Domènech Terradellas : compositor de la XVIII centuria
Centre de documentació de l'Orfeó Català
Editat a Barcelona : Impr. de Francesch X. Altés; Notes: Dedicatòria de l'autor a l'Orfeó Català
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
Joseph Rafel Carreras i Bulbena .. t '.\- ESTUDIS BIOGRÁFICHS I CRíTICHS DE CATALANS ILUSTRES -0-- I ',' , Domenech Terraôellas ':., COMPOSITOR DE LA XVIII CENTURIA BARCELONA 'IMPREMPTA CARRER DE FRANCESCH DELS ÁNGELS, 1908 X, 22 AL TÉS y 24 DOMÈNECH TERRADELLAS COMPOSITon DE LA XVIII CENTURIA Joseph Rafel Carreras i Bulbette ESTIJDIS BIOGRAFICHS _I CRíTICHS DE CATALANS ILIJSTRES -0=:== I Domenech Terraôellas COMPOSITOR DE LA XVIII CENTURIA , BARCELONA IMPREMPTA CARRER DE FRANCESCH DELS ÁNGELS, ,1908 22 X. ALTÉS_ y 24 ES PROPIETAT DEL AUTOR - TIRADA' , 110 EXEMPLARS ENUMERATS NOMBRE . Lf:r�� f '�,._¿ ¡ .... 1 .... ��/fl CJ�' if�" � I I j \__ AI Orfeó Català Un jardí xamós de flors reeollir i tinch de exes flors de a casa dolça embauma tota la mare ñayroses de nostra terra he ben servat. A vuy oferexo al aroma, flor que Europa, i honorantla lograt públich una en la divuitena centuria a ella rebé honor nostra Catalunya. Permeteume que al treure a fora aquesta flor tríe un test proporcionat a sa bellesa, dés d'ahont tota nostra gent la puga contemplar. ¡ Que'l vostre cant suavíssim acompanye la me­ moria del artista insigne! i Que'l planter de vostres artistes s' enardesca ab sa flama no extingida! v \ DEO SOliT GliORIA TERRADELLAS DOMENECH de la XVIII centuria compositor PROLECH \ Un gran orador deya en certa ocasió que la intensitat de l'amor era comparable, en quan a sa difusió, als círcols cou­ , v , cèntriohs que forma ració es aquesta pedra llençada a un estany. Compa­ creyèm.. certament, ben escayenta en: una que Nostre cor, al caure a la mal' de Ia vida, toca un culminant i traca un círcol petit però intens, la familia, nostre cas. punt D'aquest deriva Ió municipi, la regio, lá nació catalana, les nacionalitats afins, les races g'ermanes i, ja perdentse més i més, les races més allunyades. Per lafamilia sempre havèrn estat disposats a fer los majors sacrificis, per la patria catalana també. Nostra inteligencia, petita a gran, tal qual Déu nos la ha clonada, nostra influen­ cia, tot nostre sér, estan i estaran sempre al servey dels inte ressos de casa nostra, de nostra terra, de aquesta Catalunya - que tant i tant aymàm. Arreu havèm manifestat aquest nostre zel, i ara les ferne una altra manifestació donant al públich i judicis crítichs de catalans ilustres desconeguts, part. a historiats ab poca pregonitat fins are. volèm biografíes major en sa - 10- Comencèm pel' en Domènech Terradellas, cèlebre compositor de la XVI[[ centuria. Les primeres noticies biogràfiques d'en Terradellas se troben en lo diccionari d'en Ernst Ludwig' Gerber, edició de Leipzig, del 1792, i son ben poca cosa per copía a n'en Gerber, qui per sa part no investigació. Més modernament un mu­ sicòlech eminent, en F. J. Fétis, s'ocupa, en son diccionari ele músichs, d'en Terradellas ; però no'ns comunica l'és de ,nou, donantnos sols a conèxer lo títol ele algunes òperes i un ora­ tori, composats per l'insigne compositor català, sense dimos d'hont ho ha tret, ni ahont aquestes obres se troben (1). Més tart tothòm copía a n'en Fétis, sens afegirhi ni una coma, com no síen algunes mala-venturades fantasíes d'en Soriano Fuertes, cert. Després tothòm indica les fonts de sa que val més no citar. Nostra tasca ha sigut reconstituir aquesta biografía de cap de treball i una investigació que'ns ha costat molt anys de durada, cercant arrèu obres elel susdit mestre i consultantles per formar criteri sobre llur valor; en una pa­ raula, fer ressaltar per complert la figura d'aquest gran artista, tal com era, sens gota de fantasía ni de noveles que l'esborre i de nou, lo d'alguns o desnaturalise. imparcial pot judicar nostre treball: Iloharlo si'I llohança digne, i censurarlo si estima que no s'ajusta Lo lector de creu a la veritat, l'ideal de nostra cura. De totes maneres demanèm fassa jnsticia, estimant que hi havèm posat tot no ·tre s'ens delit, que I'havèm laborat ab amor i que havèm fet tots los possible per resurgir un dels homens que, dins l'art musical, més honraren Catalunya en la xvin centuria. (1) Pertocant a Nàpols hi ha hagut una bona guia ab en Napoli», que gayrebéningú ha aprofitat. les obres de Florimo «Scuola Musicale di T BIOQRAFÍA I I T Nasqué en Domènech 'I'erradellas a Barcelona, l'any 1713; podèm fixar lo mes ni 10 día. Eren S0S pares uns senzills no pagesos jornalers que vivíen en la extingida parroquia do Santa Eularia de Mèrida, barri de Ribera (1). Al cap d'any (1) Resulta d'un document autèntich que's guarda en lo Jt¿S Tabulae, l'Arxiu de la Catedral de Barcelona. Roman ensemps confírmat pel' un altre document que a la fi de la obra transcribirèm complert. En Pere en 'I'erradellas, [ove jornaler, pare de nostre nasqué lo 26 de Febrer de 1693, llas, pagès del mas Soler, que fóu essent hon I 1 .} biografiat, son pare menat dés de en era fill de Ripoll, Jaume Terrade­ començaments de la centuria per la familia Terradellas. No es estrany qu'en Baltasar Saldoni, sense comprobació, dongués per bona la partida de baptisme XVII que trobà a la Catedral, en que's fà nàxer al celebrat mestre en lo mes de Febrer de 1711; ara queda demostrat que no es cert. La partida de baptisme qu'en Saldoni cregué ésser de nostre biografiat se refereix a un Domènech Terradellas, fill del jove fuster Bernabé Terradellas, proce­ dent de Sant Boy i que, segons havem pogut comprobar, vivia en la parroquia barcelonina de Sant Miquel. En aquella època hi havien a Barcelona distintes families Terradellas, essent la de més anomenada la del manresà Ignasi Terradellas, candeler de cera, qual botiga regentà sa muller Paula Monfages al quedar viuda i que era la que provehía de cera al nostre Consell de Ceut; a 29 de Novembre de 1713 se li pagà un compte de 1.018 lliures, 4 onses, per la cera gastada en la íluminació de d'Agost al 3 de Novembre. atenció, com aymauts qne som de la filologia, lo nom de 'I'erradellas, nos Tingué desitg de sebre sou origen i, a aquesta fi, acudi­ rem al secretarí del poble de Terradellas, vehiuat de 31 habitant que hi Sauta Eularia dés del 22 Cridantuos la , ha a tari, eu la vora me Carles si de Vilademuls. No rebérem contestacíó de dit una propietari de aquella lo. poble de Terradellas es carta molt atenta del Huguet, quí'ns deya que enyor secre­ encontrada molt antich - d'haver nat, lo poch més o 12- perdé menys, la seua mare. Son pare, Terradellas, casà en segones nupcies ab Elisa­ jornaler beth Pujol, viuda, vehina de Barcelona (1). Pere Passà natal; i que en infantesa i sa sens que quan a joventut estudiant música en puguem assegurar a qual escola (2). sa etimologia se sa ciutat creya provenia de que abans no hi havien més que dúes propietats, la del Sr. Ros y ht seua, quals propietats eren de dúes pubilles, i d'aquí que la població prengués lo nom de Terra­ de-ellas. No cal dir que aquesta lo nom etimología no'ns complagué gota, Consultàrem amich que té pretensions de filòlech i aquest nos digué que de Terradellas se podia referir a Terra qu'estigués a la vora de aleshores a uu Ripoll; Terradellas -de Man­ Terradellas, segons nostre amich, seria una contracció de Terr a-de-Ias (Terra del costat) i tindria una significació semblant al Vícus llati que trobem en Ausona, en Urgell, etzètera Aquest las prové de Latus-late-las, Lo usaren entre altres Arnald de Carcasses en sa cèlebre poesia del Papagay (segle XII), i Gi­ una població, i axis se trobau Terradellas de resa, 'I'err ad ell as de Vilademuls, etc t .... ... ralt de Roselló també en ses obres. Aquesta etimolog-ia tampoch nos convenç. Segons la nostra opinió, la bona etimologia es aquesta: de Terra-arada, per contraccíó resulta Te­ rraâa (vejas sobre arada i arar lo Cai-tulnri de Sant Culgat, nom. lOB, segle ir, i també se poden consultar los treballs d'en Burguy). De Terra­ da n'ix lo plural Terrades o Terradas, quals cognoms abunden en català. Ara bé" la terrnínació ella es una de les caractertstíques del dímínutíu femeni en riostra Ilenga, i de la metexa manera que de Casa ne deriva, Casella (casa petita); de Oliva (sot), Olivella; de Cabana, Cabanella ;' de Olzina, Olzíuella ; de Fontana, Fontanella; de Escuma, Escumella ; .de Canada, Canadella; de Finestra, Finestrella; de Terrada ne surt 'I'erra­ della, que equival a petita extensió o treball de Terra-arada o llaurada, com avuy mès- generalment se diu. Del singular Terradella ve lo plural Terradelles (1) o Terradellas. Jt¿S Tabuiae. Nos dírtgtrem al Rector de Sant Adrià de Besós a fi de que nos trametés copia de la partída de desposoris, pera tindre, si hi constava, lo' nom de la mare d'en Terradellas; emperò, en carta del 15 d'Abril de 1906; nos diu Mossèn Joseph Pous que los llibres més antichs foren cremats pe'ls francesos i castellans quan la guerra de succesió; los actuals se remontan únicament al any 1718 en que's començà a reorg a­ en aquella parroquia. (2) No volèm seguir les fantasies de tants i tants autors com en llurs diccíonarís de músichs se descapdellan a plaer parlant de nostre Terra­ dellas. Arortunadament nosresta un testimoni de gran crèdit que 'ntngú llisar lo servey ha tíngut en cornpte ; l'erudit musícograï anglès Dr. Charles Burney; qui fou contemporaní d'en 'I'erradellas, lo conegué i pogué ohir sa mú­ sica en vida del gran mostre. Donchs bé; lo Dr. Burney diu, en sa pre-' '1 -13 - Pel' los anys ele 1735 (l) se dirigí vers Nàpols a estudiar ab lo gran mestre Francesco Durante. La escola napolitana era molt estimada a Barcelona, hont se creà molts de prosèlits durant lo temps en que governà Carles d'Àustria (2), especial­ ment d'ensà que la reyna Elisabeth Cristina concedí autori­ Capella, Giuseppe Porsile, per donar en la ciutat (3). algunes Iliçons Lo nostre biog-rafiat no anà a Nàpols per propia iniciativa, sinó recomeuat de alguna persona q ni lo coloca sots la direc­ ció de Durante, pera completar sos estudis, en qualitat de dexeble particular i per molt curt temps (4). La primera obra que compongué en Italia fou lo melo­ drama Giuseppe Riconosciuto, lletra reformada de Metastasio, que s'estrenà en los exercicis vespertins dels Rvnts. Pares del Oratori de Nàpols, l'any 1736 (5). sació a Mestre de son de música t g'eneral,History of Music», vol IV, pàg. 560, not. S.: composer having spent his youth in Catalonia ", i en la pàg'. 