LUMEN AMS 9 L. SCHWANN AMS 9 30 cm. Stereo BENET JULIÀ (1726-1787) Miserere 50. Psalm, für Soli, Doppelchor und Orchester. Domine, ne in furore tuo 6. Psalm, tür Doppelcher und Generalbass. O Sacrum Convivium Sakramentsmotette, fOr zwel Soprano und Generalbass. Josep-Ramon Ballbé, Josep Torrescassana, Carles Estrada und Jesús Besora, Sanger· knaben; Miquel Estradé, Bass. • 1071 7aa. r) 110010 7CII. Sels villanclcos, a 4, 5 y 8 voces Señor mío Jesucrlsto - A Belén, zagales El amor que viena - 1Ay, qué dolor! Segura vals, labradora - Ah, grumete llgero. VERGARA 11.6.001 L 30 cm. LUMEN ANS 10 L. SCHWANN AMS 10 30 cm. Stereo :om. :a. do- Die Siingerknaben von Montserrat 2 Villancicos. VERGARA 769-n AMS 51 30 cm. LUMEN AMS 51 L. SCHWANN AMS 51 30 cm. Stereo l . SCHWANN AMS 85 30 cm. Stereo L. SCHWANN AM S 12025 17 cm. Stereo Magnificat, a 8 voces y dos sopranos solistes Bonaventura Bajet y Josep Torras, sopra· nos. (t Pierlugi G. Palestrlna: Stabat Mater) LA VOZ DE SU AMO LBLP 1029 25 cm. JOAN CEREROLS (1618-1680) - NARCIS Ca· SANOVAS (1747-1799) Le slècle d'or espagnol -Hei mlhi, Domine (J. Cererols) Motet pour la Messe des défunts, à 2 choeurs, avec basse d'orgue. -Tenebrae factae sunt (N. Casanovas) Répons de la Semalne Salnte, à 4 voix, contralto solo, avec vloloncelle et orgue. MUSIQUE DE TOUS LES TEMPS 8 17 cm. JOAN CEREROLS (1618-1680) - NARCIS CASANOVAS (1747·1799) - JOSEP A. MART! (1719·1763) Magnificat (J. Cererols) para 2 sopranos solistes, doble coro a 8 voces y órgano. Salve Regina (N. Casanovas) para soprano solista, caro y hajo continuo. Salve Regina ~ara 2 sopranos solistas, coro y hajo contmuo. Magnificat (J. A. Mart!) Para cuarteto vocal solista, coro y orquesta. 0 rquesta de Camara Sollstas de Barcelona. Carles Estrada y Jesús Besora, sopranos; Josb~p M. Coll, contratlo; Gregori M. Mi· no 1s, tenor; Miquel Estradé, hajo; Do- MIGUEL LóPEZ (1669-1723) Villancico a la Nativldad de Nuestra Señora ( 1717) a dos caros, violines, serpentón (fagot) y órgano. Alma Redempt orls Mat er soprano solista, caro a 4 voces. vlolines y hajo continuo (órgano). Salve Regina contralto y tenor solistas, dos caros, elarin, trombón, violón (vloloncelo) y órgano. Canción a la Santa lmagen de Montserrat (1702) • tenor solista, coro, clarln y órgano. Regina Coell a dos coros y órgano. Orquesta de Camara de Cataluña. Joaquim Garrigosa y Josep M. Obradors, sopranos; Josep Torrescassana, contralto; Sebastià Bardolet, tenor; Jaume Espigoli, clarín; Miquel Badia, trombón; Josep Trot· ta, violoncelo; Joan Carbonell, fagot; Gre· gori Estrada, organista. VERGARA f 4.008·SL 30 cm. Stereo Salve Regina a 3 voces blancas y órgano. (t Josep Rodoreda: VIrolai) VERGARA 14004 SC 17 cm. Stereo MIGUEL LóPEZ (1669-1723) - NARCIS CASANOVAS (1747-1799) Piezas de órgano de la Escuela Mont serratina, s. XVIII (Miguel López) Lleno en Si menor (I) Verso del primer tono (111 colección) Partldo de mano derecha en