Centre de documentació de l'Orfeó Català
Editat a Barcelona : Foment de Pietat Catalana
Còpia permesa amb finalitat d'estudi o recerca, citant la font "Centre de Documentació de l’Orfeó Català". Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització.
t , . . " , , , " ,_. " �. l' I \ �; " t 1 . , � Las tradicions �'eligiosas alJundantas,. pero las propias 11 eœolsuiocs nostres ó sia aqueüas que 's 1'efC1'eiœe1� á cosas Ó casos de ta terra ja no 'u son'tant ?/ salen pecar de monôtonae; aiœis es . que at œick fer mes present cotecciô á fi de donarli ta de »arietat, costat de las de RAMON SANT DE inte1'j!oladas, posant �ORDI, St�TA PENYAFORT, LO SANTA EULARIA catalanas PANT, ?/ tracten; CENS SANT las lta1Jem las de FERRER, LO NIU DE VESPAS LO MARIA DEL un al SOCORS, SANT CRIST DE LE­ pel assumpta de que ,·MALCUS, PELEGRÍ 11 alguna altra, SAN VI­ catalanas solament pM' traâiciô, En gene1'al no las lta1Jem ,r¡int/li de la nostra 1tingú que afegi1', to cullita, volgudas disfressar afe­ donclls saôem. millor q1te que ta nostra fantasia lti no mes ltaguera pOg1�t ñauria estat oo que pe1'ferlaslti perdre propia fasom'la. Lo poole deu retratarse a!J sos sa defec- 'tes si 's »ot t'raure JYfofit del estudi que d' eU se fassa; � d' alt1'e u� lo manera cosa no's retrata al poble, sino que 's ficticia-que participant popula1' no es Sentat aiœó ni no una cosa de lo acacÚmiclt sQrpendrá tant als que tenen, pe1'que tal las Ita las ha eonseroaëas oral ?I ?I del ni aura. Ia cw·tedq,t de mottas d' ellas, que, sí es m'ea fetas lo fielment, las mes 2Joble llegescan# eiCtenciò que /ins no a1'a. ��:I ' de J aan, Ò no ara. .. LA MARE DE DEU DEL REME)'. IN pobletde me_s amunt y tambè de la un cos- - ta, tanyas que 'n dihuen Caldetas, poblet voltat de. mon- qu' _empenyen las casas cap á pèl temps de la vl,lllura succehí lo que que sembla. .la ma-r, allá 'qs ne riguéujovenalla, vosal= es que teniu gent m,olt� pochs anys encara. Vosaltres ja no creyéu en mir�eles, vos ho llegeixo en}� nina dels ulls; quan tin­ jo ara tres gáu 'us sou- contare. No de molt poca fe y los cabells blanchs y la pell tan.arrugada com 2 . 10 de Vall.laura. Agna jo, ja hi .creuréu xich. Y á un mes si 'us ho es perque m' ho haveu demanat. Ohíu. Tal deya á la mar, de mor sa una la� fionja velleta j untant en una roca vorera y escardalenca á la l'a­ qu' enjogassadas descapdellavan onas escuma asseguda sa veu seca conto, ' sobre la, torrada de la arena platja. Nosaltres la escoltavam fent rotllo y ella aná di­ hent. -No e�a, quan succehi Caldètas que blancas y sas mes petítas amunt" sas dirè, tan casas com ara novas pescadors que's guanyavan la vida y, la naus á la xarxa mouJanya de fil de dos 6 tres cánem; masías, d' ellas prou rica per mantindre remats. Ara 'veuse aquí què aquesta que ab l' un dematí '1 'pastor y una be, dels beus de masia baíxá costa jcvall cap al-rieral pera ftayrant, mansa barríarse mentces lo de 'fll.sta ab Io bestiar. Aqüesí. ab uilament va es­ y tranq herbey se.refresquès 10 cap baix joguinas y llavors no hi havia sino una 6 afileradas; duas barracas de ab lo que 'us tira á vila ab 'pastor.' matava un mal la estona fent ganivet qae -duya. Quan fou 'bora de torñar al corral, al er·it del pastor tots los bous alsaat llurs caps s' anaren arrenïadeat , I Tradicions menys se d; hon t movia Irat lo pastor bestia tan crrtsdtàquelt, no ñayrant la terra ab perfidia. que, sort á las un era hi s' va atareyada 11 rel'igiesas. veus y atansar-un xich y trobá á Ía gratant 4la 'terra ab potas las feli d' haverlo sentit vin­ davanteras, que nf esment dre. Lo�;stor esperà un-rafet, acabava la gratant com una negre animal y sos ulls \ 10. se aeostá adonarse de que, acabava de fer lo també, prompte bou, realitat en era imatge. Corregué aquest ab solemnitat yracle masos ele en per-allí aprop, acudí quedantne tots maravellats. lloch avinent y quan eixa fou poble molt se no era va sorpendre dalt del altar gent al Iloch del mi­ Ab l' obgecte de una iglesia termenada, aq uf que al endemà al obrir la Verge po­ vehí y nova en ab pom­ Mes y gran ceremonia l' hi trasladaren. gristá, se santa una companya de la honorar ía sagrada imatge alsaren pa Verge una convencè de que lo que á á dirho al rector del dels y­ 1-0 fons del en acabant Ia tasca comensada se presentava no mes moras' hi descobria. Llavors ell sá á descolgarla pel va all veure que s' hi fal-Ierazs' encuriosí, ab gran sorpresa clot que mes iglesia veuse 10 sa': al adonarse de que la major. Va / corre la nova ,Agna de vaüdeuea. '. 