559 del meteix volúm: «Domenico 'I'errudellas, a Spaniard, born and educated in Catalonia». Resulta, donchs, 'evident que passà sa infantesa i joventut a Catalunya, hont fou educat músicalment. No resulta probat, com diuen' Ioadicciouaris, que fos dexeble del mestre Valls. Considerant qu'estudíés música a Barcelona, qu'es lo més probable, ho faria possiblement en una de les quatre capelles de música que en aquell temps hi havia, o sian la Catedral, Santa Maria de la Mar, Santa Maria del Pi i'l Palau, quals meshes foren en los anys pro bables d'estudi d'en 'I'errndell as (1723-l735), entre altres, los següents: Mossèn Fr ancesch .Valls, Mossèn Jaume Casee llas, Mossèn Salvador Figuera, Mossèn Joseph Pí canyol, Mossèn Maties obra «A ciosa , «This I � ... Ambos i Mossèn Bernat Tria. (1) donà a Aquesta data sembla la més probable, tenint en compte que's 1736 i que, com fà constar lo Dr. Charles susdita obra, hi estudià molt curt temps. per ferse càrrech de la empenta ai-tística que rebi Bares­ conèxor Burney en sa (2) Vejas loná ab aquell a Italia monarca l'any i sa cort de músichs i pintors, lo llostre «Carles d'Austria y Elisabeth-de Brunswich Wolfeubüttel a Barcelona y Girona». (3) Giuseppe Porsile era napolità de naxensa ; emperò, molt aymant I '1 de hont s'enrnartta i hont hauria romas a .no haver sígutcrí­ expressament a Alemanya per la Emperadriu viuda de Joseph 1. (4) Charles Burney «A general History of Music », vol. IV, pag, 560, llot. S.: having been placed under Durante tor short time, only as a private scholar». (5) Lo primer qui posà en música lo, Giuseppe Iciconosciuto de Me­ tastasio fou I'antích mestre de capella ,de Carles d'Austria a Barcelona, Giuseppe Porsile,: haventse executat ab grau solemnitat, en lo teatre Catalunya, dat « ••• 14- - - La primera obra que donà la teatral fou òpera representada desprèn de sos conternporanis, a Roma, en lo teatre delle Dame, lo any 1739. Seguint a aquesta òpera, en lo meteix teatre i durant lo propi any, se representà Romolo, ab la coloboracio del mestre Latilla (1). a escena ab «Astarte», que fou a Viena, es mes . de Març de 1733. Tres anys més La lletra de que se servi en la d'en Metastasio ab algunes reformes de consideracíó, tart ho feu nostre Terradellas durant lo sa se . . de la Cort èxit, segons Terradellas a Nàpols. lo Real Conservatori de Nàpols, hont l'havem després de molt escorcollar. Ja parIarèm, al fer lo judici crttích de les obres. d'en Terradellas, més a plaer d'aquest particular. Escrigueren música sobre igual text: l'any 1741, Hasse; l'any 1750, Scalabrini; l'any 1765, L. Bocherini ; l'any 1774 (en Iaesg-lesia catòlica de Berlín), Chris­ tian Fasch, i més tart los cèlebres Naumann, Antossi, Pasquale i Mysli­ Lo Libretto se conserva en trobat weczeck. (1) «Began to flourisch about 1739, when he composed the opera of Astarte, and part of Romolo, in conjuction with Latilla for the Teatro delle Darne, at Rome.» Dr. Charles Burney-Ibid-pag. 559. La lletra del" Astarte, drama estrenat a Venecia l'any 1708, ab música de 'I'oruaso Albinoni, es el'Apostolo Zeno i Pietro Pariati. La música primera que s'hi posà a Alemanya es de Francesco Conrí lo gran amích de nostre Comte , de Çavèllà, estrenantse a Viena l'any 1718, en lo teatre de la Cort Im­ perial. L'any 1720 lo poeta Rolli" escrigué un drama Astarte a Londra, dedícantlo al comte de Burlington, qual drama ve a ésser un plagi: d'Apostolo Zeno. Posà música en aquest d errer Astarte, G. B. Buonon­ cini, essent aytal obra estrenada l'any 1720 i repetida l'any següent en la «Royal Academy of Music». Finalment Adolf Hasse estrenà son Astarto, l'any 1726, en lo teatre de San Bartolomeo de Nàpols. Lo libretto del Astarte d'en Terradellas se guarda en lo Reyal Conservatorí de Nàpols, segons manifestacíó que nos ha feta lo bibliotecari d'aquest centre. Lo Zib1'etto del Romolo de Lanilla, lletra de Donato Cupeda, forma part de la colecció de libretti presentada per lo Liceo l)1[usicale de Bologna a la Ex­ posició Internacional del Teatre, celebrada a Viena l'any 1892, segons consta ab lo en la obra del Cav.-Prof. Adolf Berwin i del Dr. Robert Hirschfeld següent titol, Facli-Kataloq der Abtheilung des J(onigreiches Italien. Lo teatre delle Darne, segons Napoli Signorelli (<< Storia Critica de' Tea­ trí.», vol. X, part 2.", pàg. 106), fou construit en la XVII centuria, baix la direcció del arquítecte que fou de Carles d'Austria a Barcelona, Ferdi­ nando Galli da Bibiena. Lo Baró ele Pollnitz, contemporani d'en Terra­ deflas (Lettres, tomo II, pàg. 241), diu que en la seua època no més hi havia un teatre bonich a Roma, lo delle Darne, anomenat corúunmen t teatro d'Aliberti, perque fou uu comte Aliberti qui'l feu edificar. Segons Pollnitz, la sala d'aquest teatre era excessivament gran, lo que feya que les veus s'hi perdessen. Hi havia set rengleres de palchs, molt baxos i . 1 r I I t I' I I ¡ -15 - Diuenlos diccionaris qu'aviat d'haverse representat a Roma lo Romolo se donà en la propria ciutat la òpera Artemisia, tota d'en Terradellas. També diuen que l'any 1742 se estrenà a Florencia lo Issifile, que no agradà (1). La òpera que composà en Terradellas sobre aquesta època fou Semiramide, ab lletra del abat Pietro Metastasio (2), pro­ bablement estrenada a Roma en lo teatre delle Dame (3). La empresa delle Dame encarregà a nostre biografiat la Zeno ab variants de Hyeòpera Merope, sobre text d'�postolo petits, que donava cert ayre de galliner a la sala. La platea podia con­ tindre noucentes persones, còmodament assentades. Lo teatre, com havèm dit, gran, essent era bis de escena I�OIt elevat i previst de bells adornaments. Los cam­ fets ab gran diligencia; quíscú hi plantava una peça, no obstant quan tot estava arreglat tenia lo seu mèrit. Los vestits dels primers actors eran, magníûchs, los altres horríbles. Les veus molt belles; lletjos no eran la música ordinariament bsna ; los balls no's podien 'mirar pei' lo Les bones veus eran rares,' sols hi havien aleshores cinch o sis ... hòmens i ¡ r 1 I ,. l -f \ tres dones que fossen estimats com a bons cantats. (1) .La existencia de una i altra òpera, per més qu'havèm fet regii'àr los prinêipals arx íusdel món, no l'havèm poguda comprobar. Si ell Fétis hagués dit d'hont treya ses noticies la eomprobació hauria sígut més fàcil; ara resulta gayrebé impracticable. Com que dona la coincidencia' de que en Fétis se descuidà dues òperes que' compongué" com veurèm, sobre aquells anys en Terradellas, podría ésser fos açò una equivocació del mestre belga. Síes com se vulla conste qu'havèm fet, com se diu vul­ garment, LOS IMPOSSIBLES, per trobarho, hnventsigut debades. No cone­ xèm més Artemisia que la d'en Cimarosa. D'Issipüe i no Issifiie (tar. vegada es una falta d'Imprempta del diccionari d'en Fétis) conexèm les de Conti, Porpora, Porta, Gassmann, Cocchi, Holzbauer, Scarlatti, Scha­ wenberg i Marinelli. Ademés de aquestes òperes dramàtiques hi ha una òpera bufa, de que no diu ni una paraula lo Dr. Burney, titoiada GU int1'ighi delle caniarine, estrenada l'any de Romolo (supl. dice. Fétis per Arthur Pougín), qual existencia no havèm pogut comprobar. (2) Se dedueix de la obra del Dr. Charles Burney. Alguns ñ-agments de aquesta òpera formen part de una colecció de 12. aries i duets que pu­ blicà a Londra en Terradellas, l'any 1746, abTa segiient dedicatoria: «All Eccellenza di MelusinaBaronessa de Contessade Wal­ singham, Con tess a di Musica Delle' aIme Grandi Nobile Dedica e Sollievo, Qual Consacra L'Umilissimo dellas». Una Schulenburg, queste .Composízioni di Chesterfield e Tributo di Rispetto e d'Ammirazione, Devotissímo Servo Dominico Terra­ copia de aquesta important partitura, editada en la casa Londra, nos ha sigut proporcionada per 1 'inteligent musicòlech Alfred Wotquenne. (3) Compongueren també òperes ab lo text de Semiramide de Metas­ tasio, entre altres, A. Scarlatti, P. Vinci, K. H. Graun i A. M. G. Sachini. Walsh de ... ]6 ronymus Taglíazuchi. Enllestí en Terradellas la seua obra i fou cantada en lo propri teatre delle IJct11W, l'any 1743, probable­ ment en lo temps' de Carnaval (1). Tingué aquesta òpera un èxit franch; fou representada en varis teatres, d'Italia, espe­ cialment a Bolonia hont tingué una entusiasta acullida (2). Ah la j1!l"e100JJe (3) romangué ja Terrade llas, regoneguda arreu per afirmada la destresa d'en sem pre més (4). (1) La primera vegada que's cantà la òpera Menope, lletra d'Apostolo Zeno, fou a Venecia, l'any 1711, ab música de Francesco Gasparini. L'any 1717 se cantà a Bolonia ab música del meteix Gasparini i alguna variant d'en Giuseppe Maria Orlandini. Després fou cantada en diferents teatres d'Italia ab la metexa música i lletra. L'any 1734 a Venecia ab música de G. Giacomelli. L'any 1742 la d'en Nicoló 'JomelÜ a Venecia, més tart a Viena i a Barcelona entre altres ciutats. L'any 1743 se cantà a Roma, com havèm explicat, ab la música d'en Terradellas, i fou repetida des­ diferents teatres. Los anys 1750 i 1753 la d'en David Pérez a Venecia i a Modena respectivament. L'any 1756 la d'en Karl Heinrich prés en Viena, l'any 1757 la d'en Gasmann a Venecia, l'any 1763 la-d'en a Venecia, J'any 1773 axí me teix a Venecia la d'en Irisan­ ,guine i l'any 1796 la d'en Sebastiano N asolini en la propria ciutat. ,(2) Se representà en lo teatre de Formagltarí de Bolonia, lo 12 de Desembre de 1744, repetintse perlo Carnaval (le 1745. Segons en Corrado Ricci en sa obra I teatri di Bologna, lo teatre de Formagliari estava prop de la Croce dei Casali, en la parroquia dels Sants Cosme i Damià, en Ponte di Fe1'1'o. Era obra del arquitecto Andrea Sighizzi i comptava ab una dísposició de palchs inmíllorable. Lo Comte Carlo Cesare Malvasia diu, parlant d'aquest teatre, que va servil' de model a tots los altres, fins los de fora de Bolonla, no poguentsen disposar un de més elegant, més gran i més avinent. L'any 1802 dexà de funcional' aytal teatre. (3) A la Biblioteca del Liceu musical de Bolonia hi ha en manuscrit Ia Merope d'en Terradellas, ocupant tres volums en fol. obl., del temps de autor, relligats esplèndidament. N'era propíetari lo mestre Angelo Cate-í lani de Mòdena. En aquesta biblioteca també tenen una òpera, Epiiide, d'en 'I'erradellas que comprobada resulta ésser la metexa Merope. l'l..ÇÒ 'se fey a molt sovint 'en aquella època'; es lo meteix que passaab Ia Finta Cameriera d'en Latilla, la qual fou representada a Londra ab lo nom de son protagonista Don Colascione. Epitide en la Merope d'en Terradellas es lo nom d'un dels principals personatges. (4) Sa fama s'extengué pertot lo món; emperò los seus en aquella -època no l'estimaren. La Merope el' a cantada arreu, i a Barcelona may. se cantà, donantse en carnbí, l'any 1750, encar en vida del grau artista -catalá, la òpera d'igual titol de son rival Jomelli. No obstant, cap al nort de Catalunya, d'hont ell prevenía, s'en recordaren més i adaptaren en la música de sa òpera lletra propria pera cantal' a la Verge de les Dolors, Aquesta lletra se cantava eneal' a començament de Ia XIX centuria, com Graun a Latilla també' , -17� Tot dé representarse la jlferolJ13 al teatre delle seguit Dame, òpera que tots los inteligente consideraren superior a la dels mestres qu'abans.havíen composat sobre lo propri text, cornen­ cant per en Gasparini i acabant 'per en Jomelli, rebé en Terra... dellasdos oferiments importants. L'un de la empresa del teatre de San Giovànni Crisostomo de Venecia, solicitantlo per donar una òpera seua en aytal important teatre, i l'altre dels dipu­ tats de la Congregació de la església de &tntiet(jo y San Iide­ nacional de los fonso, de Mestre de Acceptà Capella, en espanoies Ramet, oferintli lo càrrech en ' tant honrós, en Terradellas un i altre ab lo teatre de disposarse cumplir gloria les primeres figures a taven la escollit era lo Artaserse aquella època. oferiment. Començà per Venecia, hont se dispu­ del món musical. Lo text de Pietro Metastasio, al que posà (1) ho prova lo Recitat i Aria convertíts en Vilaucet (Villancico) per Ignasi Llar, músich d'Olot que's guarda en la colecció de J aim Carreras. La por­ tada del arreglament del Ignasi Llor diu: «Aria a solo CDn due violini e basso del Sigre. Terradellas». • Lo text del Artaserse de Metastasio venia a ésser com .la pedra de centuria, probaven Ilur habilitat los compositors més excelents. Per citar solsament uns quants de la llarga llista que podríem oferir, citarèm los següents noms: L. Vinci, 1730, Roma; Hasse, 1730, Venecia; (Ibid, 1734; Dresden, 1740; Venecia, 1750); Gluck, 1742,: Milà; PaganeUo, 1742, Venecia; nostreTerrudellas, 1744, Venecia; Abos,' 1746, Venecia; Jomelli, 1748, Roma; Galuppi, 1751, Viena; (Padova, 1751,' 1754; Venecia, 1761); Lampugnaní, 175Q?, Milà; Pampaní, 1750, Venecia; (Ibid, 1758); J. Christ. Bach, 1756?, Milà; Scolari, 1758, Venecia; Majo;' 1761, Venecia; G, Scarlatti, 1763, Viena; Paisiello, 1772, Mcdeua, Man­ fredíní, 1772, Venecia; Borghi, 1775, Venecia; L. Caruso, 1780, Florencia j: Bertoni, 1788, Venecia; Guglielmi, 1789, Bolorria ; Zingarelli, 1793, Milà;' 'Nicolini, 1795, Venecia. La música d'el Ariaserse se conserva, en gTan, (1) tach en que, en la XVIII la colecció editada per lo propi-i Terradellas a Loncha, dedicantla, Chesterfield, de que parIèm en Ia nota 2 inserta en Ia, pàg. 15 de aquesta obra. En lo Reyal Conservatorí de Música de Nàpols tenen lo'l'ibretto, En l'a coleccíó editada pel' en 'I'erradellas, ad emès dels fragments importants de Semiramùie i Artaserse, ensemps que de quel­ cóm de la Merope, hi han unes poques peces que no pertanyen a cap de aquestes obres, ni a la Artemisia, ni a la Issipile de que parla en Fétis, part, a en la Comtesa de ni tampoch a fragments se crita vers trabar cap de la Anclromaca que cita lo noveler Soriano Fuertes. referexen los anys 1742 príneípalment a 45. Per més a una qu'havèm qual ópera pertenyíen sols podèm les coleccions publicades de A. ZeÍ:lO i a , Aquests d'en Terradellas éS-, cercat no havèm pogut ópera dir que no formen P. Metastasio. part de 2 !