Fa mayor Verso de octavo tono (111 colecclón) Lleno en Sol menor (11 colección) Lleno en Sol menor (11 colecclón) Gregori Estrada, organista. (Narcis Casanovas) Paso en Do mayor (V) Paso en Fa mayor (X) Paso en Re menor (Xl) Paso en Re menor (Xli) Paso en Re mayor (11) Cassià Just, organista. ALHAMBRA MCC 30069 30 cm. JOAN MAROU~S (1582-1658) - MIGUEL LóPEZ (1669-1723) - NARCfS CASANOVAS (1747-1799) - JOSEP A. MARTf (1719-1763) BENET JULIA (1726-1787) - JOAN CEREROLS (1618-1680) Muslk In Montserrat -0 vos omnes (J. Marquès) motette zu 4 Stlmmen. -Verso sobre Pange língua (M. lópez) -Aestlmatus sum (N. Casanovas) motette zu 4 Stlmmen. -Ouem vldlstls, pastores (J. A. Martí) motette für Soll, Chor und Orchester. -sonatas de clarines (B. Julià) -Salve Regina (J. Cererols) für zwef vierstlmmige Chore und Basso continuo. Gregori Estrada. Orgel. HARMONIA MUNDI HM 15t59 Z5 cm. JOSEP A. MARTf (1719-1763) • Silencio Cantata de Navldad, para solos, coro y orquesta. O magnum mysterium Responsorlo para los Maltines de Navidad, para soprano, doble coro y orquesta. Carles Estrada y Jesús Besora, sopranos; Josep M. Coll, contralto; Domènec Segú, óboe. VERGARA AMS 42 74t-TL 30 cm. A. CHARLIN AMS 42 L. SCHWANN AMS 42 30 cm. Stereo JOSEP A. MARTI (1719-1763) • MIGUEL LóPEZ (1669-1723) Altspanische Klrchenmusik aus Montserrat O magnum mysterfum (J. A. Marti) Responsorfum aus der Weinachtsmette für Knabensopransolo, achtsmmungen Doppelchor, Orchester und Orgel. Messe (M. lópez) für Knabensopransolo, dreistlmmlgen Knabenchor, Strelcher, Fagot und Orgel. Jesús Besora, soprano. L. SCHWA.NN AMS 5011 LUMEN AMS ~~~ 30 cm. Stereo 11. CONTEMPORANIS a) Cants populars FRANCESC CIVIL El nostre Nadal (1) la Mare de Déu quan era xiqueta • Camina seraff - Josep I Maria - Josep, busqueu-me posada - Sant Josep I la Mare de Déu - les dotze van tocant. ALHA.MBRA MCC 30006 30Q!l. El nostre Nadal (2) El desembre congelat - El cant dels ocells - Esta nit és nit de vetlla · Els pastorets - El rabadà jovenet - Allà sota una penya - El tunc tunc - El noi de la mare - Cobles en alabança dc Jesús en el Pessebre. CoHecció de melodies populars catalanes nadalenques harmonitzades f orquestrades. Gran Orquestra Simfònica. Jesús Besora. Josep M. Guitart I Josep M. Coll, solistes. ALHA.MBRA MCC J:iQ87 30cm. Santa Nit - Adeste fideles - Aclarida, ~ neida Harmonització i orquestració. Jesús Besora i Josep M. Gultart, solistes. ALHAMBRA SMGE 10511 17 e& FRANCESC CIVIL- JOAN JUST El desembre congelat (adaptació de F. Civil) Sant Josep I la Mare de Déu (adaptació de F. Civil) El noi de Ja mare (adaptació de F. Civil) les dotze van tocant (adaptació de J. Just). LA VOZ DE SU AMO 7ERL 13D27 17 CIO· FRANCESC CIVIL • IRENEU SEGARRA órgano de Montserrat Composlclones para órgano sobre caneJonas populares catalanas navldeñas. c·vtll Els pastors i la Mare de Déu (F. I Esta nit és nit de vetlla (1. Segarra) Gregori Estrada, organista. COLUMBI