12. \ pel poble y tothom se 'n va lava sobre '1 cassuceehib, véurela novamen.t pel es­ notificantlos que acabava de ía-havja trovada, enrera á arribar corrent y perseu cantò lo mateix pastor aquell. admirat tambè any Tothom cavi­ creus: ningú acertava En aix6 va :pÚcar tal desapartclò. que fer mes treta, descoberta l' havian un lo mateix indret d' hont en eix cop tambè mateix·bou. Hi acudí altra volta lo senyor-rec­ tor ab bona companya de gent y pregá á la Verge si aixís ho que se.estès á Ia igl-esia, prometentli que feya, altra una posarían en una mateix' primer lloch�hont i',ha-. imatge cap_elleta,- que'�I'!- lo vian trobada y }í0!lt saria espressament. -Verament tat-fiujo-si 's'diu, poch es cas be-no mes ��a com -ella torn�van Yaixí 's·feu: e�trany lo es :poc�h búscarla, s' al­ . que 'ns haveu del tot-nou menys, á con­ perequanttam1:)è Verge de la Pi­ de la neda·en-T¡r.r;gon� y de S�nt·Miquel.del Fa;ty fins - -Jo no .- se.tane com lleta-pero - ho se Mor�neta de d_!3 1;:1; tambè J � se � Mo�t�errat._ ;'" vqs-me .va _... - - respondre .que lo t'lue acabo de {;;. : - ... _. ' la ve- - .contaros ja -mé _.... - .. - esplicava.la meva avia (que. en gloria ,sia);'. com es que som áMonqu' es tan cert lo dit, com cert gat y asseguts -v- en 'las rocas de lacosta, '. � Tradicions religiosas. 13 En efecte á Caldetas existeix una S' hi venera del altar capelleta hont una Verge iguala, si bemes_petita, á la major Dintre de la s' assegura de la iglesia parroquial. veu una xica lo lloch mateix hont tan capelleta esser Ilosament foù trobada se la hi imatge. Aquesta cova que marave­ se venera ab lo nom de Mm'e de Deú del creencía popular, cura Remey; la cova, segons de mal de cap á tota aquella persona que hi flca la testa dintre resant al mateix temps ab tota fe uña Salve. Tradícions ...... religiosas 15 . r MS TRES ILLAS. I . '- I I ,lrxó jo l... 'u Un dia la al cap per he sentit á contar á la meva avia. Verge venint .de la font ab IQ cantaret vora la platja, vegè la mar lluhenta y li vingueren ganas de passejarse pel damunt del blau y transparent crestall que las onas somouhen sens may parar. De la sorra mar salada, passá á la escuma y de la escuma .fent damunt d' ella camí ab peu y bon ayre, com que cap nau l' á la lleuger haguera pogut assolir. Ja era mar endins, mar endins, que per en lloch 16 S' li Agna de Valldaura.- añturava la terra. Llavors la plaguè, se 'n feren tres bocins que al revès La varen Verge llavis y no anaren ge se'ls aquells contemplá mon é Ibisa. ab lo tres bocins d' eonvertíren avuy lo norca y del cánter pas á fons, romandre surant damunt de la aixamplantse, aixamplantse, se perque aíxís Verge, aigua llansâ lo cânter á la en. mig. riure ans mar. en los argila aíxamplantse, á l' esguart tres delitosas illas; coneix ab los noms; de de la Ver':' illas que Mallorca, Me­ 'I'radjeíons religiosas. 17 LO PARE SALVADO'! (i), .. j"lIortª,.,bO:Q.iCh·R9blet del. entorn en lo temps antích, hi havia de S.�p,.t. Erancesch, ,y: per, l_Qs,.frares. qJle�:g�ha1l�tªvan un de .Barcelona, convenr.nomenat. almoynaa.y sas, ee, tenían b.enifets �uany'ada.la v:oJu,nta.t de; 'tots- los pobles vehíns., Entre aquells. r .. . , _ un n' hi havia qu' era el que mes admíravan.y vo« (1) Aquesta ymoltas altràs tradiéions se contan 4e1 mateix pare' Salvador, entre ellas nt híha un? altre digne de serrecullída quer si be te certa, semblansa ab la de Sant Eloy, no deixa de ser per só bonica, sinó pèl enginy, pee-la-senztllesa que-tota ilHaTespira,'Es Ja que segueix á la presen t. -Agna 18 de Valldaura. lian fins los mateixos frares. Se - 'religiòs, Salvador. Era humil, era deya aquest bon bo, era un x_os homes que Deu envia de tanten tant d' ei­ com exem­ Feya las captas pèl con­ ple de virtut y de bali cor. vent. Aixis cop cada setmana al menys recullir lo que -li. €lavan algu­ á Un dia - molt Tot que un 1?arcelona á casas piadosas. anava nas era li passejant per agradava, vara fou vist de just aquestos, que enrotl1aren y ab malta -.