- � 18- música en Terradellas, estrenantse ab gran éxit en Ib teatre de San Gio1)(tnni Orisostomo (1), per lo Carnaval de 1744. Se repetí en varis teatres d'Italià, assenyaladament a Bolonia i a Roma. Anèm ara a la Capella dé música de &t1itiago y San Ilde­ lo venerable vellet Giovanni Biordi (2), mestre fonso. Sapigué de Capella de aquesta esglesia, que los Diputats volíen nome­ lloch d'ell, i, ab la fí de que sos serveys fossen recompensats degudament, dirigí una escayenta soli­ citut, en virtut de la qualla Congregació acordà, lo día 15 de nar un altre mestre en ¥arç de 1743, jubilarlo, asignantli sis escuts mensuals men­ visqués. En la propria sessió s'acordà, per unanimitat, nomenar Mestre de Capella a n'en Domènech Terradellas, qual particular habilitat conexíen los Diputats, assenyalantli deu escuts de salari quisctin mes, ab la condició de que fossen de son compte les copies. Pera pactar ab en Terradellas sobre la assistencia i altres punts pertinents. se nomenà una comissió composáda de Fernando de la Bastida i Jorge de Sousa, ab tres (1) Lo teatre de San Giovanni Crisostomo de Venecia (Taddeo Wiel. settecento»), fou fundat l'any 1678, pel' los germans Giovanni, Carlo i Vincenzo Grimani, sobre les runes del antích palau Polo. Era lo més gran que hi havía a Venecia en aquella època (1744), i era harrnòuich, rich en adornaments i esculpturats. Més tart se li cambia lo nom per Emeronittio, titulantse poch després Maii­ bran, a. causa de Ia cèlebre cantati-iu María García Malibran que hi cantà. Segons tenim entès, avuy encar serva aquest dener nom. (2) Giovanni Biordi nasqué a la segona mitat de la XVII centuria, a Roma. L'any 1717 meresqué per sos mèrits ésser nomenat cantor de Ia capella pontificia. Lo 8 de Janel' de 1721 s'obrí concurs per provehir la Maestría de Capella de Santiago. Lo concurs se basà en escriure una fuga a vuit veus sobre un tema pres al atzar de un llibre choral de cant gregorià. Prengueren part en aquest concurs, en Porpora, Rolli, G. Chitti, Monza, Calissi i en Biordi. Formaven lo tribunal calificador, Benedetto Marcello, Ferdinando Lazzari, G. Antonio Perti i Carlo Bailiaini; tots donaren lo vot a n'en Biordi, qui prengué posessió de son carrech lo 7 de Maig de 1722. La relació exacta d'aquest concurs i la bellíssima compo­ sició d'en Biordi poden veurers en los manuscrits de la biblioteca de Ia «I teatri Musicali Veneziani del I \ casa Corsini de Roma. Lomestre Bíordí fou un excelent gran conreuador de música al istil de Palestrina i molt notable compo­ sitor de música orgánica. Entre-ls seus dexebles destaca en Pasquale contrapuntísta, Písarí, de qui lo P. Giambattista Martini diu XVIII centuria. em lo Palestrina de la i . j 1 I -.19 - I'encàrrech de donar compte -de la entrevista a la Congre­ gació (1). En Cong-regació de 20 de Març de 1743 los comissionats Fernando de la Bastida i Jorge de Sousa donaren compte de com havíen vist a n'en Terradellas i de com aquest havía acceptat 10 càrrech de Mestre de Capella ab lo asignat sou mensual, prometent complir ab tot zel i activitat; emperò de­ manant que lo mestre antich continués tot lo mes d'Abril que necessitava lo nostre biografiat pera arreglar ses coses, qu'ell pendría possessió ]0 primer de Maig'. La Congregació ohí ab gust les manifestacions dels comissionats, quedant en donar tota la paga al mostre Biordi durant tot l'Abril, fent sapiguer ensp.mps al antich mestre lo de sa jubilació (2). No sabèm per quins motíus hi hagué forts altercats entre nostre Terradellas i lo músich espanyol, també pertanyent a la capella de &b1'itia(Jo, Pere Trompet� (3). Sembla que'l dis- f 1 1 J I (1) «Leyóse un memorial de Juan Biordi 1\11'0. de Capilla de la Real Iglesia, que exponía hauer entendido, quería la Congregación elegir otro sugeto para dho. empleo, por lo que suplicaua, que spre. que se paseá hacer dcha. nómina, tenga-la Congreg.= pres." su honor y el trauajo, que por tantos años ha prestado en sev.? de la RI Iglesia. Y entendido por Ja' Congreg.v acordó, que con atención á la edad auanzada que tenia dho. Biordi, y lo que ha seruido á la Real Ig.a se le Jubile, y con efecto le jubiló, asignándole seis escudos mda, mensuales durante su vida ; Y para que á la real Ig,.a no la falte la asistencia correspond." á dho. em­ pleo, y sea sentida como necesita, vien 'enterada de la particular aueli­ dad. de D. Domingo Terradellas pasó á nombrarle, y eligirle, y con efecto unánime voce le eligió, y nombró por tal Mro. de Capilla de la R.I Igle­ sia, y le asignó diez escudos de salario, en cada mes con la condición, que sean de su quenta las copias, y para pactar con dho. Terradellas, sobre la asistencia, y demás que conduzca al buen seru.? de la R.l Igle­ sia deputó la COngTeg.,n á los señores D. Fernando de la Bastida y don .Jorge de Sousa, á q."" dió comisión' en' forma para capitular, lo que comu­ nicaran á la Congreg·ación.» (Reals Establiments espanyols a Roma. Lliga1l475, foli 59.-Acta de la Congregació general de la esglesia de Santiago, de 15 de Ma'rç de 1743). (2) Ibid, foli 59.-Acta de 20 de Març de 1743. (3) Havèm mirat arreu de conseguir noticies d'aquest músich Pere' Trompeta pera veure si podíem esbrinar lo motiu de les baralles ab nos­ tre Terradellas. Unicament enTo diccionari d'en Baltasar Saldoni hi havèm trobat peta, D. (vol. IV, pàg. 439) una petita iudîcació que diu: «Trom­ Pedro: músico en Roma, en la capilla del Papa. Creemos era J - 2p - entre abdós músichs arribà-a ésser pregoníssim, fent necessaria la intervencio dels Diputats que de ella parlaren en Congregacié general de 3 d'Agost de 1745.> acordant que gust lo Governador de segarlos i fer que /Janti(úgo los cridés, los renyés visquessen enpau (1). En Terradellas treballà ab fè i ardor natural de Jaén, de 1781, llaman á sos­ IT Maestría de Ca­ en l'istil que aleshores en logrés lo transcurs de dos anys, tres misses, a isolat, quatre motets, sis salms i un versícul, pella, composant, més d'un credo en sa i anomenaven porque á sus modern (2). fallecimiento, que ocurno a principios' para percibir algunos maravedises que darlos el cura de la parroquia de Santa María su herederos dejado encargado de Magdalena de dicha ciudad de Jaén». De moment poguerem veure que era equivocat lo d'ésser músich en Trompeta de la capella del Papa, donchs en cap llista s'en fà esment. Per lo demés escribirem a nostre había amich a en cantor. Joan Echevarrf a ele Granada fes lo favor ele fer sobretot Jaén, a la Catedral Aquestes ínvestigacíons, investigacíons haguera pogut ésser mestra a malta diligencia fetes, no donaren d'hont ab fou debades que lo virtuós sacerdot Emilio Corredon i l'ilustrat investigador Ramón Rodríguez ele Galvez s'afanyessen a escorcollarho resultat; zel no ' lo obtingué fruyt qu'm'a d'esperar.' (1) Arxius elels Reals Estab liments espanyols a Roma, lligat indicat, foli 144, acta ele la Congregació general ele 3 d'Agost ele 1740. (2) Segons la nota, treta del ínelex ele la música dels Reals Establiments a Roma, aqnestes obres son: Greda a quatre veus, violins i orguens. Missa a cinch veus, ab chars, orquesta i orguens. Missa a vuit veus, chars, orquesta i orguens. Missa a cinch veus, chars i orquesta. Prœstamtissime de S. Ildefonso a cinch veus, tres chars, orquesta i tot, son I I I t I -orguens. O'diem. quatre veus concertades, quatre chars orquesta i orguens. a quatre veus concartades, orquesta i orguens, Sat Lœtitia de la Concapciò, a quatre chars, orquesta i orguens. Beatus Vi?' a solo, chars i orquesta. Confitebor a cinch chars i orquesta. Credidi a dos chars, orquesta i orguens. Dixit Domitiús a elos chars, orquesta i orguens. Lauâate a solo, chers, orquesta i orguens. Lœtaius surn. a duo, chors, orquesta i orga. Domine ad adjttvandu?n a quatre Ch01S, orqnesta i orguens. Let rúbrica d'en Terradellas, que posem al començament ele la obra, procedeix també del Arxiu el'aquests Reals Establiments. Lo retirat que I'acompanya vingué de Nàpols, procedint ele una colecció particular. a Lusninosa ,I I - Lo dissentiment entre 21 - en 'I'erradellas i en Tròmpetá era de tal naturalesa que no valgueren pera rès les amenaces, los renys, ni cap dels resorts que'l Governador de Santiago pro-. curà tocar pera conseguir son propòsit. Que la discordia no tenía per fonament cap qüestió referent a disciplina interior de la casa, i quasi podríam dir cap qüestió relacionada ab lo funcionament de la de 1745, en que la . Capella, se dedueix del acta del12 d'Agost Congregaoio acordà que considerant no tocarla Ct resoldre sobre aquest assumpte (que seguramen t era de caràcter particular), se insistexe a monsenyor Governador de &lntiago peta que cride de nou a dits músichs i procure compòndrels, i lograda la fí de aquietarlos, que se reunexe novament la Congregació pera veure lo que convinga deter­ minar (1). En 'I'erradellas, no poguent sostindrers ja més en un cà­ rrech que'I posava ab contacte ab persona tant incompatible ab ell com lo músich Trompeta, presentà en Congregació ge­ neral de 25 de Setembre de 1745 una instancia en forma de memorial demanant lo dexessen sortir de Roma, ja que li con� venía mudar d'ayre per ses malaltíes (en que tingueren segu­ rament bona ensemps, sos disgustos ab en Trompeta), demanant humilment, perdó per ses faltes (2). La Oongregacio, part I t La esglesia de Santiago, situada en la plaça de Navona, hont en aquells temps les susdites composicions eren fruides per lo més selecte de la societat romana, fou fundada l'any 1267 pel' l'infant Enrich, germà d'Alfons lo Sabí, essent senador de Roma. Quan en Terradellas hi exercia lo càrrech de mestre de Capella aquella esglesia havia sofert ja cambís en sa arquitectura, pertanyent ja de plè al renaximent. En I'apèndice I 1)osèm una reproduccíó d'un gravat d'època, en nostre poder, que repre­ senta l'aparat funerari que's guarní en la fatxada de aquesta esglesia per los funerals de Felip V. Fa no gayres anys qu'aquest temple fou venut pe'l Govern espanyol i avuy ostenta lo titol de Chiesa dell' Sacro GuO?'£ di Maria. Ibíd., foli 144,-Acta de la Congreg ació de 12 d'Agost de 1745. partícular de que se'l acusava i, fins se'l creua. ing?'at, al no volguerse doblegar dòcilment a la autoritat del. Governador, continuant pacificament en son càrrech, sens que despedís­ sen a n'en Trompeta. A n'açò ja sabèm que algunes vegades es impos­ sible d'accedir i sempre havèm vist que, quan en una corporació, per causes distintes, s'estableix la incompatibilitat entre dues persones, s'ha d'acabar per sacríficarse a una ele elles, i si la autoritat que. aquella cor­ poració governa no té prou energia per- fer imperar Ia rahó, cedeix ils (1) (2) Çò es; de la gran falta en - 22- Terradellas per creure no havía correspost a sos beneficis, lo declarà expulsat i despedit del càrrech, decretant que, si en lo futur tornés a Roma, de cap ele les maneres se li atenguessen ses pretensions, que no fos cremada . estava ab com atmès per Mestre de Casa. Un coteig en Capella, ni en altra de la Real ocupació - del acte de nomenament ab l'acte d'expulsió d'en Terradellas posa de manifest que lo disgust no era pm" qüestió d'art, mes sí per qüestions purament de caràcter per­ sonal. Efectivameut, en la musical, pent que la real primera se diu, referintse al servey esqlesia sia seroida com necessita, lo qual ve a manifestar que, malgrat la gran maestría d'en Biordi, hi mancaven encar composicions per los principals actes, quals composicions no havíen sigut demanades al ven rnestre, o aquest no havía tingut humor durant son llarch magisteri (21 anys) d'escriureles, o bé les escrites no agrada­ .ven a la Congregació per pertànyer al genre palestrinià i ésser aquesta partidaria del istil de Pergolese i Hasse, qu'm'a JO de'n Terradellas. En cambi pulsió (1), se en la segona, o sía l'acta de ex­ diu ben clarament: «A couseqüencia de la expul­ sió d'en 'I'erradellas de Capella, se t.ractà si convindria eligir i ent.enent. la nou Mestre fà falta Congregació que per formal per lo compliment. de música respecte que, pera les festes principals, hi ha en l'arxiu composicions quasi sufi­ cients, acordà no· eligir ara no Mestre de Capella, dexant a la soli­ citut dei Governador i Administradors que, pera les compo­ sicions que falten, se servexen dels millors mestres de Nàpols o Venecia, fentles portar de manera que no fassan falt.a pera les funcions que ocorren; i que'l govern de la Capella fassa se