A SCGE 10111 17CII- Kna5011 5011 tereo JOAN JUST El noi de la mare - Les dotze van tocant • El dimoni escuat - S'acaben les setmanes de Daniel Adaptacions. ALHAMBRA SMGE 80474 17 cm. El cant dels ocells - La bona Mare de Déu La cançó del pobre - Marxa dels Reis d'Orient ALHAMBRA SMGE 80475 17 cm. Ca- bus- lare JOAN LAMOTE DE GRIGNON - ANGEL RODAMILANS- ANTONI NICOLAU Cuatro canciones navideñas Cançó de Maria (J. Lamote de Grignon) Oh Jesuset dolç (A. Rodamllans) Entre flors (A. Nicolau) Maria bressant (A. Rodamllans) Bonaventura Bajet, soprano. ALHAMBRA SMGE 80021 17 cm. ANTONI NICOLAU La mort de l'escolà Joaquim Garrigosa, soprano. EDIGSA CM 152 17 cm. MANUEL OLTRA Nadal amb els escolans de Montserrat Fum, fum, fum - El petit vailet - El desembre congelat - L'Angel i els Pastors. Arranjaments musicals: M. Oltra. Direcció artística: Salvador Gratacòs. Joaquim Garrigosa, Josep M . Obradors Josep Torrescassana, solistes. Rosa vera (A. Rodamilans) a 3 voces Iguales. Oh cel blau (L. Mlllet, adaptació I. Segarra) a 4 voces iguales. Virolai (J. Rodoreda) Moreneta en sou (A. Rodamllans) No mireu la morenor (1. Segarra) ALHAMBRA MC 25011 30 cm. ANóNIMO - JOSEP RODOREDA Salve Montserratina y Virolai Salve Montserratina (Desconocldo, s. XVI) a 4 voces iguales. Virolai (J. Rodoreda) ALHAMBRA SMGE 80012 17 cm. PAU CASALS Opera Sacra Nigra sum, a 2 veus blanques i orgue • Rosari, a 4 veus mixtes I orgue - Salve Montserratina, a 4 veus mixtes I orgue O vos omnes, a 4 veus mixtes - Cançó a la Verge, a una veu, estil popular, I orgue Tota pulchra, a 4 veus mixtes - Eucarrstica, a una veu I orgue. Gregori Estrada, organista. VERGARA 11.0.00t l HARMONIA MUNDI HM 30632 30 cm. Salve Montserratina a 4 veus mixtes i orgue. Eucarística a una veu i orgue. VERGARA 362-TC t7 cm. EDIGSA CM 157 17 cm. ANTONI PLANAS - ODILó PLANAS - FRANCESC CIVIL Nadal a Montserrat • Nadal dels Escolans L'àngel I els pastors (Tradicional, harmonització A. Planàs) Cançó de l'Infant (Tradicional, harmonització O. Planàs) Els tres Reis (tradicional, harmonització F. Civil) E~tant a la cambra (Tradicional, harmomtzació F. Civil) EDI GSA CM 123 17 cm. b) Cants d'Església ANONIMO - ANGEL RODAMILANS - LLUIS MGAillET • JOSEP RODOREDA • IRENEU SE- RRA C8nticos vespertinos a la Vlrgen Salve Montserratina (Desconocldo, s. XVI) a 4 voces iguales. FRANCESC CIVIL- JOSEP RODOREDA Salve Regina (F. Civil) a 3 veus blanques I orgue. Virolai (J. Rodoreda) VERGARA 14001 SC 17 cm. Stereo ANSELM FERRER Salve Montserratina a 6 voces y órgano. O Sacrum Convivium a 6 voces y órgano AveMaria a 6 voces y órgano. Alleluya de Pascua a 4 voces y órgano. ALHAMBRA MC 25034 2S cm. ANSELM FERRER- IRENEU SEGARRA Salve Regina (A. Ferrer) a 4 voces blancas y órgano. Salve Montserratina (1. Segarra) a 4 voces blancas, alternando con el canto gregoriana. VERGARA AMS 12005 15.0.005-C LUMEN AMS 12005 17 cm. SteleO CASSIÀ JUST - GREGORI ESTRADA - IRENEU