-pare Salvador, ja '1 uns y peix lo vegeren; l' li varen Salvador, preguéu dir. á Deu logrêm vostre será mes gros que traurém de l' -Aliéu, vos que á ell quants pescadors. respecte que 'ns doni bona pesca: si aix6 lo cosa coneixian, amor pare la mar, bema aigua. gent-c-los responguè '1 frareo--Deu ajudará. pescadors alegres emprengueren sa tasca y can sons que 'l col' -gaudeíxèn y '1 fravall alleugeran, mar en dins, issant velas, Ilansaren las Los cantant barcas. Llavors pare Salvador aná -á la ciutat á fer la cap- ta, De pesca ne vòleu pels pescadorsl- Admirats que- goig parlar davan tots ells y de com veure moment podian peixos tanta _abundancia y aquesta aiga fins arrant de Cap ab prou pescadors encontre portant era petita. protegit. Hi y tant grossos feyna. caminant bordo. al tart lo pare Salvador la platja y 'ls al veure al que, arribaren á tindre por, en en dins de la barca y - no Deu los havia tan manifestament haguè ab 19 religiosas. Tradicions compareguè de folls d' alegría ensenyantli una nou á eixiren á son tunyina que no - gens -:.Miréu, pare pesca y, tal tunyina I portem la mercés.' y vosne dono tantas acceptaciò del peix que dos mariners li y fent se Encara vos fills meus,:- va respondre lo pare, -jo me alegro molt duyan, tingut molt bona ho hem promes, grossa-digueren ells. mes -Be, be, n' Salvador, havem com os tombà per no anarsen. havia girat las espatllas, los pescadors . alsaren un crit de sorpresa y esglay: que, hi havia dins de las tornavan á la -Pare mar Salvador, desesperats los barcas, tots los saltant y peixos botent, salada. pare Salvador,-llavors cridaren pescadors,-miréu, tots los-peixos 20 ¡f.ofen. Pebres ide noseítces: Ah! es que 'us ¥<ëm'�34íly;at! :eerdlllil1éùD!OsJ F16U <'l]lB '::tS·lô,�g.a.Jll!: ROS far n,o'Vamel!l.i·y .no- 'us arato1[just donantves menti:rem r.1!I.TI 'peix corn ho que 'lila� �a­ havem fet ItO -era '1 m'€s gros..: Lo frare se va �A_g,afé'l'rlºs . tombar y dirg1'lè. . l.os:p:e.scadots:�orn.áren á: sa'S bareas -y 'ls ne!Ï!X6s :var.ellj_,d-eixa'l"se· pendse sens: esquivar Las m:i1las::,y , ab que se'ls perseguia. peíx TI1es"-gri"os; aquesta vegada, fo� Slllvooor. (1) enginys .Lo per lo-pare 1 i .- (I) La ç.- ígtesía celebra la resta d' aquest Beato lo dia 18 de Mars. 'I'radicídñs 'religéesas. I g.ona gue :te.�i:.a '1 seu marit �alalt de .uªa fod! à� g.jj¡na� Tant a.rlllvá.:á G<reix.ln·�aq_t!:esta _<J;l�@ r l!.om�. se :J:\l.eJ'ia;y {a·tJi��ta de-sa-muller' ne feja sino p'lán,yl¿!:¡ §en� ab lo tan �º]hem que trobava, sens desitjat:re:ql�� q,ae_p.l!..via qy.e d� n.ip-gú)!<ie!lè� f!. á s@ pOll\1r e ,dJl!!Coll!;tprt. ò> tot pass�-:rat :per ;nll �!ll!, v� �rQ_bar á J'r� �_; ..;Q!l dia,� Salvad'or y pregáli: que anès á veure al pobre ma: s: o. _ .... _ � Ialt. Lo sant home li prometé � ç". que ho faria. �� �_ .... _.:.. .. ..l de Valldalira'-:- -.Agna Hi aná y li dig'uè: 'us fa mal? -Que teníut Que pero notínch gana -Res; y'l defallíment me ma- ta:'-va respondrelí '1 malalt des dell1it del dolor. -Voleu dir-li feu lo pare-que no menjaréu 'us lo que 'us durè? fa �Cá! ja lo meu dir-repetí -Voleu una pota -Pot . m��t temps gu.e!�S' me desmenjament de ser porch no crida la gana: es mortal. '1 frare-que si jo vosIa 'us duya menjaríau? que sil-esclamá llavors lo malalt tot animantse. Lo frare íxquè de la casa 'Y se vent. Tot ananthi troba n' aná cap al con­ remat de porchs que un home 'ls menava. S' hi acosta y lleva la potà- ru-un un , tíéís de' la ramada, lluny; mês 1..0 éILni- se l' pastor -tot áy-rat criera" des" de escoltà;; Se'n tornà a �J.a"basa deseonhertada muller, cou la potay la dú'des­ -âhhalalt que, taútost la veu, tan menjado» se pYe§ -tornà qlle ni 'ls ossos n' hauría'deíxat .. '.:2 -- -de la - j Mes lo pare Salvador 1ilêgà un per ûn,.Iôs no 'ls hi deixa despedeix plora d�aiegria. fica al sarrò y -'8 - aqueHa -boná geñt- que �. pas; los' arrede - t;? - _ - -" - hi arriba, ja de cara que hi troba al li-paguessen portal, aíxïs que tot alterat y encés pastor haventselas ab lo 23 religiosas. torna cap al convent. En lo 'n _ _ Tradicions Se _ prior. Lo porcaire volia lo cap dêbestiar malmés per un dels frares. -Bon la home-diguèli'l paré espatlla gut qui per tantost arrivâ.c-Bosseguéuvos. ha tallat la guariment de pota _ Lo ja al vostre malalt un cridéu tant: aíxó que es res: ta�ta pena 'us traguè 'ls 'molt cuidado corresponia, morint. No dona, á la fi no porch. rondinant y demala gana acostá la po­ bre bestia que apenas Lo frare Jo he si­ porch y ho he fet que estava veuréu. Portáume lo pastor Salvador tocantlo per un va podia aguantarse dreta. ossos del sarró y posantlos ab sobre l' altre dir al porch tot en lo lloch donantli que una 'ls pata­ - cada á I' anca: -Ves, camina. y '1 porch camíná, templavan lo J I r deixant admirats als que miracle. COll­ Tradicions religiosas. 