suplexa per un dels músichs més antichs de la Rea] Casa» (2) . . retira reg-ularment aquella persona que més val i més titols té escoltada. La (1) .pícada pel' ésser . expulsió es molt possible Ja decretés també la del memorial d'en Terradellas. . Es l'etern Congregacíó plét entre'l caràcter .català i'l castellà. consequencia de la expulsión de Terradellas se trató si 'con­ Capilla, y bien entendido la Congrega." que por aera no hace fàlta formal pura el cumplim.' de música que, para las. fiestas principales hay en el archivo composiciones quasi suficientes, Acordó no eÍigir Mro. de Capilla, dejando á la solicitud de Mons." Gov.' y (2) . «En vendría eli gil' nuebo Mro. de 1 - 23- sort pe'l nostre 'I'erradellas que, després dels elis­ ocasionats per lo seu suborelinat Trompeta i ele la gustos violenta dels expulsió Diputats ele /kmtiago, trobés una porta Fou una oberta al camí ele sa carreta artística, una mà protectora que li obrís pas en mitg ele la adversitat .. Després ele la primera excursió artística a Anglaterra d'en Battista Lampugnani, q ue finí lo 16 ele Juny de 1744, la empresa elel King's�Thecttl'e o Opera Hmtse, ele la plaça de Hay-llfarket, se trobà sense cap nova notabilitat per presentar al públich. Ja a la fí ele la temporada s'havia pro bat d'alternar ab en Lampugnani, I'excelent violinista Francesco María Ve­ racini, que com a compositor no agrada. Romanguélo King's Theatre tancat; Handel l'aprofità per donar uns quants orato­ ris lo Novembre el'aquell meteix any, i no hi hagué manera d'obrirlo, no presentant novetats d'òpera en tot. l'any 1744. Sembla també que contribuhí al tancament elel Kinp's Theatre. la protesta elel públich respecte elels executants (1). Aleshores fou, segurament, quan la empresa se procurà elements en l'extranger que, per son mèrit inqüestionable, poguessen ésser elel gust elel públich int.eligent. Entre'ls com­ positors brillaven eh. W. Gluck i nostre Domènech Terra­ elellas; entre'ls cantants hi havien la Imer, la Pompeati, la. Pirker, en Mont.icelli, en Reginelli i en Borosini. La temporada d'hivern i primavera de 1746 fou certament l'èxit d'en Gluck a King's Theatre; se représenta, ab gran aplaudiment, La Oculuta de' Gt3panli i Artamene. La temporada de tardó del propri any fou, en lo rrieteix Giovanni I i . ...L s.» Adm." que para las composiciones que faltan se preualgan de los. mejores Mros. que hayga en Nápoles ó Benezia, haciéndolas traher en hagan falta para las funciones que ocurran; y que el go­ Capilla hagan se supla por uno de los músicos más antiguos. Acta- de la Congreg-ació general dede Ia R.' Casa.» (Ibíd., foli 150. 25 de Setembre de 1745). i Quina t'en fora qu'aquest uno de los músicos más antiguos no fos en Pere Trompeta!; no'n tenim probes, emperò, si algún día aquest punt se pot aclarir, trobarèm la explicació clara dels disgustos de nostre Terradellas allí dins, Pel' totes aquestes noticies de' la capella de Santiago devèm la més pregona gratítut al distingit arxi­ Catòlica prop de la Santa Sede, Ramón ver de la embaxada de S. M. Santa Maria, a qui nos recomenà -I'estudíós catedratich de nostre Semi narí Dr. Joseph M." de Alòs. (1) Burney. «A General History of Music», vol. IV, pàg. 452. modo que vier no no de la - - 24- teatre, lo triomf d'en Terradellas. La primera musica que s'executà a Loudra de nostre g'ran mestre fou una aria d'Anni­ bale in Capua O), que cantà admirablement Nicola Reginelli (Ü� Reginella). de sis representacions del Annibcûe, lo dos de De­ sembre del meteix any, s'estrenà Mitridate, que's repetí deu nits seguides, i s'acabà ab ella la temporada de tardó, dexant música una sensació agradabilíssima en tots los inte­ Després aquesta Iigents que quiscún Lo Comte de día més la llohavcn. en lo Middlefex, director King?s Theaôre, vol­ d'hivern ab gTans representacions de i feu quatre grans abonaments, als gué obrir la notabilitats temporada artístiques, ajudaren alguns nobles que associà a son treball. Entre que li los mestres contractats s'hi contaven Paradies, Lampugnani, Handel i nostre 'I'erradellas. òpera entera d'un sol compositor que agradà més en aquesta temporada fou lo Iiellerophoti de nostre Terradellas, que's repetí, ab aplaudiment, deu vegades. Aquesta obra portà una revolucio en la manera de colorit los mestres les degra­ dacions del sò. En ella se vegé usar en la òpera lo crescendo per primera vegada i axí meteix alguns .forte i piano, fins ale,shores inusitats (2)/ Vehent quant .havía agradat l'altra temporada lo jJlït1'idcde, s'en donaren, ab gran èxit, quatre representacions (3). Es evident que los grans mestres imitaren del nostre 'I'erradellas aquests efectes de color, tant propria­ ment seus, que després se generalisaren en Handel i Gluck. La (1) Un pasticciô, com s'estilaven en aquella època, en que hi contri­ buhíen diferents compositors. En l'Annibale hi havia, entre altres, mú­ sica d'enHasse, Lampuguaní, Paradíes i nostre Terradellas. (2) Burney. Ibid., vol IV, pàg. 456. En aquest periode la residencia Burney era a Londra, hont estava ab-relació directa ab l'art; vejas .sa obra susdita, vol. IV, pàg'. 452, rat. 7. (3) De aquestes dues òperes Beüerophoti i 'Mitriâate ne publicà al­ Lo Beilerophon no l'hem pogut .gt\ns fragments la casa Walsh de Londra. Iruhir, emperò, del Mitridaie ne tenim una copia que'ns ha proporcionat I'ílustre secretar¡ del Conservatori de Bruselas Alfred Wotquenne. Lo text dellJ!Iit?'idate es d'Apostolo Zeno, lo del Beüeroptum no ho havèm pogut trobar. Han musicat lo 'Mitriâate, a més d'en Terradellas, entre altres, Caldara, Porpora, Sachini i W. A. Mozart. De la òpera Bellero­ ph011 sols couexèm una altra partitura de mèrit, qu'es una tragedia lírica de Lully que's .guarda en lo Liceu Musical de Bolonia. Sembla qu'en Te. d'en ¡ J;' 25- - Sobre aquest temps fou cridat à Italia lo riostre Terradellas, solicitantlo especialment los teatres de Turí, Venecia i Roma. Anant i venint d'Anglaterra cap Italia conegué als mestres francesos, especialment a J. Ph. Rameau; la manera d'execu­ tar la música a França no fou molt de son gust'(I). Sembla escrigué alguna composició; no fora es­ trany tinguessen aquest orígen los motets en forma de cantata relligiosa Plauditc Populi i Nocturna procella, que's censer­ ven en la esglesia de Santa Gudula de Bruselas (2). Lo vegèm de tornada a Italia, primerameut a Turí, en qual 'teatre Regio s'estrenà, a començaments de 1750, sa Didone (3), que durant lo camí escrita sobre text de Metastasio. Lo meteix any de 1750, en lo teatre de San &�?nuele, de Venecia, pel' la fira de la Ascensió, hi hagué una gran festa, .i l'empresa volgué donar dues obres dels dos més inspirats mestres que aleshores hi havía a Italia, en Terradellas i en :Jomelli. La obra d'en Terradellas, sobre text de Silvio Stam­ piglia, se titolava Imeneo in Atene (4), era un componimento ab tres actes. La obra d'en Jomelli era L'uceilatrice, en forma. d'intm'mezzi (5). composà, essent a Anglaterra, una colecció d'aries peni Reginelli; en Burney diu' de elles que tenen inspíracíó, euer­ .gta i expressió (vol. IV, pàg. 359). Se conserva aquest aplech tant preu­ hat en la colecció del Gran Duch de Meckelmburg-Schwerm. (1) Florimo. «Scuole Musicale di Napoli». (2) Ne tenim una copia que devèm a la amabilitat, sens igual; de n'Alfred Wotquenne, de Bruselas. (3) Facti Katalog de?' Abtheilung des Konigreichs Italien, perlo Cav. A. Berwín i lo Dr. R. Hirsfeld.i De aquesta òpera no n'havem pogut -trobar l'es. Escribiren sobre lo meteix text en aquella època, entre altres, Hasse i Jomelli; més tart lo genial J. Haydn. Aquest magníûch teatre de Turi fou construit perlo gran Altieri i servi de model pel' altres teaTradellas també cantal' en . . tres d'Italia. (4) Tadeo Wiel, «l teatri muaícali Veueziuni ». Imeneo in Atene l'any 1726, ab música de Nicolo Por­ Samuele fou erigit l'any 1655 perlo patrici Giov anni Grimani. Primerament fou destinat a la comedia, i tins l'any1710 no s'hi representà òpera. Aquest teatre s'incendià i fou reedificat baix la direcció de Romualdo Alessandro Mauri, pintor i arquitecte teatral. Aytal s'havia representat 1a pora. Lo teatre de Sem teatre fou destruit (5) melli a I'any Venecia 1894. Aquest especie d'estimulo artistich entre en 'I'erradellas i en Jo­ donà orígen a la faula que porta l'Allgemeine Musikalieche Zeittmg . - 26- Dés de Venecia s'en anà cap a Roma, instalantse en la Strada Paulina. Leipzig, any II, dés de 1. el' Octubre 1799 fins 24 Setembre 1800, Març, pàg. 427, hont diu, després de donar antecedents del nostre bíografíat i d'en Jomelli (fent equivocadament PORTUGUÉS a n'en 'I'erradellas), havien donat tots dos una òpera pel' Carn aval a Roma, que la òpera d'en Terra­ ,dellas agradà molt i la d'en Jomelli no, lo que feu qu'aquest engelosit cometés un crim, ·0 al menys com tal crim li fos reputat perlo públich, ja que se trobà lo cadàver del mostre català cosit a, punyalades en lo exclamà l'autor de la faula. 'l'iber. i Alguns lladres l'havien assessíuat l Aquesta patranya, que es possible nasqués en la metexa Roma, tal volta en la fantasia popular, donchs nostre Tcrradellas fou una, figura popular com ho havia sígut Stradella, té, pot ser, algún orígen veritat en quan a les ferides, més o menys greus, que a causa de ses fortes disputes en Trompeta hagués pogut ocasional' a .n'en 'I'erradell as ; perque lo poole 'BU ses trudicions, encar que's desvia, té moltes vegades algún punt veri­ table. Aquesta tradició popular pogué ésser recollida a Roma pel' en Johann Friedrich Reichardt, qui hi estigué l'any 1790; adquirí allí algu­ nes obres d'en 'I'erradellas, entre elles Merope i Sesostri, i s'enamorà de la inspir-ació tant fresca de nostre mestre. No es estrany qu'en Reichardt recollís i anotés tot quant lo poble d'ell deya, sobre tot tenint en compte que no hi havíen aleshores notes erudites sobre la major part de músichs, ja que'I primer díccionari d'en Gerber no isqué fins l'any 1792; en Rei­ chardt era 'colaborador del Allge?1�eine Musikalische Zeitung de Leipzig. Lo text alemany exacte que porta dita publicació de Leipzig es lo .següent «Del' Italiener Jomelli und der Portugiese 'I'erradellas, zwey [unge wetteifernde Opernkomponisten, befanden sích z u gleicher Zeit in Rom und buhlten mn den Beytall des Publíkums. Beyde hatton Anhanger und Vertheídíger, die oft in offener Fehde gegen einander zu Felde zogen. Jomelli, del' nachher auch in Deutschland eine vortheilhafte Rolle spielte, und Schopfer eines verfeinerten ruusíkalíschen Geschmacks an dem Wirtembergtschen Hofe ward, welcher sich bis auf den heutigeu Tag' erhâlt, schmeichelte dem Ohre durch seinen trefflichen Melodie­ eugang, und gewann dadurch besonders die Zuneigung der Operistinnen .und del' Halbmânner, fiir die el' seine Arbeiten so vorteilhaft eínzui-ích­ ten wusste, "class sie auch in den unbedeutendsten Arien und b egleíteteu Recitativen gefitllen und glânzen konnten, ob ei' gleich, damals wenígs­ .tens, im Fundamente des musikalíschen Satzes, nicht dreiste genug seyn durfte, es mit wichtigen Mânnern seines Zeitalters aufzunehmen. Man macht diesem Künstler ohnehin auch in spâteren Zeiten den Vorwurf, de , . . . . í dass el' mit talienischem Leichtsinne nul' ,odeI' eiuer schmeichelnden Harmonie die zu oft eiuer schënen Melodie goldenen Gesetze del' Kunst selbststândige Kraft des kernhaftern Ausdrucks aufgeopfert .habe. Ob aus Mangel an tieferer Einsicht, oder mit Vorsatz, kann und will ích nicht entscheiden: das abel' weiss ich ganz gewiss. J om ellis und die 27- - Possiblement a n'aquesta època pertanyen aquelles coleo­ .cions c1'aries escrites expressament pera lo cèlebre Gregorio von Schnitzern, die 'ein Anfiinger vermeiden hínreisseuder, schmelz ender, .g'ottlichèr Gesang betrog selbst das geübteste Ohr des Zuhôrers bey del' Austührung. In schweren Fâllen erholte el' sích oft Raths bey Andereu ; abel' immer nul' bey Leu-, ten seiner Nation, weil er keinem Deutschen Rede gônnen wollte, oder sich VOl' ihnen îürchtete. Der Herzog, als ein unbezweifelter Kenner, sahe diese Schwâche seines Liebling's wahl ein, und clarum sind keine Handpartrturen von Jomelli [emals.