SEGARRA Audi, filia (C. Just) a 4 voces mlxtas. Angelus Domini (C. Just) a 4 voces blancas. Sanctissime Confessor (G. Estrada) a 4 voces blancas. Medltabor (1. Segarra) a 4 voces blancas. ALHAMBRA SMGE 80086 17 cm. DOM~NEC MAS I SERRACANT • JOSEP RODo- REDA Salve Regina (D. Mas I Serracant) a 3 veces blancas y órgano. Virol ai (J. Rodoreda) VERGARA 14003 SC 17 cm. Stereo ERNST KRENEK - PETA EBEN Encuentro internacional de compositores en el Monasterlo de Montserrat, septlem· bre 1968. Nativitat de la Mare de Déu Propi de la Missa, compost per a l'Abadia de Montserrat (E. Krenek) Vespres, compostes per a l'Abadia de Montserrat (P. Eben) Capella y Escolania de Montserrat, órgano, conjunto Instrumental. Coro de monjas y asamblea. VERGARA 14.013-SL 30 cm. Stereo LLUfS MILLET O cel blau, a veces (adaptaclón I. Segarra) (t Pierlulgl G. Palestrlna: Ave Maria) ALHAMBIIA SMGE 80039 17 cm. ÀNGEL RODAMILANS Moreneta en sou, a 3 veces blancas Rosa vera, a 3 veces Bonaventura Bajet, soprano. (t Tomés L. de Vlctorla: Ave Maria) ALHAMBRA SMGE 80040 17 cm. JOSEP M. ROMA- JOSEP RODOREDA Salve Regina (J. M. Roma) a 3 veces blancas y órgano. Virolai (J. Rodoreda) VERGARA 14002 SCR 17 cm. Stereo IRENEU SEGARRA Mlsa Responsorial Lux et orlgo a 8 veces y órgano. Para el tiempo pascual. Misa Responsorial Cum Jubilo a 6 veces y órgano. Para las fiestas de la Virgen. ALHAMBRA MC 25031 2Sca LUMEN AMS 12016112DU O 17 cm. 6-.o Misa Responsorial Orbis factor a 4 veces y órgano. Para los domingos del año. ALHAMBRA MC 25137 2Scm. LUMEN AMS 50060 25 cm. SllfeO Cants a la Mare de Déu ( 1) Sota la vostra protecció (Antffona lltúrgi· ca) Formosa sou, Maria (himne a la Purlssi· ma Concepció de Maria) En terra d'Israel (Himne a l'Anunciació de Maria) Gregori Estrada, organista. EDIGSA CE 20 17 Cili. Cants a la Mare de Déu (2) Salm 44: El cor em bull de bons auguris Ave, Verge Immaculada (Himne a la Natl· vitat de la Mare de Déu) Salm 112: Lloeu servents del Senyor Benaurada sou Maria (himne a l'Assumpció de Maria) EDIGSA CE 2% 17CIL Cants de Quarema ( 1) Salm 50: Pietat, Senyor. Pregàries de perdó. EDIGSA CE 11 17 alL Cants de Quaremsa (2) Diumenge de Propis de la Missa del Quaresma Cant d'entrada: M'Invocarà 1 l'escoltaré (salm 90) Cant d'ofertori 1 de comunió: El Senyor et cobrirà (salm 90) Propis de la Missa del 11 Diumenge de Quaresma Cant d'entrada: Recordeu-vos òe ies vostres tendreses (salm 24) Cant d'ofertori): Meditaré els vostres mt naments (salm 118) Cant de comunió: Acolliu el meu planY (salm 5) :ual. Nadal a Montserrat • Missa de m1tjanlt Cant d'entrada • Cant de meditació • Alleluia - Cant d'ofertori • Cant de comunió. e la EDIGSA CE 28 17 cm. 1gos - !5031 iem. 11160 Nadal a Montserrat • Missa del dia Cant d'entrada • Cant de meditació • Alleluia • Cant d'ofertori • Cant de comunió. EDIGSA CE 30 17 cm. Missa en català • Senyor, tingueu Sant, sant, sant en un sol Déu Gregori Estrada, Ordinari pietat • Glòria a Déu • Anyell de Déu - Creiem organista. EDIGSA CE 15 17 cm. Salmos e Himnos para los fleles I. De Adviento a Pascua lnvitatorio, Salmo 9: Aclameu el Senyor. Adviento Hlmno: Veniu, veniu, oh Emmanuel Salmo 24: A vós, Senyor, elevo la meva ànima. Navidad Himno: La llum d'aquesta nit Salmo 94: Veniu, cantem alegres al Senyor. Epifania Himno: Esguarda la llum Salmo 71: O Déu, doneu al Rei. Septuagésima Salmo 129: Des d'un abisme clamo a Vós, Senyor. Cuaresma Himno: O Déu, digneu-vos escoltar Salmo 90: Tu que vius. Tiempo de Pasión Salmo 21: Déu meu, Déu meu, mireu-me. Pascua Himno: Oh, canta, canta la victòria Salmo 150: Lloeu Déu en el seu santuari. Sergi Casademunt, contralto. ALHAMBRA MCC 30070 30 cm. Vetlla de Santa Maria ~imne dels pelegrins • Càntic de salutaCió • Magnificat (en català) LA VOZ DE SU AMO 7ERL 1075 17 cm. GREGORI ESTRADA. IRENEU SEGARRA Càntics i Salms dels fidels On hi ha caritat i amor (1. Segarra) Temps Pasqual C~nt d'entrada: AHeluial Digne sou, Jesu· cnst (1. Segarra) Cant d'ofertori: AHeluial El Senyor ha ressuscitat (G. Estrada) Cants de comunió: AHeluJal Tots esperem de Vós, Senyor (1. Segarra) Senyor, doneu-nos sempre el vostre pa (I. Segarra) Pare nostre (1. Segarra) Sam 41: Com la cérvola deleja (Baptisme i Eucaristia) (1. Segarra) Aniré a la casa de Déu (unció dels malalts, Viàtic, Difunts i Peregrinacions (1. Segarra) Temps d'Advent Cant d'entrada: Mostreu-vos, oh Senyor (G. Estrada) Cant d'ofertori: Ve el Salvador (G. Estrada) Cant de comunió: De vós naixerà. oh Ma· ria (G. Estrada) Vetlla de Nadal Avui del Cel la pau vera (1. Segarra) Benaurada que heu cregut (1. Segarra) El Verb de Déu s'ha fet carn (1. Segarra) Sergi Casademunt, contralt. ALHAMBRA MCC 30085 30 cm. IRENEU SEGARRA - JOSEP RODOREDA - PAU CASALS Salve de l'Escolania Salve Germinans (1. Segarra) a 3 voces blancas y órgano. Virolai de Montserrat (J. Rodoreda) Tota pulchra (P. Casals, adaptació I. Segarra) a 4 voces blancas y órgano. Bonaventura Bajet, soprano. LA VOZ DE SU AMO 7ERL 1034 17 cm. 111. DIVERSOS Diumenge de Rams a Montserrat Gravació en directe Benedicció dels Rams i Processó Hosanna filio David - Procedamus In pace Gloria, Jaus et honor (gregorià) - Ave, Rex noster (1. Segarra) Missa Introit - Kyrie XVII - Domlnus vobiscum Oremus - Passió - Credo I (gregorià) O Domine Jesu Christe (T. L. Victorla) - Prefaci - Sanctus XVIII - Consagració - Per omnia - Pater noster • Agnus Del (gregorià) - Comunlo Pater, sl fleri potest (1. Segarra) - Domlnus voblscum - lte, missa est - Benedicció final (gregorià). Salve In caelum assumpta (A. Pérez Moya, adaptació I. Segarra) VIrolai (J. Rodoreda) Escolania, Capella de Música, Cor de monjos I poble fidel. VERGARA 11.0.004 l 30 cm. Stereo Dijous Sant a Montserrat Gravat en directe Missa: Introit - Kyrle IX - Gloria XV Homilia: P. Abat Aureli M. Escarré (fragments) Lavatori: Domine, tu mihl lavas pedes · Ubi carltas Ofertori: Hoc corpus meum (M. Robledo) Comunió: Domine, semper (1. Segarra) Domlnus Jesus (antlfona) - Laudate Dominum (salm 1OS). Solemne translació del Santlssim: Pange llngua (gregorià i estrofes polifòniques de T. L. Vlctoria Adoració al Santlsslm: Unus ex dlsclpulls mels (T. L. de Vlctorla) Vetlla: El Senyor és el meu Pastor (1. Segarra) Cor de monjos 1 assemblea. Escolania i Capella de Música. O Sacrum Convlvlum (T. L. de Vlctoria) - Pange lingua (T. L. de Victorla) Salve Regina (T. L. de Victorla) VERGARA 707 TL STUDIO SM :13-ll 30an. Grand'Messe ConvE:ntuelle à Montserrat Gravat en directe Messe du deuxième dimanche après Pàques Introit Misericordla Domini (IV mode) • Kyrie (VIII mode) - Gloria (IV model . oraison - épitre • AHeluia I Cognoverunt discipuli (111 mode) · Allelula 11 Ego sum pastor bonus - ~vanglle - Offertoire Deus, Deus meus (11 mode) - orgue: Segundo tlento dc quarto tono (F.R Corre3 de Arauxo) • Préface • Sanctus (IV IMAgnus Dei (IV ~levation • Pater de) mode) • Orgue: Verset 22 du 3e livre Verset de communion: Ego (M. López) sum pastor bonus (11 mode) avec psauOrgue: Verset 28, Se ton, I collec> me lte missa est (VIl motion Oralsons Orgue: Paso V de) - Bénédlction (N. Casanovas). o o o o o o o VERGARA 11.8.1104 L LUMEN AMS 11 O 30 cm. s- VERGARA 14.009-Sl 30 cm. Stereo Divendres Sant a Montserrat Gravat en directe Via Cruels I funció del matí Crec en un Déu (l. Romeu) Popule meus (T. L. de Victoria) Lletania del perdó (1. Segarra) Vere languores (T. L. de Victoria) Solemne acció litúrgica de la tarda Passió de N. S. Jesucrist segons sant Joan (fragments) Pregària dels fidels Adoració de la Creu: Crucem tuam - Adoramus te Christe - Salvator mundl Pare nostre Comunió: Callgaverunt (T. L. de Victoria) Stabat Matar, fragments (P. G. Palestrina) Cor de monjos I assemblea. Escolania I Capella de Música. VERGARA 14.010.SL 30 cm. Stereo Corpus a Montserrat Missa Vidl speclosam (T. L. de Victoria): Introit, gregorià - Kyrle - Gloria - Allelula, gregorià • Credo I gregorià - Sanctus • Benedlctus • Agnus Del. VIrolai (J. Rodoreda) Ofici de Vespres: O Sacrum Convivium, gregorià - Magnificat (T. L. de Victoria) - Misa matinal de la Escolania Paso en re menor, órgano (N. Casanovas) - lntroito, Kyrle, y Gloria (Misa X. Oraclón, Epístola, Aleluya. gregoriana) Evangello - Credo 111 (gregoriana) Et l'lcarnatus est, a 3 voces (1. Segarra) Ofer· torio (gregoriana) - Coral ich ruf, 6193' no (J. S. Bach) - Sanctus, Agnus Del (Mfsa X, gregoriana) - Versa, 6rgar.D (M. López) Comunión (gregoriana) ·Pequeño preludio n. 8 (J. S. Bach) Escolan J. Casals. organista. Salve Regina (F. Civil) a 3 voces y órgano. Gregorio Estrada, organista. o o o o ALHAMBRA MCC 3CCS1 30cdo Un dia a Montserrat Gravat en directe (2 discos) Missa Conventual de Crist Rei (Cants del Propi: G. Estrada, Cants de l'Ordi~ Salve de l'Escolania, a ' ri: I. Segarra) veus blanques I orgue (M. López) \fiTO' lai (J. Rodoreda) - Rosari dels escolans (J. M. Roma) - Fragments de Vesp~ Magnificat (G. Estrada) Salve Montserr"(l tina (C. Just) . Funció Eucarística o o ¡) n ·17 e (1. Segarra) - Himne de Crist Rel (1. Segarra) Capella I Escolania. Cor de monjos I poble. Gregori Estrada, organista. Directors: Ireneu Segarra I Sebastià Bardolat. CANIGó 1CJOG.M 1·11 30 cm. cant Gregorià - Missa dels fidels Kyrie eleison (XVI) - Gloria In excelsis (XV) - Sanctus (XVIII) - Agnus Del (XVIII) - Credo (I) Respostes de la missa {Prefaci, Pax Domini, lte missa est) Director: Beda Moragas. EDIGSA C.E. 12 17 cm. Messe de la Pentecote Spiritus Domini Direction: Odiló Cunlll. LUMEN AMS 12001 17 cm. Stereo Messe de la Sainte Vierge Salve Sancta Parens Direction: Odiló Cunill. LUMEN AMS 12002 17 cm. Storoo Messe I Lux et origo Direction: Odiló Cunill. LUMEN AMS 12003 17 cm. Stereo Messe Misericordia Domini Direction: Odiló Cunlll. LUMEN AMS 12004 Cant Gregorià - Selecció Pange llngua - Adoro te devote - Tantum ergo - Genitori - Laudate Domlnum - Cantemus Domino - Salve Regina - Regina Caeli - Gloria, laus - Ubi carltas. Director: Beda Moragas. EDIGSA C.E. 13 17 cm. 17 cm. Stereo Missa en català Respostes (text i melodies) Oració - Epístola - Evangeli - Oració sobre les ofrenes - Prefaci - Pare nostre Comunió - Comiat. EDIGSA CE 16 17 cm. Cantos gregorianos de la mlsa para los fieles Colección de 6 discos I. Cantos del celebrante y ministros del altar - Respuesta de los fiales COLUMBIA SCGE 80295 RECORD n.• MS·1 (80295) 17 cm. 11. Misa de los fiales Kyrie XVI - Sanctus XVI - Agnus XVI lte missa est XV - Gloria XV - Credo I COLUMBIA SCGE 80296 RECORD n.• M$-2 (80296) 17 cm. 111. Mlsa dominical. Xl Orbis factor COLUMBIA $CGE 80297 RECORD MS·3 (80297) n.• 17 cm. IV. Misa pascual I Lux et orlgo COLUMBIA SCGE 80298 RECORD n.• MS-4 (80298) 17 cm. V. Misa de la Virgen IX Cum jubilo COLUMBIA SCGE 80299 RECORD n.• MS·S (80299) 17 cm. VI. Misas de Advlento y Cuaresma XVII y XVIII COLUMBIA SCGE 80300 RECORD n.• MS·6 (80300) 17 cm. Coro monflstico. Director: Odiló Cunill. Escolans de Montserrat petits compositors Muntanyes regalades (J. O. Roman!, 10 anys) Dorm infantó (J. S. Valls, 9 anys) Cant d'estiu (R. Alonso, 10 anys) L'ametller (J. M. Lamarca, 8 anys) L'ocellet (J. O. Romaní, 10 anys) L'infant de Betlem (J. S. Valls, 9 anys) La son (alumnes del curs preparatori 19611962) Conjunt instrumental Instrumentació i direcció: Manuel Oltra Escolans cantors: J. R. Ballbé, C. Rius, J. Torrescassana. J. Bardolet, J. M. Silvente, L. Altabella. J. M. Obradors. EDIGSA CM 118 17 cm. IRENEU SEGARRA La voz del nlño cantor Curso de canto según el método de la Escolanra de Montserrat (Compuesto por 12 discos y 2 llbros explicatlvos) Parte I: Resonancia de la voz (Ejerclcios 1-30, discos 1-111) Parte 11: Control de la lntensidad (Ejercicios 1-24, discos IV, V y VI (1.• cara) Parte 111: Desarrollo de la potencia y agilidad de la voz: Staccato (Ejerclclos 1-27, discos VI, 2.