25 LA.JW!J:A DJ!� SANT FARRIOL B'N se un couvent hi feu célebre per" haguè una una vegada .. un confessiò. �V'euse aquí-que hi havia una frare que e partída d-e Haríres facinerosos que tenian t-an estemordits ·á.tots los hins de las terras que ells posava á-tremolar' pitá de la partída cor y de no mes era lo pitjors instins petjavan, que de serrtírne mes ve­ tothom parl-ar. Lo se ca­ dolent; l-er de- mes -mal y 's nomenava Farríol. Pero 4 Agna 26 ab tot y Ia mala ,_ de Valldaura. vida que duya, de tant en tant li � feya. Mes cervell I' anarse 'pesava pèl sos pecats passavan de lo com era tant malvat y á confesar y he ay! perdonarse, lo confessor no:podiaa1;ls6Idrel'. Matava al confés. sabeu llavors lo que feya'? que pot Y, ell, - l' A tant arribá esfarahiment-dels frares, que _quan lo capitá Farriol se volia confessar, sentian á dir que :: de rébrel' per mes tots s' amagavan excusantse escondits d' ell sentissen. Uu dia que tots prechs eran, que un - "-'- llech mateix li va va confessar al pare prior voldriau que jo m' aquest home que encarregués á tots du l' mes Ja sabeu lo que s' hi guanya. �Perque ha mort á tots sos Donchs, si y, ab l' ajuda no es mes de Deu, no 'us dirè que ,,- eontessore m' ho dihéu? -Si, germá. _ de esglay'? -Germá,-va resp6ndreli aquell,-no no; y aixis parlars prior, -Pare presentarse que per aixó, crech que en deixáume fer mi fassa altre tànt.� rec-ordause -:-'-Anéu, �néu-va dirli 10 Prior-mes de què se 'us ha avisat. Tradicions . mata, -Si 'm major gloria pera clamá'lllech. 27 religiosas.' de Deu sia,-es­ . dret alconfèssionart va Y; pausadament caminant, Ja l' esperava lo facineròs dirigirse. pungit Lollecu .. fessíò de no con­ acuséu, pecador? vos pecat-responia -De tal y tal y tal -Bah! com­ y culpas. sas -De que agenollat séures' y l' altre comensá la va �s'pas gayre!-feya FarrioI. 'lll�ch.-if de que mes? tal-anava dihent lo ïascineròs, se� de sos horrorosos Y tel: gùint la llista interminable _y taly tal y ribles crims. lo qui Quan haguè acabat, {ou ell preguntá al, confès. -Quiua penitencia 'm donâuî-e-dígué ab cara fer- renya. será --Penitencia! Penitencial-feu le lfecb,,-no 'us-ho grossa jo mes 'us diable ha de asseguro. Molt senzilla No dono per penitencia que, cada vegada 9-ue '1 'us tas solas tenti á fer paraulas: un crim, «Lo que no vos recordeu d' aques­ vullas pera tu - vullas ser. pera ningú.» Ja veyeu si es senzilla. no 'u " 28' Agna LO Ua:dre··se n' aná de Vallùaura. -mig dit lo confés y torná á ' rihent de lo que li- Iiavia son cau com si tal cosa. N o� passaren gayres días sens que sa paœtida no tin­ gués' ocasíò de practicar son criminal oñcí. Mes veuse . aquf que tot d' un-plegat, quan ja estavan á Illrlltcl:e ,posar en obra la malifeta, li víngueren-é le.meraoría., á Farriollas paraulas del eonfès: «lo' que Wü vullas pera tu-n'o 'u vu.Ii:as· pera nîngú.» EU que llavora se tomlJacl!e.cara-als -Minyons, seus y'ls diu: agradaria gayre que '1 mal que f.e¡r,<vos 10 fessen á vosaltr-es? anem' á: vos - ,- Al se:n;tirlo, los.uns se miraren als altres eora sí.no entenguesen lo que. volian dir aquellas paraules. -M' que -va no havéu-sëntlt, companysjIo vulláu per vosaltres Tots so dJt? Lo demès, quedaren muts y sorpresos del cambí del-sen­ Ull. raoment en que sols, neuníntse-en g\1t� que 'Us vuIgáu pels repetirlos pausadament Farríol. capitác Emperò los no iu de sa un aquest ve deíxar­ cantò del- bosch y despla­ mudansa, determínaren occirlo, y ho feren. Mort que fou varen colgarlo en un seller y Tradicions damunt, no perque fos 29 religiosas. vist, hi posaren una bota buy­ ,da. Los que vivian en aquella Anaren á treure vi y ab vocat de bota