íns Publikum gekommen, Der [unge Terradellas, kaum zwey und zwanzíg J'ahr als, war im Gegenteil eín aufstrebendes Genie, das die musikalische Sprache der Leidenschaften ganz in seiner Gewalt:. hatte, und nicht einer Pi'iÍna Donna zu Gefallen den Text eines Allegro's zum Amoroso verunstaltete. Hiermit verband el' tietere Aenutnis der allmâchtígen Harmonie, und, 'regelmassige Kühnheit in zweckmâsstgen, raschen Uebergangen, die sein Gegner Jomelli oft nur zufiillig aus dem Gliickstopfe zag'. Natürlich hatte el' durch diese Vorzüge die Beystímmung des Kennerpublikums fill' sích, und diese galt ihm mehr, als das Bravíssimo der Kastraten und wimmelten Partituren vürde ; aber sein . Theaterdamen. Beyde Nebenbuhler Zeitraume von vierzehn dell as hatte das var vâhrend îührten 'I'agen, Glück, oder del' Carnevalszeit, in einem ihre Kunst-Verke ôffentlích auf. Terra­ das Uug'lück, dem Richterstuhle des Publíkums der. erste sey n, der sich zu einstellte.' Del' Beifall, den 'el' eíuerndtete, war ohne Beispiel. Acht Tage darauf hoffte Jomelli sainen beglückten Gegrier zu demüthígen, donn el' verliess sich auf den Schutz del' Damen: abel' er that einen Fehlschuss, und del' kraïtvolle Portugiese Jomelli riss ihm den strettígen Kranz aus del' schwâcheren Hand, wurde ausgepñff'en. Die Ireudetrunkeuen Anhâng er des 'I'erradellas ahndeten nicht die - , Folge, welche sie durch ihren Enthusiasmus vorbereiteten. Sie Iíossen eine Medaille auf ihn prâgen. Hier war el' auf eínem Triumph­ wag-en vorgestellt, und Jomellí zog ihn aIs Sklave durch die Strassen schrecklíche von Rom. Auf dem Revers standen die einzelnen Worte: io gerade Worte, welche kamen. Am müuze, fand in einem von tolgenden Morgen, man sana capace, Jomelli's 'neuesten Revitativen vor­ nach den Leíchnam des der Verbreitung Siegel'S diesel' Schau­ 'I'erradellas mit Dolchs­ tichen d urchwühlt in del' Tiber. Bandíten hatten ihn ermordet!» I L:¡, .perpctració de crims de aquesta naturalesa era corrent en aquella època a Roma, segons fà constar en Pollnitz (Lettres, vol. II, pàg. 254) explicant un d'aquestos horribles casos, que fou seguit de impunitat per lo criminal, per lo que no ve a resultar inverosímil que nostre Terrade-' conseqüeucia de ferides rebudes en la perpetr-ació d'un tenebrosos; però tots los escriptors concíençuts qu'han estudiat pregonament a n'en' J omellí refuten la atríbucíó de semblant crim. La existencia de la medalla acunyada per celebrar lo triomf d'en llas morís 'd'aquests a delictes ¡ 28- - -Babbi a Roma, tan plenes de foch i -de 1751 donà a Roma, en tri, obra bellíssima, son cant del esperit (1): lo teatre delle cigne, Per Ió Carnaval IJct1?W, corona òpera Sesosesplendent de sa brillant carrera (2). Malgrat los brillants triomfs de que era objecte, en Terra­ dell as no conseguí una complerta satisfacció, ja que les anti­ gues disensions de que s'ha parlat abans no'l dexaven tranquil. Lo 20 de Maig' de 1751 morí lo gTan mestre català en lo sí de la Relligió Catòlica, havent rebut los Sants Sagraments de la Penitencia i lo Santíssim Viàtich, i fou sepultat en la 'parroquial església de S. Laurentii in Lucina; (L'òbit en 'l'Apèndix II) (3). .sa "I'erradellas sobre no queda comprobada. Seria un gran desco­ aquesta medalla; gran honra pel' nostre bíograñat patria: la cercarèm ab vel' delit, í, si la trobam, ne en Jomelli briment la troballa de 'i per Catalunya sa .compte. (1) Burney. Ibid" vol. IV, pàg. 559 En Babbi era un gran tenor sense facultats, però ab molta escola i admirable dicció; una meua de Naudin de nostra època. (2) Aquesta preciosa òpera formà part de la antiga colecció de J. F. Reichardt, de Berltn ; lo Conservatori de Nàpols ne té una Cava­ tina. Musicà abans d'en Terradellas aquesta òpera, entre altres mestres, "en Giuseppe Porsile, l'antich mestre de Capella de Carles III d'Austria a Barcelona. Després .de la mort d'en Terradellas, o sia l'any 1754, fou cantada aquesta òpera en lo teatre antíeh de Barcelona; lo mestre Felip Pedrell trobà son libretto, en castellà i català, de que dona compte en rahonat estudi. (Revista Musicai Catalana, any V, nom. 56. pàg. 142). (3). Molt nos ha costat trobar l'òbit. de nostre Terradellas. Després de 'regtrar moltes parroquies d'Italia, algunes de Roma inclusiu, nos aferra­ :rem en cercarlo .en totes les parròquies velles de la Ciutat Eterna, sens dexarne ni una, i, ab aquest objecte, demanarem aydament al virtuós I 'ilustrát'secretari del Bisbat de Barcelona Dr. Ramón Salvia, qui, pel' intermediació de Mossèn Lluís M, Albert, nos l'obteni i n'estem suma­ ment agrahits. Pel' mediació del P. Joseph Ciman, M. 1., obtingu erem que l'ilustre Cay. Gregory fes un regonexement de les tombes de -S. Loreneo in Lu­ cina. Dit senyor, persona verament competent, s'encarregà d'aquest treball, i,'al cap de poch temps, escrigué dihent: «Entre les tombes par­ 'ticulars no's troba la de vostre mostre i açò fà creure que l'enterrarien en una tomba pública. Tote's les despulles que hi havia en aquestes tom­ bes públiques foren transportades quan la restauració de la Esglesia», . -donarèm .. ' . a CRITICA Música relligiosa desgracia d'en Terradellas tenía més estima eh SOIlé la música relligiosa, aleshores nomenada moderna, que, temps l'art immortal de la polifonía. Si nostre gran Per I t 1 1 al menys treslladat de la XlIII centuria avuy encar no <t se hauria Roma la música que mestrehagués. començaments composava a Barcelona (Apèndix III), envellit. En la capella de Santiago lo, a prengueren pel' mestre, especialment per sa habilitat en la mosica moderna, que, en aquella època, la de bona lley, venía: a ésser música cl'o?yttorio tot lo més. Es clar qu'avuy aquestes, obres no's poden cantar a la Esglesía, perqué son mancades" rle tots los caràcters que demana Sa Santedat Píus X pel�', aytals composicions; emperò, cal dir ben alt que, dels mestres no polifonistes de la època, fou en 'I'erradellas un dels més. discrets. Comparant una entrada instrumental d'un gloria. d'en. . Terradellas ab altra d'en Jomelli, preses abdos del aplech de composicions relligioses que d'aquests mestres servem (Apèn­ dix IV), veurem que la entrada instrumental del mestre català. no queda gens dessota, per son esperit seriós, de.Ia del com-,. positor italià, encar que una i altra son impropies del temple. Havèm establert a propòsit la oornparacid ab en Jomelli, per­ que lo seu caràcter (quan compongué aquesta missa) de coad-. juter del mestre de Capella de Salit Pere de, Roma, Pietro.' - Paolo Bencini, l'obligava a 30escrmre lo més eclesiàsticament possible. En les misses d'en Terradellas s'hi veuen harmòniques conseqüència vagues, com tots algunes formes passava contemporanis, dels motlles polifònichs i de la aplicacié dels sistemes d'en Rameau i d'en Tartini. Son curio­ sos alguns acorts invertits i algunes progressions d'invenció exclusiva d'en Terradellas. En lo final del KY1°ies de sa gran missa en re major hi brilla una verament frase, bethoviana, d'efecte sorprenent. Aquí i allà de ses misses s'hi veuen frag­ ments de gust exquisit, molt superior, per json sentiment i forma artística, a tot en la metexa en lo de la a sos ruptura quant genrè fou època composat. propi Música semi -relligiosa L'erudit musicògraf François Joseph Fétis, en sa «Biogra­ phie Universelle des Musiciens), vol.. VIII, pàg. 202, diu: «Terradeglias a laissé en manuscrit une messe à quatre voi avec orchestre et l'oratorio Giuseppe riconosciuto». En Fétis no'ns diu hont se troben aquestes obres. Per de de música relligiosa, com havèm vist al del mestre català, ne compongué molta més, ja que de misses perlo menys n'escrigué tres. A Roma, 'hont hi ha ses .misses i altres peces musicals per Església, no saben res del-susdit oratori; ¿,aquest oratori hont se troba'? Veusaquí un� qüestió que'ns ha costat molt d'aclarir, i per qual averiguació teníem un interés-particular, no tan sols per la referencia directa ab lo present treball sobre lo gran mu­ sich català, sinó també per poguer estudiar un oratori d'un mestre tant notable com en Terradellas, a dedi­ traçar la prompte biografía qui pensavem algunes pagines en nostre derrer estudi El Oratorio M,u­ sical desde su origen hasta nuestros dias, Ab la senyalada fí, començarem nostra investigació per tot lo món. Nos dirigirem primer al conservador en quefe de 1 1 car la-Biblioteca Real-de Bruselas, E. Fétis, qu'es fill del gran musicòlech belga.: preguntantli precisament hont 11 I lo podríem I - _ 31- trobar un oatàlech de la biblioteca del seu pare, adquirida pe'l estat belga, Gt fí de veure si allí trobavern anotats los libretti nos podría donar llum res­ que de ella formaren part, lo qual pecte punt tant interessant. Reberem resposta dihentnos que en la Llibreria Europea de C. Muquart ho trobaríem imprès. En la Biblioteca Anis tenen aquest. catàlech, lo revisàrem atentament i Nàpols, no d'hont hi trobarem nos res. trameteren lo Escriguerem aleshores a magnífich vohim del «Co­ dici manoscritti della Biblioteca oratoriana»: no hi havía res. en compte que en lo diccionari de Sir George Grove diu que en la Biblioteca de Sant March de Venecia hi ha Tenint se, obres d'en Terradellas, escriguerem. al bibliotecari, qui nos contestà negativament Nos dirig-irem a Torino (per haver sigut, segons havíem descobert, una de les' derreres ciutats .. hont visqué del Oratori, gada nostra Terradellas) en qui nos mira. a de la Congregació tenía. Posarem altra ve­ Bolonia, a Modena i a Londra, al P. contestà que Preposit res Nàpols, a negativament. contestaren per tot nos sobre l'oratori Tenint ab recança de ja nostra obra poguer par­ punt de sortir, detingudament d'en Terradellas, escriguerem aleshores al distingit musicòlech Alfred W otquenne, de Bruselas, supli-· cantli les oportunes investigacions per veure d'esbrinar aquest punt; la resposta fou: «Je regrette de vous dir que je n'ai rien pu trouver en fait des reinseignements sur le Gi��seppe a no lar j 1 riconosciuto de Terradellas. Je vous assure que j'ai fait toutes les démarches». En virtutde aquesta contestació no tinguerem altre recurs que parlar d'en Terradellas en nostra obra sobre l'oratori, en los següents termes: « Domingo Terradellas.: quien compuso Giuseppe riconosoiatoteegés: consta en el Dic­ ..... Fétis), ·obra que de revestir el carácter de la de este maestro, que hemos podido examinar, religiosa luce un tejido melódico fácil y expontáneo que avalora una exquisita.expresién del sentimiento del texto». Acabada de publicar nostra obra sobre l'oratori, tornarem a la carga per descobrir lo .Giueeppe riconosciuto, i, després d'escriure arreu infructuosament, tinguérem la satisfacció de cionario de F. J. música rebre ¡ ,I I i quatre ratlles d'en Francesca Perrella, de Nàpols, dihent­ regirant per lo Conservatori, havía trobat lo iioretto del Giuseppe d'en Terradellas, del que'ns trameté un extracte. Es aquesta obra un melodrama per ésser representat en los nos que, - 32- exercicis vespertine dels Rvnts. Pares del Oratori de Nàpols, l'any 1736 (da rcppresentarse neüe' Esse1'cizi Vespertini de' RR. PP. dell' Ondaria. In Napoli Jlf.DOOXXXVI), essent impremptat per Felice' Carlo Mosén, ab llicencia dels supe-; riors, trobantse de venda, a can Orazio Maione, relligador, eu ho Dioino Amare, devant la esglesia de Sam. Nicola a Pistase, Lo prefaci està redactat en la següent forma: PREFACIONE « Al savio legitore: Il far cornparire la prima volta in Teatro Giuseppe rico-' noscinto da' suoi fratelli in Egitto non è già un voler pr0fa­ nare l'onestissima idea del abate Pietro Metastasio, che g:ià tempo l'avea fatto in altra guisa comparrire: ma piutosto un far, che i sublimi sentimenti di cui va ricòlmo il Melodrama del mentovato Autore, colla vivacità della scenica rappresen­ tazione, sian più idonei a costumare il popolo. Al che fare (non già che non ne potesse piu giovativo l'argomento som­ ministrare Ja sagra storia; ma perchè cosi parve ben fatto a chi dispor ne potea) con- gran ritègno fu di mestieri venire ad una tal variazione e riforma d'esso, che all'arte Rappresenta­ tiva affar- si potesse: Resta intanto, che chi legge le buone­ dalle cattive cose visjiungendo ne' il prino defraudi del do­ vuto onere, ne' il seconde autore del meritato comparti­ mente. - » 'Se composa aquest oratori de diferents recitats, dotze aries ritmades, amonte, i. tre a essent la millor la de Giuseppe, Sa1'ò qual MadnJ' dos grans chers, un d'ells al Déu d'Abraham, i l'al­ là excelencia ,de la virtut. La música de aquesta