• cara, Vil. VIII, 1.• cara) Parte IV: Artlculación (E)erclcios 1·6, disco VIII, 2.• cara) Complementos: Método préctico de canto de cémara itallano, con acompañamiento de plano (N. Vaccal) . S. Casademunt, contralto (disco IX) Ejercicios de vocallzación: D. G. Aprile (disco X) Ejerciclos de solfeo mental: J. lamarca, solista (disco Xl) Canciones origlnales e interpretación por los niños escolanes del curso preparatorio 1960.1961. Armonización O. Planàs (disco Xli) . IV. OBRES MONTSERRATINES PER ALTRES INURPRETS NARCIS CASANOVAS (1747-1799) Organ Music of Spaln and Portugal Paso en do Major (N. Casanovas) (B. Pasquini : Partíte sopra la arla delia folla de Espagna - A. de Cabezón: Dic nobis, Maria - C. Selxas: Toccata in O mlnor - A. Carreira: Fantasia in O minor - F. Jacinto: Toccata en O minor • T. de Santa Maria: Fantasia primi toni A. Valenta: la romaneses con cinque mutanze - J. de Sousa Carvalho: Allegro, in D major • A. da Cruz: Verse de 8 tono per O, Sol, RE • J. Cabanilles: Tiento lleno por B cuadrado • C. Seixas : Toccata in C major; Three toccatas in G minor, C major, F mlnor. E. Power Biggs, Organ. COLUMBIA Kl 5167 30 cm. Sonata V Albert de Klerk, Sécrétaire·Orgel (um 1785) (t Palestrina - Frescobaldia - de Santa Maria • Sweelinck - Gibbons - Zipoli Buxtehude - Couperin - Corette. Tel. AWT 9409·C Tel. SAWT 9409·8 ST 30 nalt: Tiento de falses • Joan B. Caba. nilles: Tiento de Batalla) Montserrat Torrent, organista. EDIGSA HAMC tO 41 30 cm. S1etto JOSEP A. MART! (1719-1763) • NARCIS CASANOVAS Polifonia concertant del segle XVIII Magnificat (J. A. Mart() per a solistes, doble cor I orquestra. Responsoris (N . Casanovas) per a contralt, cor I baix continu. Callgaverunt ocull mei - Amicus meus · Tenebrae tacte sunt. Orquestra de cambra Coral Sant Jordi M. C. Bustamante, soprano; M. Martorell, contralt; J. L Ochoa, baix; J. Trotta, violoncel; M. Torrent, organista; D. Segu. oboè Director: Oriol Martorell. EDIGSA AHMC 1012l 30 cm. SttrtO IRENEU SEGARRA Psaumes de Montserrat Texte de la Bible de Jérusalem les Petits Chanteurs de Salnt·LAurent Direction: Abbé Zurfluh. PASTORALE ET MUSIQUE PM 25 Oti A Votume I 25 CIL PASTORALE ET MUSIQUE PM 251121 A Volume 2 25 ca. JOSEP VINYALS ( 1771-1825) L'Orgue de Maó Sonata XVI (t Josep Elles : Te Deum - Antoni Soler Sonata número 67 - Freixenet: Sonata ell Fa major - Josep Elles: Salve Regina) Montserrat Torrent, organista. EDIGSA AHMC 10 I! 30 cm. SttrtO cm. NARCIS CASANOVAS (1747-1799) - MIGUEL LóPEZ (1669-1723) L'Orgue del Vendrell Sonata 11 i 111 per a orgue (N. Casanoves) lleno 11, Versus de setè to (M. López) (tPere A. Vila: Tiento - Pau Bruna: Tien· to, Lletania a la Verge - Gabriel Me- ANSELM VIOLA (1738·1798) • NARCIS CASA· NOVAS (1747-1799) Concert per a fagot i orquestra (A. Viola) Sonates per a clave (N. CasanovasJ Joan Carbonell, fagot; M. A. Ribera, clavicèmbal. Director: Antoni Ros