lo haver pres per .sa extranyesa, baylet, vejeren ser a1l6 una buyda una bota rajava. Creguéren no in casa que la plena; fills Passá rajant sempre l'en la bota y al -quan li rupte -cas y varen del en vi fresch y de bon :ren en la causa d' boy dessota, tal capitá d' ells en la sorpre­ bota aquella sentit, de lladres. L' devinanten allé una veneraren avant y ab lo nom fins que amos del aquell miracle. com esglesia íncor­ cos s' enterá del obra deDeu enlo aquest mas Alsa­ lo havian deixat posar, trobat fou per ells lo aquell penident, punt mes aquesta com reliquia de pares á al cap de cen-t anys, encuriosintse los volgueren sapiguer res. equí­ buyda tambè equívocacíò fou quan s' adonareu de que lo vi d' -era ínacabable. savian haventse cos des d' cos de aquell de Sant Farríol Io oferi­ á la adoraciò dels devots, - - .-. - - - - - � 'I'radicions 31 relig'iosas. SANTA MARIA DEL SOCORS. BXISTEIxencara lona; molts una en antigua lo carrer de casa anys,-tenian una de nobles en 11ástimàs ' , , Pèl d:it¡ lo pensar y hont, ja no fa d' aix6 bona noya, mes gayre del y desconhorts á Barce­ de servey que .'s minyona -deya Mafia'. Era, aquesta, 'lleugera Montcada un planyedora xich de las prohisme. hi carrer de Montcada sempre y quan si ho vía sentencia hi passava lo sentenciat, que, á açots, en cada cantonada sobre sa' haera núa esquena Agna sentia la dura flagell rompia de Vaâldaura, pala de cuyro del botxí. Á vegades lo> 'ls teixits y la sanch brollavÍl;llavors esponja xopa de sal [. vinagre curava la nafra y posat novament en camí lo burro hont '1 sentenciat. una colcava seguit del botxí no's deturava nada hont Ara cia, la be, ja mes Ia eruel repetia se veuse altres homes de la y condempna. aquí donchs que minyona -Maria sentint traure '1 cap per un momentestavan açotaut á un dia de senten­ brugït finestra y vegè una lley, la colla fins á una altra canto­ al carrer va com en o aq uelt home. La freda é insensible dona en lloch de condolirsen' tindre per la víctima altras paraulas que' no va aquestas: -.Fort: senyal que Despres torná ni del Mes 'á sentenêíat, veuse s' ho mereix. son travall y ja ' no's aquí molt dolorós. que ála nit va tindre un sonin¡ Somníá que servia tambè una" Gªsa molt rica hont hi havia molt be de Deu tu. Somniá set coberts recordà mes ui del que havia dit. que en aquella d', argent Somniá que la casa 's y que l' e�carcel1avan en or y�í:»a­ trobaren.de Illéûys acusavan deÍ f�rt. y que, condeP12ada á Tradicions ser passada Boria avall per dalt de la somera, ya per escrit lo :ra sas lladre, del delicte de que entremig del brug'ít forta que en tant alguna '-:--Senyalque s' ho méreíx. tant veu Plorant ta de la qual Ia no Madalena se quasi sa que la esser sufrínt tot lo curs, camini, mes lloch de tirar avant llavors flecta las vant y s' agenolla sorprenent gent l' afron­ ja de retorn plegat un butxí li dona Ia animal en potas del da­ á tots los que d' aprop s' ha miran. Al mateix tempsunacridoriageneral alsa . la plassa; tothom cell travessa l' espay. Es d' la, f en argent guayta una al bech. Tothom la vola s' atura á la-barana golfas. uñs quants homes cap al cel, Un garsa; du segueix 'de la gentada 'espera saber lo que una ab la vista. Vo­ unas cap á dalt: ab ansia van áfer. Un moment - I I se au- cullëra la finestra de co-rren de verament igno­ duya s'detura, Lo 'forta bergassada perque culpa­ colcadu­ de la á entrar á la Plassa Nova, quan tot d' somera la deya: anava la lliur-ava lo havían fet eenta. Ja anava com una presò y tothom se reya justificarse plorant paraulas y á cada pas que donava sentia eixir d' - eixia de Ia rétol á la esquena que du­ volia va. y ella de ab un nom 38 religiosas. 5 3í Agna terna á després fugir de Valldaura. per la finestra la .garsa esfara­ hid a y al darrera (ii'- ella homes ab un .r apunta grapat [de lo cos culleras de -Esignocent!-crida.-Lasculleras ca de la casa un dels á la má .. duhen lamar- d' hont servía. Un crit aixordador perta llavors d' plata suada d' á la memoria son las amplena la plassa. Maria 's des­ angunia y lo primer que li ve paraulas que havia dit lo . jorn - avans _ al paear lo sentenciat. Desde llavors mudá sentir, completament y viure tan virtuós -de lo·!