obra, no l'havèm poguda fruhir fins Escriguerem per mediació del P. Agustí Mas, C. O., als Filipons de Nàpols, los qui respongueren que després de regi­ are. , arxíu.musical podien assegurar que no'I teníen. lo que, fins avuy, podèm dir re-specte lo Gi'lt­ seype riconosciuto d'en 'I'erradellas. No dexarèm per çò d'anar cercant aquesta música que, quant més- nos costa de trobar, més nos intéressa. La investigació no coneix lo cansanci, i rar son - Tot açò es _ - sente qui's sens a ha de defallir may; qui investiga, zel, pel' més que semblen sos treballs inútils, la cobejada fí, sies la investigaoió del ordre investigador minvar arriba son atènyer 33- no que's vulla i sobre la materia més variada: qui cerca sens des­ mayarvtroba. Nosaltres anirèm cercant, corri hofemen tot lo que hi fiquèm la punxa de nostre delit, i estèm segurs de que. si Déu nos dona vida; un día a altre trobarèm. Lo jorn que aquesta troballa de la música del Giuseppe riconosciuto tinga lloch, escriurèm un opúscul comparant aquest oratori ab fos que escrigueren sobre igual text en la XVIII centuria Porsile, Hasse, Scalabrini, Bocherini i Fasch. podèm parlar d'un genre semblant al del ora­ també's dedicà en Terradellas, la cantata. al tori, que ses cantates la forma del seu 'mestre Durante, en Segueix De. moment tant curiosa i original, essent son model en algunes ocasions obres lo desenrotllament d'un Contenen aquestes començament, s:3: evolució i sa fí, quasi sempre per una sola veu que s'encarrega, ab escayents recitats i adequades aries, de posar en relléu los mèrits de la poesía i la inspiracio de la música. Donèm com a model un fragment del motet, en forma de cantata, Luminosa consurqit aurora, escrit expressament per la gran celèbracio de Sant Ildefons en la esglesia espanyola de Roma. (Apèndix V). en Pergolese. petit drama, ab son Música profana Ningú 'ha l'ilustrat difinit tant bé la òpera seria del segle XVIII com musicograf Tadeo Wiel (1). Diu axís aquest inteli­ gent escriptor: «La òpera segle XVIII se mantingué, del XVII. Libretti seria en los primers anys de cap a cap, qual era (1) (2) vol dir del la fí d'arguments mitològichs, heròichs, pasto­ rals, cavallereschs; llargues naven en una (2) a escenes de recitats que termi­ aria. Mùsicalment lo recitat, exceptuades algu- Pròlech, pàg 33. primers quinze anys, ja que «I 'I'eatrí M usicali V eneziani». O millor durant los periodes de cinch anys. usa tusiri, que ' - 34- nes excelente excepcions, perdía tata la importància. Aries volíen los cantants i'I públich; i'ls mestres eren esclaus dels uns i del altre. Hagueren pogut discorrer, com feu més tart en Gluck Ci aquest es lo mèrit d'en Terradellas que s'anticipà al Gluck), emperò de filosofía i de crítica no s'en taleyaven gota. Y si tal vegada escribíen escenes de gran eficacia dra­ màtica (perque, me complasch en insistir sobre aquest punt; no son les poques pàgines de música verament dramàtica troben en les que's partitures dels setcentistes), apar qu'ho feyen per impuls genial, res de pensar que'ls cantants i'I pú­ blich ne poguessen fer cas. Cercaven l'aplaudiment prompte i clamorós; i es sabut qu'aquest se consegueix millor empleant aquella mena de música que satisfà a la més dels part oyents. A poch a poch aries. la òpera vingué a vulgar ésser una serie de Pochs los personatges del drama, poquíssimes les musicals a varies peces veus, quasi proscrits los chars. En òperes axís fetes no cal anarhi a cercar lo drama humà, la correspondencia entre la música i les paraules i altres coses : similars, en sí bellíssimes, que donen tant que fer i que dir als crítichs de nostres díes. En comptes de tot açò cerquem música bona i nostre treball no serà en va si sabèm escollir; si axís ho fem ne trobarem de senzilla, pura, apassionada, italianament bella. Sabent escollir he dit, i s'entén; porque s'en escrigué tanta de música per la teatre en lo segle pas­ sat O), i sovintment currenéi calamo, quasi improvisant, que j pobres de nosaltres que volguessem pendre tots en conjunt los compositors setcentistes, per donar un judici bréu de llur art! No es just lo formar criteri sobre'Is setcentistes prenent per peu tan sols les reiterades àcusacions contra les negligen­ cies dels mestres, los capritxos pretenciosos dels cantants, les formes convencionals i pech grates acceptades pe'ls uns, vol­ gudes pèls altres i ben rebudes del públich. Per judicar quant hi ha en materia d'art en lo segle passat, es suficient conèxer les poques cèlebres arietes delícia dels antigues, dilettanti». Aquest es lo caràcter general de la òpera seria ele la XVIII centuria. Emperò en Terradellas, en car que cayg'ué en alguns (1)' ,S'h.a de turia, tindre en compte qu'en Wiel escribía açò en la XIX cen­ , - 35- dels defectes generals de la època, en algunes coses no solsa­ original, sinó adhuc precursor dels procediments seguits pêls grans hòmens que, imitantlo, s'immortalisaren. i ment fou Un dels defectes de la època qu'en 'I'erradellas seguí fou les grans excursions de floritures, abellimenti, per los cantants, qual principal creador fou Adolf Hasse per fer lluhir sa es­ posa, la célebre Faustina. Aquestes floritures, que convertíeu la gorja d'un cantant en un verdader instrument, com la flauta 0'1 clarinet, sens tindre en compte si era una veu duc­ til, com la de soprano, la que devía cantarho, o bé un metall fosch i de difícil conrèu per aquesta mena d'habilitats, com lo de baix, foren després també seguides i adhuo imitades per los mestres de més renom, no dexant de prestarhi son concurs W. A. Mozart en ses tata de Passio i I primeres obres,-especia1ment Lucia Sillet. La diferencia en la OCt11,­ aquest par­ ticular entre en Terradellas i'ls demés mestres de sa època consistía en que los altres sols escribíen passos dramàtichs i dificultats per les primeres parts, mentres q ue'l ruestre català ho extenía a tots los cantants, donchs, era contrari a la cos­ tum italiana de considerar la acció morta i tallada quan se separava de les tres primeres parts, lo que resultava una gran incong-ruencia. Wagner ha imitat en certa de manera a n'en Terradellas en ses obres, exig'int conjunts complerts, sens proferta de cap mena a personatges determinate que vinga a en en trencar lo just equilibrí, volguent per part de tots pulcritut complerta. En aq uella època costà aquesta mira artística grans disgusts a n'en 'l'erradellas i feu que les empreses, per no veu­ l'ers en la precisió de contraotar cantants bons per totes les parts com les obres d'en Terradellas feyen necessari, obtessen per retirar ses partitures del featre, lo que donà lloch a sa decadencia, segons manifesta en Gerber, que escrivía per los anys de 1792. Anèm ara a analisar les obres d'en Terradellas trayentles del aplech d'autors del temps i fixant en elles particular atenció. - Una obra musical .oj' qualsevol ha de reunir tres elements: i color. desenrotliament inspiracio, La inspiració, idea inicial o g'enial tema de cornposicio, es il. n'en Terradellas molt essent lo qui més se superior li acosta en a tots sos Rinaldo da conternporanis, Capua. Compro- � 36 +- bant los textes del Artaserse i la /Jemintmide d'en Metastasio, musicats per lo nostre Terradellas i per Vinci, Poncini, Hasse, Jomelli, Lampugnani i G. Ch. Bach, resulta la música del mestre català molt més La melodía es molt més inspirada que la dels altres mestres. expontània, les idees més genials, los . temes més escollits CI). Ell lo desenrotllament cal Lo texit harmònich dos diferents punts. dit i lo desenrotllament dels distingir propriament temes melòdichs. Lo texit harmònich assats en pobre, vegentshi intérvals de tercera que aquella la ànima de la en època es en establert l'abús dels acompanyaments ordinariament majors, que encara considerava aquesta consonancia com (2), se nostre 'I'erradellas harmonía, avuy produhexen aytals acompa­ efecte pobríssim. Cal observar a lo dit, que en' nyaments harmonía estava en estat ernbrionari, donchs, la aquella època trencat lo motlle polifònich, no hi havía encar seguretat abso­ Inta respecte la nova traça harmònica que's creava. Se pot un isqué del cervell de la escola lo vidre multiplicador i per lo veneciana, emperò passant per fí sedàs del gènit sens igual de J. S. Bach. S'ha de tindre en ben dir que la compte que nova harmonía tot l'edifici harmònich de Bach romangué de mo­ terra, passant les fronteres 'fins molts Lo desenrotllament dels temes melòdichs s'ha­ anys després. vía portat a efecte en la polifonía distribuint la melodía con­ ment.reclòs en sa no venientment entre les veus i desenrotllant, més que per inspi­ ració, per efecte de la propria forma contrapuntística que ja portava forma lo camí polifònica Al separarse los compositors de la l'enunciaren a un rich vestit de cayent.oone­ traçat. anal' a cercar una nova vestidura, de moment pech g'ut, escayenta i pobre, que no devía assolir una riquesa i osten­ tació convenients mentres no's dexessen ben senyalats (adqui­ rint una maravellosa art en llur maneig) los oportuns proce­ diments tècnichs i estètichs que permeten lo pa3 a plaer de pel' una tonalitat al altra sens que se sente esforç de cap mena, (1) Per no allargat nostres apèndixs havèm renuuciat a 'establir Ia, eomparacíó graûca ele aquestes obres j però qui la vulga fruhir no tenim cap inconvenient en mostrarl i les respectives partitures. (2) No era solsament en Terraelellas qui usava aquesta mena d'acom­ panyaments, sinó també los veyèm usar, entre altres, a Rinaldo ela Capua, i a n'en Baldassare Galuppi (a. Buranello). 37- - bé ab la ans dés dels major complacencia polifonistes no's troben verdaderament admirables fins bella germanor, lo harmònica, ja La color, Terradellas a del sentit auditíu; per çò desenrotllaments de temes Beethoven, que possehí, de l'art i la gènit esplendor. possessió en de Ia ciencia . en sa o sía lo clar i obscur de la música, rebé de nostre cap més mestre li impuls hagués propor­ cionat ; fou nostre Terradellas un verdader creador en aquesta materia, i en ella fou imitat per Gluck, Handel, Lampug­ nani, un com etz. Examinat ja en conjunt lo caràcter de la música d'òpera d'en Terradellas, passarèm a.parlar de les parts integrants de son drama lírich, ó síen lo Recitat, les A1'ies i Duettos, lo (lhor i la Sinfonia. En lo recitat fou una figura de gran magnitut. En una en que lo recitat anava per terra, elll'enlayrà i li donà una forma dramàtica quasi difinitiva, copiada després per sos contemporanis (1) i seguida en son conjunt més tart Fer Presentèm com a model Weber, Meyerbeer, Gounod, etz lo recitat de la òpera Merope quan la protagonista reb la nova època ..... de la mort de ... _�- _,. cena-Xll del. son segón fill (Apèndix VI), acte de i fragment de la es­ figura passar en los un Sesostri, que jardins reyals (Apèndix VII). Les aries i duettos tenen tota la i del golese Vinci, algunes vegades dolçor i tendresa del Per­ ab nota quelcòm més mo­ derna, segons Cimarosa i Guglielmi, que foren sos seguidors. Presentèm com model de ses Aries, Sentirse dire del caro bene, de Semiramide (Apèndix VIII); Se 'miro quel volto sereno, de òpera desconeguda composada entre 8e'mi1'(�1nide i Me1'ope (Apèndix IX), i Se spusitam. oezzose (2), de MitrùlCtte (Apèn­ una dix X). (1) fins Cal després que Gluck no adopta lo seu recitat, tant excelent, de sentir les obres d'en 'I'erradellas a Londra. Comparis les observar obres que Gluck composà abans de aquesta època, entre elles ATtamene i La Caduta de' ab les que composà immediatament després, Giga;�ti, entre elles, Semiramiâe Iiiconusciuta i Fetide, i s'ens donarà la rahó més complerta, (2) La part d'òboe obligat de aquesta aria .Iou tocat la primera ve­ gada a Londra per T. Vincent, La aria fou cantada pel' MarianaPircker, que's creu era Ia muller el'en Terraelellas. - 38- part vocal dels chors acostumava ésser (com se feya generalmen t en aq nella època en la òpera) al unisono; la part La instrumental sempre exaltada, de brillant efecte. Preseutèm com it modello petit chor final de Merope (Apèndix XI). Ses sinfoníes eran sempre brillants, avençantse en elles alguns procediments, seguits després pèls mestres de la escola napolitana. Hi han algunes frases en totes aquestes sinfo­ níes que vegèm axí meteix en son contemporani Domenico Scarlatti i en son seguidor Wolgaug. A. Mozart. Aquestes