-erme sia ab lo (i) va esser de peasar y de lo.seu que, arribat existencia, santificada fou per la Igle­ de Santa Maria de Cervelló y pel poble sa nom ab lo' de Santa Maria del Socòrs .. '"\ (I) ment Eixa part del somni alguns la contan: «com si la Santa real­ hagués passat Borraavall, si be, diuhen, Deu per lliurarIa de Ja vergonya y á fi de que ningú la vegès Ia va cobrir d' un núvor espès, mentres dùrá lo curs de la sentencia.» Noes difícil, en això del núvol, veurehí un rastre de la antigua poesia pagana. 3 Tradicions religiosas. TRES TRADicIONS DEL BEATO ORrOL. (I) I LOS'DINERS • liA VENT un mar no y nau, li ta dia lo pare Oriol de fer tenint diners per pagar al preguntá vegada que si volia durlo per era que s' hi avenia y mal' endins la nau pobre. La viatge per un patró am_?-r patrò It va de la á Deu to­ respondre embarcat que fòu, issaren velaa.y tallá las onas saladas. trañíelons que �e 'n oontan, (I) D' aquest beato-moltas son las havernos paregut es­ 'llavem escullit las tres que coleccionem, per ser las mes bonicas. 26 Agua de Valldaura: feya algunas horas que havían deixat Ja quan de septe se ai�ecá un "trontollant lo barco lo feya escorfolla de {lorn una nou la terra espantós -xaloch damunt la que balandrejar: y somoure de las carena estrellas, ja engolintla al fòns de l' abim salabròs. Oriol feu oraciò y esbar­ onas, ja la gintse atansantla á las tempestat, torná á lluhir lo trò per salvarvida y baíxell, de llansarlo al duya h.agué guanys passats. AiX:Ís es lo pa­ sol; péro carregament que aigua perdenttot lo obtindre y que-esperava .guany tot lo una bona part que.condolity ploròs s' capellá y li diguè: arribat á port -Pare, ja �e atan­ sá al vírtuòs havem de perill, qui pero qui pert que, per y sortit per tant gent; sal�a Ia vida ho salva tot, diu la cabals de la vida. Jo valdría pert part caritat, aíxís creyentvos pobre, ara com que ja jo vas duya sens he sofert .eíx _pagar malas- quelcom, donchsja ho veyeu, ab barca y sens diners arribo á terra. -Be,-va ref:lp6ndrelí Ortcl=-voleu lo p�eu del truch viatge vos me donesseu 'passatge. -Si me '1 -Porteu pôd�¿u donar, un rave-dIguè prou vos '1 beate. ne fora-�giahiL / Tradicions L' hi' portaren. Oriollo y ab un prenguè -talls rodons y del n' hi va. '1 va ganivet comensá'áferne gruix de una recelòs y guaytava dihentli -,Contéu un se li reclama­ plat: lo patrò estranyat. Oriol. mariner, agafa fins que lo sens fer se cas plll,t y li allar­ : si Lo mariner sorpresaal pesseta, prou pera pagar lo que haver Los talls queyan damunt de de la admtracíò del .gá 3ï religiosas. es aixó lo que vallo ñxá veure convertíten 'ls ulls que pe,ssetas en lo passatge. plat y mut restá de aquells talls de de bona Iley. rave s' haviau II LO CAVALLER Lo beato Oriol tenia '1 do de Ilegir 10 pensament 'del altres. �Un dia"anant pocli li poch 'pel 'nil' un cavaller embossat "berrnella capa. carrer va veure ve­ rumbejant ayrosament sa­ Agn� de Valldaura. L' home vírtuòs deturà al cavaller y ab baíxaveœ li va-dir: -Cav-aller, bon oavaller , -pensáü anar aquest vespre. Le cavaller se no .ni anéu .allá hont- �l guaytá estemordit 'y-sorplfés,·de> en S0S pensaments. décíl al concell, obehí 18; veu -d�l veures' endevinat 'Y ·desoobert ""mes intims; pero sant home que li acabava de enrahonar. Aquella.nit híhaguè 'una hent tenia resolt anarhirt mO'llt,en-Íamate'Ïxacasac. cavaller. III LOp TRES ./ FRARES Passavan pel' davant del- portal major. de hi igle­ Pi, d' .hont era beneñcíat lo beate OdoJ,Ji:res> sia del frares molt sostinguda y animada. .En aquell moment lo beate {lortia, del temple: $' a,dQná d' ells y eíxíntlos ç¡,l encontre, los qetura y sens, en conversa dirlos res, no fa altra cosa 'ulls tres dits estesos de que sa ma posarlos davant dels, dreta. Tradicions Los frares :aquell -cosa La :nas quedaren conversa 39 maravellats de home endevinava que á ells "tan religiosas. sa conversa veure com y resolia una, capficats los duya. dels tres frares de la Santíssima Trinitat. se referia á las perso­ ; Tradicions rel Gli\TA SANTA. LA iIXÓ' va any ll'i9 passar en en la nit hi havia per costum tat cantar las matinas á 'donchs que, segons nit de del 25 de del Mars la catedral de 'I'or íosa. Antiguament ca igiosas. prirnavera mitja nit, contan, se un despertà en la dita ciu­ Veuse canonje