sinfonies-denoten un pregón conexement dels instruments de corda, ja que resulten escrites en sa verdadera tacitura i ade­ quades posicions. Donèm com a mostra lo primer temps de la sinfonía de Merope (1) (Apèndix XII). Malgrat la decadencia de la gloria d'en Terradellas, de que parla en Gerber l'any 1792, l'any 18] O encar era universalla fama del mostre català. Diu axís en G. M. Raymond en sa carta a M. Millin del Institut: «¿,De què prové que Ia Italia ha sigut sempre tant feconda en grans artistes en les princi­ pals parts de la música � Es precís atribuir aquesta riquesa a les nombroses pública i la institucions musicals que la beneficencia les arts hi han enlayrat arrèu, i al gTan us amor a que per tot se fa de la música en les esglésies i en los oratoris. Los noms clels Jomelli, dels Buranello, dels Vinci, dels Du­ rante, dels Porpora, dels Leo, dels Pergolèse, dele Galuppi, dels Traetta, dels I'erradellas. dels Tartini, dels Piccini, dels Sachini, dels Cimarosa, dels Paisiello i de tants altres, son coneguts de tot lo món» (2). - Segons l'Arteaga (3), les obres musicals dels millors mes­ època d'en Terradellas foren retirades del teatre a causa de la sacietat de lo BeU derivada del amor al plaer, i lo desitg de variar, lo qual ha fet exil' després de lo bò, lo me­ diocre, lo extravagant, lo capritxós. Aquest desitg de gaudir feu que en quiscuna ciutat de Italia, fins en les més petites, tres de la Suprimim, a fi d'evitar majors dispendis, les parts d'òboes, trom­ d'aquesta sinfonia, ja que no oferexen res de paatrcular es­ tudi. Tot lo treballmelòdich i harrnònich està complertament confiat a Ia, corda no obstant, tenim la partitura complerta d'orquesta a disposíció (1) bes i corní , de qui la vulla examinar. (2) (3) «Lettres sur la Musique», pel' G. M. Raymond, pàg. 205. Italiano», vol. I, pàg. «Le Revoluzioní del Teatro Musicale 322. - 39- un teatre Quiscún any s'exigíeu més de mitg centenar de representacions musicals diverses. La que agra­ dava molt en un Carnaval era escoltada ab indiferencia, i fins s'axequés ..... ab fàstich en lo Carnaval següent. Les obres mestres geyen i polsoses descuidades perque lo po ble, àvit de- novetat, les prosposava després d'haverles sentides, agradantli molt més les barrabassades i les caricatures d'autors més moderns. Si lo poble incult no estimava les obres mestres de la pri­ mitat de la XVIII centuria, los hòmens pensadors les teníen en gran estima, i axís lo nostre Terradellas feu gaudir. dolçament la distingida concorrenoia dels concerts mera particulars d'en Johann Friedrich Reichardt, lo musicograf erudit, l'en­ tranyable amich de Gothe, l'inspirat autor de Eosmonda i de Brennus (1). L'Angelo Catelani de Mòdena, que vivía en lo prop passat segle XIX, estimava molt a n'en Terradellas, servant curosa­ ment sa jJl[eroJJe, que considerava, pel' son mèrit, com una de les millors peces de sa magnífica llibrería (2). Per fí, un dels millors musicògrafs i didàctichs de la nos­ tra època, lo Dr. Hugo Riemann, considéra a n'en Terradellas com un dels més importants représentante de la òpera italiana fins la aparició de Gluck (3). Vulla Déu que, axís com en Terradellas fou una de les pri­ meres figures musicals de la XVIII centuria, que axís com en. sa persona Europa entera honorà nostra patria, en nostra època isque un gènit musical que, nivellantse a n'en Verda­ guer per Ia poesía i a n'en Fortuny per Ia pose una pintura, vegada més en evidencia que nostra mare, la aymada Cata­ lunya, es en art, com en tantes altres coses, una de les nacions més grans del món. LAUS (1) DEO. Per enterarse de aquesta simpàtica i gran fíguru se pot acudir a «J. F: Reichardt sein Leben und seine musika­ Iische també al «Musikalischer Almanach Iür Deuts­ chland». Reichardt mori lo 27 de Juny de 1814. (2) Ja havèm parlat en altra nota d'aquest exemplar de del la obra de Schletterer, Thatischkeit», i temps del autor, folis. (3) en antiga magnífica rellígncíó, «Musík-Lexikon »; pàg. 760. en tres Merope, volums, en petits \ �' APÈNDIX APÈNDIX ,_ 44- APÈNDIX II _--_._--------_._----- --_ .. - 45- APÈNDIX III �e 'eUlLt Q) e, %, '-., ... '\.... '\'\... ."... " eo�'\ \, I' . 13, %, _ w .. \. _ '''.... �'\" �o," ·1; l'O' I }­ O Ij s 'I , �. '5 o' ; -r=>: IV ? " It, -tz " \ ..... q� - tTt"' t\\.,.· ''''�1 \t,- t"l"t,,,,, 0",,,.\"\.<1- h,· ve \.\i h°t.",. 0'" '\'\.\.� b,,- Ot ,,' _''\.�·1 hy 0' ,,' .. 0"" . J'!. o!. �"'" I q� th'\'" � -;.: ?I Ic!� tt'\· " , ;- i:. \>.,. " I \'\.'1."-"\'" q� il ty�,,'\. OW'\. . "., '-.\ t"w 1,,,. 46- - APÈNDIX B2êT IV 2 I I I I I I I " _' ' " , , ' J , M --. , -[ O �'� 'l" ... ft� · .. _ ; 1---'" · .;. ". -'t!J_... I I I I ' ... f ,.____/ I' _;/ J. I _ I � " � __ I �l' � , I I I I "", ¡,.. 'I 'I� I 1 ..... , - e -r " -r , _ _ ......... _ _ _' _ I .. T I ,n' --- """ I 1-:1 I . -"... - I I r I I .1 I) 47- - APÈNDIX IV roo ¡'A 1""1 � � - ,'fI - f I� I I I I I j 1 I I 1 I .::J - .... I 1 I I --- I I I j � � ( I I I 'r I I· I I I <' .... l- _____ .... !.. ... t:. .....-:t H .. �- o vr. I I I I I I T I I I I I I� I I�-_I"" I�I"" I"" r ,� - - .. ___ .4' /.' JI!. ;:� . -. -, r "'''.1- I -- I � Ir...d" I� 1 :::� �� b_� r� , I I I I I I . I { I I 'I I .,. I �, \,;l! 1-' _./ I I I o._J. -e-, � � \..!_. "- I I I- I. "- J l'r í - 48- 49- - '- '11 I t I II 'ITT-i n r -TT . � I��,. . ( , r + e, e, .� • -�� .( J I' � --- r , � ' " II I' r · ,--o; I" . +- tr -- ':; I I' I p J'r r .... I I .,.,_- _�-t � !, I ,0l' t- # ( -¿' ..., · , ( . .. -� ..., . � , - .. " �, · .. =- 'r � Il - t4- ."1;: l -' - , , if> 1 I ,.' _j � ·11 I + I [ I L l 52- - + + · • It +- � � � .--:- ....;: J� e I' e? -\ d- H . � rO �- , . r- '. r--' 4:; __ ( -, , I I'- I , � , .s-r- � = o I • � l- r ,� ¡co-t; rr � � J � • cS S! � � --++- I �� � � � - :;;> , I� I ot f=O*' • .J - It r� it r � =c- R . , â � � r � -0 1C> �- � : '� � - , n � I' a i C> I" I' p .� t • • t (ot � � I Il - +I' =- . d � I' � • �t t'¥ -! I I' � , � � r I'D ( � � • ¡ �) '" • � , I 1 r;-- � , Cl i i �. I I 'I F .+.< d �i , I' .. • e, � -� &.j �__1 .--..;> I . � Q) cr= I • / � _;. .. � � � , .. • � . � � I � I � =1 ., ri ,� .. • ( " U I � ¡ Q) le> __:: • � r-o- � I' � l ( èl, s::_ I i;) '_!:l , r- '" � 53 =- I II I -- I ,I J. � � � t I I 1='"= I bt- , � I I .. � .. II I .. I I I ó • . .. I, ,I. ( I �� t I I · , Ilo • , "-j I I • 'I l .. I " .c- · I, d .1 . -s-c» I. I, "-j • I I c) ..,� ; i ' . . • , , , I • I • � ¡ I • , c I • .. 2< - le., I , I � I � <-I It , • I � • � A =- i ( I! t .. -I � , I I ri .. h t- • I ot .... - � I , �. , .,.., I: • I .. I • I � -.., �, �.' . .... g . � 1 il '"-< Cr � ... ( 11" t=;::I I' ., fLj I � I , .... I- I � - I '"-< • «>4 , ... , , .1< · �. ..,.¡ , .._, -O J:) � - Co oj * � 3 � , · ", d I' I oj Il' �.._, • � ..... .. "" " .. �� = • ... iC:j- - I . +- .:. • t I, �� "'<S ,-<:" � = .. . .. , i , I . I . I � .... • � • L l v-¥ ,,-.-. I, '-� Cc" Y , i-h ¡. �'� Ò) .r-, 1-<:: � 55- 56 _ .' .¡ "-< .. " " � I ... -e-r- * � .. � • I . ..... 'c=--= +-f ..,. .. ft' �� • . .. N> � + , -, "". . _ I� .. � e, !«-j � , • :,,4; ci> f': .. ._, .... 14 , ¡..,� - I � .. ... . r � • .... I I) "d' " . ¿ � , � ! I � I ,iJ D �_ .. I �. c::> .. • I "l" Ci> ol "� d- / I I . .;;, I � ., ... �-+ I �. ... · k--'5 "- I û • I� n� � , " <,) • i I � " \ .. Il .2; , · .1...,. ..., ., ., = _"_ I I � .� '. 57 - - APÈNDIX VI • � ., � � . - I \ I .. � M--t. .. J2..".'t' "'I •• ,," .�1' �. =====" .. . _':::: --- . -'.o' ... - • • - - -. • .. .. I- . , -� ....... . .. _ _------;- .r;=;=¡. '"":" r. . ! - � '--- -:> p .eo..r r: ,o' >" e; f ""'- � ....,_.... �= n � .il-.. .. _ . � .:_/ <; .' ._/ ..__.., - +- , � . . � � .. . '" "" . -', """''i''',p .... I _"'_-1lr� r-r ti>'" -dt """, "" "'''''''''" -- .._.___. -;I;---+- p " - s: 'le- 53- - kr....; ... oL ,_ . . - ,.. , .... _ - , - i""I -- I' � _._ _ tritil f r . e- .. f � . I ·�l , . " . .. . - .. I 7 ).. ¡ I i ... • --- - I . �� IH .... �� I ",,__ - - , .. "." � ,¡,J...:. IJ,.."", , . . "",Jj;, £'.J� - ""'<J!�:¡ �r.. =If j/r - ,.. - aY, - 59- � • .... " p .... ..- f -, : ::rE--_-T:.j:..: � . ."'-p:t: 'I I �. , , � ... .. ¡::. . . '" � - -- .I«fo- ;..---- �,.,.,J.;R_thc.. oM. J..:-d¡,..Jw_,J;.J+r ¡_¡¡, t� "" .(j;uuv..JJ"",,� � _. - - t.. • - ... I I �, r "- .., .'. . - �. t._J. 't' �,� - f I' f.¡-o . , ., - ". - .,¡.,... d.�_.i.,."..¡¡ ..J,. .ric/; cd.t",J �"'.f._;; ",JJIo.I cg{.¡¡. .. Al'� !Ja....tJw.;"..J¡, � . _. H· 3 5 J f f' $" (, - BC) j" I_ .. . f .� I"p.�, ... . " • or - - - . �. ., . p . . .... ion.,w...{t b"; ..,,1"'-� /;JI; < "'1:- t.Jj. .. e: {;.tl;' (ii,l- - APÈNDIX VII .,£g-� - -- I: I ( I I. - 'v _ I ) q • _�' I - __ -�I:; I ,I -I , _l£� ��¡00'L-� � � � _ _ -d-t1' � -')iy,-� Wv'.A·;¡�_"K,Q,aJ_ 62- - -1-1 :t.f-.J .J:�.t......1 .t'� • � - � J � , (fZ� '/ AA -' '" '"\ I .... L.1_ � "? ,I, • L_ £f:� ... � � u � - IJ , I r ,- : . - � . J � hA/llh�-, J � A , wi . /' - � " :.. ,'" �, � � I � � / � - , , . / I . / ' , �I./J.. '- /) J " � � � " - I - .� _ � "- .. r ... � - ..._ . .) , A'Í , / " , - �, - - - " - - - . � . " ',./. // I " r-: . '_.u � -t- ... ,y OI - 63- �} n£:r�.L ( ., . .&- +-= � ..... r """- � - , � i , , �� �-� I . -- - - l ,U_ _JI! ..Ir. I - - - �� � " , '_ ......... ...... "" '.oil ... .-- ' .. --- � . , ..... - � � � �. , Q ..... - , .. - , "-<- - - - -� . � =---. , r cf � .L � . I LU � .1 � oL � '. � � � � .... - � - - , � � - .... � � � - ,_.. -. .1h;tfU) ,",II:) c1Lp�A' t .. dk �mlMÁ) ,ltJ.k.�f - . , ., � 1 .� � � � � � -. , :, ...f..J:1:!1:. ,) - .--:: .... 6i- .--: I - -. - ' {�'���'��.�.���.�.� - - u ". � . - - -,. --- __ .If.,_l .. r··- _ _ 11 - '� • ,I '. .. ,-n.' U • _ - ._.-. '!'Tf - --:;.. ,'- A.jJ.Il , 1 � ,__ , � IT " � 7� �AAA J_¡¡, "y.nl'l1l L t ,t:.)�'t\h .. - I - . ,;.. 65- - ��1t.,.t ¡'f.� !�1-1 .t.t. ! ' oc • u . .. � . � - f�· ..tor.U ¡:;;o- .1-, -'-�Il • - . i � w � - , -id •. � i . . .. - � -"" � - � ;¡¡.or -I ,If' - -, I � , ,� , i � - � , . - , � -. . I 1 - : ! . 1 Il \ . • . . - = � . . . - - . - _¡¡; ....- ,. ." . - - 1�0 o l L. rl •• in. .. :î .-J P �AA"., �naA I'.J�14\" .. ... ", . ..- • . � � � - , , , . . . . � . , - . 66- - .'-r_J!._.1 .JI- , !! '1: f.,. r , , , ,. � ,_ - - """ � - - "' r- - �,'''''' - ¿_.J , .r> .......--.- r 'CL- \ ,. f� , - :::- - , . - � - - -- - d �; ;; . - - ,- =-- • i . � - .. - ====- 1 I t - r- - - - � - a:Ll. , I� o Il ��� " J, n:::î . ¡ - � - .J. r - - - - _l -J. ,",'7 v.- - APÈNDIX VIII ,'­ - '-;a;; __ ''--,-,-','t' - .-... .�.. ,t f '. �, - b • • IlO < 1 ;1' 1 -. """"" � ::::"'1 � rL� ==-""" "'" � -- = 1. --.._ - . t -" ,.., \ -4 _ . ..__:___ - _'¿' � =-- - ::::"'1 . , � -----'--- �.:' -iL .dJ ..a£_ .k- - _-- t'1..C..., __ __ t _�_42 "'" ev_. " .. "It Xal ti, .... .. o;::: .. .. _....c.a......,. ___ .... . i=' 3 " ç J "--- ,l- r 68'- - .. - ; 3 r . • . . ,,� '.- 3 t' ' .8 --r;; , - � ,J. '1 � - .. -.-, .. ¡ --¡; il;: -- - ._4. ,,,/. � _:"�_�. __ • -;; ____ -----.._ J 'j> � .{;. .� - oiI-.r ... I· l. e , -c., \._ .. - --------- . "" ,. J p f _. '- '- .'.;;;1 --d-- - . ,.,... 3 "f", , t �: 69 I -'- - .- p e - J, -- e ,,,",1 J , � " , ,p r. - .-.._ ----------- _____..., , -: - � , � -� ' - .-'-.._ ,... I - ___. .:: ------------ ."!!�, -; '-.:.:- � --= -, ,7 , � -CA. ,1> 7 ...------._, - -..;;¡;;¡¡;¡ I . , .... J r - --..;..,t . , I , $' '-" '-'" ::1:+ .__/ J f., '-" f i' -: J I t '� ': ,� �-- �, " 2'z,_AL � iWn """""- 1;-- d"..� -re 4.1:' __ n-.a.. _ --= a. : " � J p • f f � h J 5, + J - rf:: 1 � e I n. Ih 't �- 11 • l , J f J , ---r. --"".- ! r p .f , 'J J» -= "-, � ._ £ � � � 5 .. -, ... r :"--:.. . -p T p p 1-' f ._ ¡. ---- -4 ..,_¡- '"-J �I t _, -� - -:7J·- ....,. .. . r __..._ - 7 ...., • - . j:> ;:; -. . . J .... ,. 3 _ - - p - - .. 3 �-=:-:c.. � __ ._� "':�.�._ .£L_��. •. "'"L.'c.rr.�.-�.� . s S � • � .. +-oiJ. ",.--, -I.""" � -� - -+I".w.-,_""I..._, ¡¡ •• ,- P ,........_ � ¡...=. ,..-- _ - J p .. _ .. '-' J..IMl�."_:'" 'f'IG.. __ ... ,_- _�O_ ¡"..¡...-- r ¡.....- :'._rrm!im "\D j ��_� ,.., � ¡ ;¡¡."" p ,---, 3 14 • .. _ - 72 - I APÈNDIX IX � n' �r..t. é: r-; t. � '!' ::!- ""' . !; .� 1= "- ;r � - - f I' � � . - 1 n � - " r . o - I' , . - .,. ""'" , ().;". ..tt.,1,,¡g L' I . ( ( .. , fi 3 . f I ;: � I - II r ... I! of: � � -� � , .... ... r <..I. - - . e "" . . , f - - �--.. { . � � .. ,-' - . _._- �', , ..... �. - I- -- l � l f ¡ r· ! s: ''''"'---=f"'Í e � � 4<, � "'" e.. ""� - 3 " - --- = . " - . ...,u;pL __. ... I .. "'"' -- � • r 73 - - "'"' - - . .... .. ... ..... � ��+ .; - _ J'" . - t: .::.. ... .... P - '"\ - ., . ... . =====-" - . Ji """"Pn... J..... ...... '"" .Ji . * ... �a. eo- mL . -:·.It<·FI tI.,. ... ..oJ..�.ll'\P)'Le.. If',,,.t,. . ¥ I _......----.._ ."' e ; - l' "=-- �c"" 1 . 9 quJ! . . aLW.a.. . If S '. s YI I """" �_e.. e, ., " 1 """" ,. 1 � �.",J1 .. «1. • 1 9 -""""- If -. e: .� } '5 t JI ,,;(,. --;..,;a ,'"' ,., ..... I'f/.'"._. ._ - I' - . :.¡ .. .'tP - . ... '. _ �. - - . ."'" . �-: . - .... . .._ . Ii . � 3 , , --- 74 - - _, = ''- I' II . -M. .1"hLca-.�. al _!I1Il1.ium_ ... e :- • p¡ II ... .. r ¡ r � ...-......... 1: s: p ... � � �� L J:- . .- � "1'tvL--CQ... �2 oJ! , """'" m o: " r=r: � J j �". """ e 9 -5 J e. 1...J1 ..e """"" '"' .... e- ""'""" ... SC 7 ...... ./í. - - J {i. -. � � , A. . - .LV ---. /í;"' e:.-. " � - 1oJ� I<. .9- � 3 " -� I - . . 3 � I:. L :i::_ �� � . - . o 4-' :; .� """' � = . . . - l' < - ... . - � - I � . \ �-75 � " I p 1- o" .' '. u, 'I' �;"'U¡, d, . ",_--., 'eo ... f '¿ -s' .� ,d".'<4. - J b ! APÈNPI� n < , X '" ¡;vf�fo f , , , , 1 r-., Le. • �� -r � • e -:f 5 ..._ -- ... - � - fi" , "''i� � ff# ,,; .... + ... .a - s , ., • qG Hl , .... " 1 - - ... - ,.... =r � yo � . �a-� ¿ - - - J; .=:: ---- , ._ -6 :.� . .4J.t)� -!' ---...._ �'�juu. 11.......s·.� j,'�A- � ,..._ . - " 1 e - - ... - v:;:..-�e:- -77- <II: , L. I � I - - .,'-­ Jj • � I - - ¡-- - • ¡­ l¡ ) - :;:. ¡. r - ,..., ... - - - lA - - - ." -- - "' J - - - - - - � 0,' 141"- ... - 7' ,__ �;:_;. G ¥ ,¡, -fv- e < • 1'" , ( .,. , q I -' r &, ,._._ J r-r-> q i , f 1¡1 . �.a., , r-' 78- - ..... � .. 7 - .--= - � f /. _. Jf-- .. Ii' t:'I ... . j, ...... ,fp---��� - __ l/J...L-( ¿"���.- fa-. :.. - .. r - n-c , .. - 3 � r } � r:;'''¡: �$' /+b r. � - J . � :t .;.;: �_. - -ë- " -ë- .. . :f- :¡. ;'jt/Y /."' . -+- ro ._. "Oi e I :' .---.:.... t Ir. • ..... - <' -- , - r. .,. � , • • J - J ql. .. 79.- - ... /'-, ..r '. + /"" - ...... . ' -, - .... - } --= ..... I - f� � . ....... � - ... ; , " .. I- 1'- �'J)"14':� ;. ; t - ... J ,I<..a- �. _± v1'U��, - r c'r, �::'�r' ::_......-r e • . ?z..'/� � 1 J } r r 41 - :. ... 7 r ... �. rH -- r -- 1 J' .Ií, - 7. ,.. " J s ... J II - 80- APÈNDIX XI _.J .. .., I �.l.()�;;«" � Il • ,� . ¡ Il I t7 :!:. �"l"O � . ". .. III "" . ;; t,.9- - '1"'" • _ _ _ � -. --Sl - - - I'. ¡_. -, Aa , 1\ V : I' 1 i_ - t> - 1 r , - -: I - .,. I - " ,Z. ,. - .L - I ï: 1: J!rl � � .l.% � � � " I \ l ..; . �-.....,� dt L .7 �"C1 -'-- �e.ot. "" 4«.-" � � - 82. G l. - / . , .t:_. . - . , ¡ , . r - .... ;. � I .. J - ./ _' .L .. - 83- � . • � � i/ .,.. e: s , 'w _ <C Iii. I.; � . � . . -. - I' L/ -,. -< , , � ... � � � , """" / - '. .,.. J. � , 1 _1 s � ·-84- / ! i: l- '" .f\: • ± r--, lo' -. , � - - - - - - - - , .. • .. ;; 'I:: ::: \ " � �. " .� ." - - . .- - . - . .. e -a ¡ I " I- ·1/ " � ., .. . � - - . - - · , � .\ • - - .- . - . 1 \ t- • , - - - - - - ... . � " � - � - • ¡ - . � - - � � - I r- I .. I t ... .. I, - - - - - - :. -- - . - " � - - I" e - " - -. � - � - ... ..J. r " !. e. . - .. l I - ot. � • . - _. - - - ,� , " ,.. - .f ;: t !. � . "7 s: t- � - r o � - . - e 1 - . - " � _. - . - - . o ,� -- -. - f&- �t&1 - - �� A ie- 4.fe1- - a- "ÙVl o . - - - . -- - ...........___ I -- I I � I --. I I I - .,. - 85... 1\ " -l IV � I. .- l\ " -� .- 'l V • . ._ � - _. - .. 1..-. - ;.. I • . �- _I , !. ;, ;, -¡ f t: � . � je r �K('à 'd� I 1 -_,.. - 6 86 - APÈNDIX XII ... � � .. t ... ... ... ._��f4- ... ... ... .... .... .. , I?\!ÀJ:,. i....-"" - - l 'A . :. ..... .... -r 0#- ... . -t • _ t: • 1: -:t .. ':!: - .". - - 1 ...�t . �.,.. .. . . -- iohl�k,·t. .:. I � L ! t -- � -- � -- - - .. .. --- '.' ... • � � � -� ,; � � � � "_. ;. � - ;_ :!: -i" � ....... - _..., ot -t: ""!: ,.......,± -::!: ...... - � , ' . • . . - _¡ - ,.....-- � t � : :::;;;;o- j .t r 1- � ! - r· --. • � --- -- � �! ! +.! - �. . ...- ! +._ ... ..... � . .. • .! .....-. � ......• _. ....... .... - - :t -t: ,.... - - . ,...._ ._ - - ._ � '., r - � -- - -- .t+. -t -t: - 87- - g , � � € g ;. ±' !. .. . , , � 'lO = . or • t;-tt.,.. -, . ¡¡ . . ft .... - .: - ...... - ,,;;;;......... - 88 n- - ,,[ - -+ •.• . I � ....- -- ·�I ol - I ..... ... .. - - ._ so--.. •.. � .- � of' � -- ... .; � ... � -- .. ,_ -e- -- - .. . . I .. + : � ... '=-" ¡. -- - - � �. I ... - .- -- - .. ... - ._ _ ....- - ---- -r � .r » • -- . ... 89 - h+- _c_ t 'it � e � t t ,� - - ::;:¡;;;¡.- : ....... ¡: :1: � It " - - - ." . - . . , '" - 1..- . t. .... .- ,II' � - - .... � � ,. . - ... . . ! 1" � � ..... ... ... z. ... .... � � I� .,. ... o� - - ... I� - ...... - ...... .. E:......"'t .' '. J:,. -- - ..... """'"" '. .:'" ¡; . ... � r'"""' . ' ,-., - �- .. t. li. ,..-._ . lO" .', - " J ,:., '�� �' I! ......._. _ , t: � ...-., f.. ,,_ - . . /"'. ... :- ,t .... ., ':R - '" 4- . - � " '. �' ... - . - .. ... � if �._ --..:..t , . I'l - ... .... . . - .. .f. . 'I"J - - 1r � . • - 1:1": ,¡ / ..... , - - , , DE LES OBRES D' EN 1ERRADELLAS. LL/S1A Música relligiosa i Semi-relligiosa Pàgines Credo a M.issa a cinch veus, ab Missa a vuit veus, quatre veus, violins i orguens chors, orquesta. i orguens. chers, orquesta i orguens Missa a cinch veus, chors i orquesta Proestasüissime de Sant Ildefons, a cinch veus, orquesta i org'uens . tres chors, 20 . Domine ad 29 a quatre chers, orquesta i crguena.) 30 duo, chors. orquesta l orguens Apèndix IV Beatus ViT, a solo, chors i orquesta Confitebor, a cinch chers i orquesta Oreâiâi, a clos chors, orquesta i orguens Dixit Dominus, a dos chers, orquesta i orguens Laudate, a solo, chors, orquesta i orguens Lœiaius aâjuoasuium; sum, . a . . , , . ORATORI Giuseppe Riconosciuio 13, 30, 31, 32, . 33 CANTATES Luminosa O'Diem . Populi. Nocturna procella . I' I: mW01'a . . 20, Apèndix V 20 . Sat Letitia Plaudite constwgit ; 20 25 25 I 92- - Música profana ÓPERES Andromaca? . A1·tase1·se A1·temisia .. Bellerophon Didone Gli 24 25 . deile cantarine int1'ighi Imeneo in Atene Issipile Merope 15 . 25 . 15,17 15, 16, 17, 37, 38, 39, Apèndix VI, Apèndix XI, Apèndix XII 24, 37, Apèndix X . . Mitridaie Romolo .14 . Semiramiâe Sesosiri X : 17 17,36 15,17 15, 17, 36, 37, Apèndix VIII 28, 37, Apèndix VII 37, Apèndix . (òpera qual titol s'ignora). . ARIES ISOLADES O EN Gran aria del Annibale in Colecció d'ades per cantar Colecció d'aries per cantar COLECCIÓ Capua en Reginelli (La Reginella) . en Babbi . 24 25 27,28 � , . ." . REOISTRE DE PERSONES Abos, G. Albert, Mossèn Lluís Albinoni, Tomaso Alfieri, arquitecte Alfons lo Sabi 17 M." 28 14 .: 25 21 . Aliberti, Comte. Alòs, Dr. Joseph M." de Ambos, Mossèn Maties Anfossí, P. Arteaga, E. 14 23 13 14 , 38 B Gregorio 28 Bach, J. Christ. Bach, J. S. ,17,36 Baili aini, Carlo. 18 Bab bi, 36 , Bastida,' Fernando de la Beethoven, L. van Beneint, Pietro Paolo Benvenuti, P. Petrus Bertoni, F Berwín, Cavo Prof. Adolf Bibiena, Ferdinando Galli Bíordí, Giovanni Bocheríní, L, Borghi, L Borosini, cantant Buononcini, G. B. Buranello, compositor .18; 19 37 , 30 Apèndix II 17 .. ,14,25 14 da ' .. Comte de Dr, Charles Burlington, Burney, . " 18, 19. .14,33 17 23 14 38 14 12, 13, 14, 15, 23, 24, 25, 28 / - 94 Pàgs. C Caldara, A. Calíssi, compositor Capua, Rinaldo da Carcasses, Arnald de Carles d'Austria Carreras, Joan. Caruso, L. Casellas, Mossèn Jaume Catelaní, Angelo Címàn M. Y., P. Joseph Cimarosa, D. Cocchi, G. Canti, Francesco Corredon, Emilio 'Cupeela, Donato 24 18 . .35,36 . 12 13,14,28 17 17 13 .16,39' 28 15,37,38 15 .14,15 20 14 ç Çavellà, Comte ele 14 Ch Chesterfield, Melusina, B. de . Schulemburg, " . C. ele Walsingham, C. de 15, Chitti, G. 17 18 D Durante, Francesco .13,38 E Echevarria, Joan Elisabeth, 'Cristina Enrich, Infant 20 13 . 21 F Fasch, Christian . Faustinà, cantatriu i4, Felip V. Fétis, È. Fétis, F. J 'Figuera, Mossèn Salvador 21 30 10, 15, 17, 30, .. FloriÍno, F.. Mariàn 31 13 . Fortuny, 33 35 . .10,25 39 G Galuppí, Baldassare Gasparini, Francesco 17, 36, 3S .16,17 i}- 95 - Pàgs 15,16 .10, 26, 35, 38 Gassmann, F. L. Gerber,· Ernst Ludwig Giacomelli, G. . 16 17, 23, 24, 34, Gluck, Ch. W. Withe, J. W. Gounod, Ch. Graun, K.H. Gregory, . 37 39 37 .15,16 28 Cavo 18 Grimani, Carlo. Grimani, Giovanni. Grimani, Vicenzo Grove, Sir George Guglielmi, P. .18,25 18 . 31 . .17,37 . ·H 23, 24, 14, 17, 22, 24, 25, 33, 35, Hiindel, G. F. Hasse, Adolf Haydn, J Hirschfeld, . 36 25 .. .14,25 Dr. Robert. 15 Holzbauer, 1. Huguet, 25 11 Carles. I 23 Imer, cantatriu. Insangume, G 16 .. J' Jomelli, Joseph I Nicelo 16,17, . 25,26,27,28,29,36,38, Apèndix IV 13 L Lampugnaní, Giovanni L atill a, G . 17, 23, 24, 36, 37 .14,16 Battista .. 18 Lazzari, Ferdinando Leo, L Lully, J. B 38 .. 24 .. LI 17 Llor, Ignasi M Maione, Orazio Majo, F. 32 . M�libran, Maria García 17 18. - 96pag'S. Comte Carlo Cesare Malvasia, Manfredíní, compositor. Marcelo, Benedetto. Marinelli, compositor Martini, P. Giambattista Mas C. O., P. Agusti Mauri, Romualdo .Alessandro Meckelmburg-Schwerín, Gran Metastasio, Pietro Meyerbeer, G Middlefex, Comte de Millin, M Monfages, Paella Monticelli, cantor Monzo, compositor. Mesen, Felice Carlo Mozart, W. A Muquart, C. Mysliweczeck, J. 16 17 18 15 18 32 25 Duch de 25 13, 14, 15, 17, 25, 02, 36 . 37 .. 24- n8 .. 11 ..... 2;3 18 D2 24, 35, 38 .. :3'1 20 N Naudin, tenor N asolini, Sebastiano Naumann, J. G. Nicolini, G. 28 . 16 14 . 17 o Orlandini, Giuseppe Maria. 16 p Paganello, compositor Paisiello, G. Palestrina, G. P. Pampaní, compositor Paradies, P. D Pariatí, Pietro. Pasquale, N. Pedrell, Felip Perella, Francesco. Perez, David Pergolese, G. B. Perti, G. Antonio Picanyol, Mossèn Joseph Piccini, N Pircker, Mariana 17 .17,38 18 17 . 24 .. 14 14 28 . 31 16 22,33,37,3 1 13 3 ... . 23,37, Apèndix X - 97- Pàgs. 18 Písarí, Pasquale 29 Pius X. .14,27 Pollnitz, Barò de Pompeati, cantatriu 23 36- Ponçíní, compositor Porpora POl'sile, Giuseppe 15, 18, 24, 25, 3& 13,28,33 1& Porta, G. Pougin, Arthur. Pous, Mossèn Joseph Pujol, Elisabeth If). Ill" 12- R .25,30 Rameau, J. Ph. Raymond, G. M. Reginelli, 38 23,24,25 26, 28, 3!j Nicola Reichardt, Johann Friedrich Ricci, Corrado Riemann, Dr. Hugo Rodriguez de Galvez, Ramón Rolli, músích Rolli, poeta. Ros, prop. Roselló, Giralt de 16- . 3� 20 18 1412: 12: S , Sachini, A. M. G. Baldoni, Baltasar Salvia, Dr. Ramón. 15,24,38 .11,19 . Santa Maria, Ramón Scalabrini . 2S. 23 .14,33. Scarlatti, A. Scarlatti, Domenico Scarlatti, G. 17 Scolari. 17 Schawenberg Schletterer, H. M. Serra, Iossèn Llnis Sighizz i, Andrea Signorelli, Xapoli Sortano Fuertes, M. Sousa, Jorge de Stampiglia, Silvio 15 _ Stradella, A. 153S. 3� Apèndix III 1614 .10,17 18, 19- . 25 26. - 98- ,T 16 Tagliazuchi, Hyeronymus Tartini, G Terradellas, Bernabé 'I'erradellas, Domenech, fill de Bernabé Terradellas, Domenech, fill de Pere (1). Terradellas, Ignasi. Terradellas, Jaume. Terradellas, Pere Traetta, T Tria, Mossèn Bernat Trompeta, Pere . .30,38 .. 11 . 11 11 11 11, 12, Apèndix II ' . 38 .. 13 19, 20, 21, 23, 26 v Valls, Mossèn Fr ancesch Veracíni, Francesco María. Verdaguer) Mossèn J. 13 23 39 ' 37 Vincent, T.. Vinci, L. Wagner, 15, 17, 36, 37, 38 R. 35 Weber, C. M. Wiel, Taddeo Wotquenne, 37 18, 25, 33, 34 15, 24, 25, 31 Alfred. Wurtemberg', Duch de. 27 z Zeno, Apostolo Zíng arelli, N. son 14, 15, 16, 17, 24 . 17 . (1) Escayentee nomenarlo senyalament. en quiscuna pàgina, no cal esmerçar tantes de xifres en INDEX 7 Endreça Pròlech 9 ° 11 Biografía Crítica: Música Música semí-relligiosa Música profana Apèndix 29 rellígíosa ° 30 33 41 OBRES DEL Estudio crítico de las obras de AUTOR George Frederic mindel (cap ne resta). Luigi Cherubini. Estudio musical, Tratado del Canto Eclesiástico. Traâucciôn. del carâeruü Bona. Lo Cant PIà comparat ab la música La Música en la Beat del agonía moderna -. Joseph Oríot (cap ne resta). CarIes d' Austria y Elisabeth de Brunsvich Wolfenbütfel lona y Girona (text català i El Oratorio Musical desde su . a Barce- alemany). origen hasta nuestros días. . 'Idea del que foren musicalment los . en . . . terres de bioqràfichs Villarroel, . . parla provençal EN Estudis , Joglars Trobadors i Ministrils . i catalana. PREPARACIÓ i eritichs ele catalane iiustres, Rafel de Casanova i Sebastià de defensors de Barcelona en lo siti ele 1714. - II. Antoni de Balmau, heròíchs .- v / ORFEÓ CATALÀ BIBLIOTECA BARCELONA •