aquí ufa en una [,I só de las fres­ campà6 42 'nas 'que _ que podia . .buhír sa ser se que se distracciò á haver dormit mes - Mes tot vestíutse bora acosturna-Ia. paregué hagués oblidat, n' , creure va toch y si be li matinas aquell eran moment De iglesía major. de Ia no de Valldaura. Ag na . va atri- enllà de la tornanthi á convencé de que no era dia de matinas y estranyant los repicaments eixí de sa pensar á se correcuyta portas obertas de bat á encara, lo dins del temple bat ins ¿ Humin aria haguès entrá y 's dirigí Al costat de Ia estrema llats. casa, dirigintse envers la Catedral. Al arribarhi trobà .en mes estranya - tot resplandía corrr si hi canonje tots los altars. Lo ca:p á la pica y,'cosa • de l' pica hi havia acompanyada de una aigD;a beneyta. dama d'una bellor dos cavallers ellIDante­ La dama al véurel arribar preng uè aiga- he. . - pols V·f.), fer Iá dama aprés y ab lo dit .neyta de marbre, major, fent- senya Aquest obehL Quan Jo sacerdot gloria, foren llavors .voltava-Ie .santa al cos al la un� sc la pica cap ar aj.tœr creu- so bre dirigd canonge de que la- dama, sos s�guís. acompanyants y a�tar, que'resplandta.com-una aquella se trague y douantla al admiNlc.iò}fiectá 'ls una canong-e çinta,_qu�.lJ. que, presde- genolls, aixís li.v.a pal:Jfkr:' 1- 43 Tradicions l'eligiosa$. --;-Eixa cinta 1'. hau teixida las dono perquè la verreréu; porque mevas mans Te la .. sja Has d" unió en­ .tre '1 eel y la terra; perquè tú ta mostres.al poble y en anunciis per tot lo miracle que s' está;'obl'ant eix moment, donchs jo so la Verge. lo man teil de la dama y y ail mateix tem ps cadg uè Iosdels doS'cavrullerª y plá al setr -davaát, en llantor suprema, '3, ta Verge raigs 'llums' de ori­ de mig mig Lo canonge al cap d' 'm -Senyora: ¿quí un '-Ves, predica ge-lo monjo qu' dará fé de 10 que festa 'ls havia Ixquè Bisbe; molta en y ar mateíx rodejat ja va gent que crenrá? 10 cher s' está atrnirat Ia Ver­ com tú. lla vors á. campanas queñuâ desapareguè lá Vérge y 'Is Sants: las temps que la viva resplandor que fins en ac.¡ uell 10 canosrg'e mes seva. : aquí passa. SOllar repicavan, Apóstols la rato, refentse de qú' has vist-li resporîguè lo de p'airy'San Pe­ guayta'Van. y á San urá sorpresa 'aIsre "ls ulls y murrn Pararen contem- riure 'als llabis se'l re, que ab ro _ ' 'fcánong'e'embàctalit puni. afa'l-teraf y#'aná a éóntarho at trobarlo pel 'carni com 'acompanyat de estranyas á ell mateix havia 44 Agna de Vall/laura. tan bell rquals rcpich de campanas. Arribaren á Ia Seu portas encara eran obertas y dins del chal' hi trabaren á un monja que maravellat va contarlos 10, que havia vist. Lo senyor Bisbe y altres cinta sens ciutadans que poguessen dit' de que ni era d' or, ni de de fil, ni de cotò y plata, no ni de seda, admiraren la era donchs feta, ni de estam, aíxó participès. Lo seu color tampoch era ben finit, puig qu' encara que pareixia rogenca, ta Iley de colors en ella's descobrian. Dugueren la festar tan nova á Madrit de tindre la desitjos maravellosament la yIa reyna meytat de­ to­ mani­ va de la cinta que Verge havi� terra. Ab l' objecte de satisfer lo uns ni obstant semblava que de tot davallat á .Ja desig de la reyna quants cavallers eixits de la cort arribaren á Tortosa y al palau del Bisbe 's du-ig-irenpara durli " la nova y '1 motiu de sa vinguda. Lo Bisbe volguè complaure á tí la cinta y del mes una vell del Mentres de las meytats missatg-ers tant la rey-rra la reyna y la de la cort. posá mig par­ en" mans - feya. disposar una capella _ en son de un Tradicions religiosas. palau per la dívína 45 joya qu' esperava l'ebre moment á l' altre. Los cavallers per sa part aixísque tingueren la cinta se posaren en camí cap á del senyor Bisbe y .melta tortosins que 'ls volian Madrit"acompanyats . honrar no Ebro. Mes deixantlos fins á haver passat lo pont del veuse aquí que-tantost hi foren, lo cavall del palau her sech amo que duya volg uè no avansar per cinta, parantse mes esforsos que en son yacompanyants feren per Iograrho. Probaren de ferle recular y del Ta santa primer que en va aixó dócilment cregué la manarli; ferÙ tiraí· mes - passar lo pont, aixó si que que ho fes. Llavors lo garla á un- dels ning-ú qui duya va . avant Y' poder a-Icansar. la penyora, altres -ma va allar­ pero '1 cavall d' cavallers; aquest imitá en tot y per tot al delprímer. Admirattothom de semblant miracle fou demanat al senyor . , Bisbe que notrag uessenIa cinta de manifesta 's feya la voluntat de la Tortosa, Ja Verge ep. que aquest sentit y '1 Bisbe accedintbi torná á-la Catedral la sagrada joya. Los missatjers retornaren á í rmovarená la reyna lo cas, Ia va respondrerloshi : qual, la Cort é si be ab greu 46 Agua -Mal sab que de me la reservarne de Valldaura. meytat aytal penyora pù'g.ajo -e'i:près én no capella que cri _�n la pala-u h'avia fet obrar ; mes ja que l'a voluntat divina tan clarament demostra sa irrtencíò, respec­ mon temla. Sols- e.spero mereixe de la si, may per may, en vociò 'm crídès á algun cas de demanarIa, sol de tíndrela aprop 'liP negará no que de� meva lo con­ sia sino per instant. un y la Verge li concedí tal mercé, Y desde cada cop que las reynas d' ban de donar á llum un Espanya persona le pesada porta €l'n ta á Madrí t, al capella CU?'a llavors s� tro,­ voteras la cínfa es primpcep, viada á buscar á Tortosa y lo es no meu encar Verg eque si vida la ma (1) palau; de la y un en­ S-eu pich fins y á tant que la reí en altí, na ha deslliurat. Y sol esdevenir casi sempre, que lo dit CU¡'a quan tat se 'n torna á Tortosa hi revè ab la de canonge que' la reyna li digní­ otdrgár.""graciosa­ ment. (1) Nom que donan los tortosins al cuydarse de lli cinta. capella qúe te.per - enearrecn j Tradicio ns Sobre eixa tradícíò bi ba escrits «De sacro publicat vers cingulo» fet per á Barcelona I' any castellá titolada : «El Jose.pb 1735, y cingulo Lledó. per D Eduarb.d Arévalo y " 47 religiosas. �un 'poema llatí Beltran y Rius, una llegenda en de Maria» escrita ¡ l Tradícions religiosas. 4\J LO M,Ut CASSADOR. iN cassador qùe s' ensopegá �erIñita, anava á passar hont en pèls encontorns pel devant de Ja de'Ripoll, porta d' aquell moment hi estava una lo her­ mitâ dfhent missa. Lo cassador se gossos fora; va descobrí, s' agenollá y, deixant los posarse á ohír Ja missa ab tota de­ vociò. Mes Jo diable fins caure en voJguè tentarlo y ho logró, fentJo pecat. 7 bO Ag-na de Valldaura. En lo mateix instant en sag-rada hostia, passà pel nollat se una llebra de las posaren á 'g-lapir y mes g-uida dels g-ossos !_1e1'mitá alsava Ia grossas: tots los g-ossos 'Lcassador tindre oblidantse de tot, sesperat arrencá á que l' bell devant del horne ag-e­ va sens poderse aíxecarse y con­ de­ corn un darrera de la Jlebra que cap al bosch se dirig-ía. corre se­ Aq uell estrápft 'es_ç.ançl.alisá al hermitá y als altres fiels que devotament feyan l' cástich va condëmpnar á n' adoraciò, y Deu en aquell home, á 'corre sempre, seIl}pre fins á la fi del rnon fautástica llebra, que IlO s' atura al per beure, ni per dormir. -En los darrera de la menjar, !li pobles del voltant de Ripoll y de asseg-urau haver sentit' la fressa Qel (tal l' anomenau) moitas vegadas, las dotze' de la uit de cert dia eu mes mal per enllá, cassâdor quant tccan delany; y mòltS-'Ue trobareu que, per Hiurarse de la por que sell!bra á son pas, barrotau la porta y apil<¡l'tiats en torn de la llar resau meutres -dura la l'amor de S9S los udols dels g-ossos que l' acompanyau. pa�ss�s'}r � Tradicions reltg-iosas, 51 SAN VICENS FERRER, f 1 SANT Vicens 'Ferrer admirava per sas era un religiós á qui tothom virtuts y per los sabis concells qu' íá eixian de sos Habis. En la nostra histor la _ donchs molts son los fets que d' etl en se 'es es menys, contan 6 que . - se li atribueixen. prou lo famós Par­ pendre conegut p.er part que lament -de--Casp. En la tradiciò 110 'u va 52 de Val ldaura, Agua Lo poble convertír!o va hout anava, sempre bròs de aplech eixia á son se'l veya de seguit gent que encontre. ídol y per tot allá en son Sovint, un nom­ besarlí las robas sols per sovint obrava miracles no feyan sino aumentar la fe y amor qu' envers ell tothom sentia. Quan fou una vegada aquí á Bar­ que celona arribà á tant lo na, lo que l' asvalot obras Bisbe dels fora sant Mes per perso­ traure exageradas veus veuse una ocasiò en aqud, que un que carrer volta qu' uns bastida, una y Sant ordre, calla obehirla sino hagués cregut. travessia del hi ha d' sa de se atribubian, va veures obligat repe­ privarli de fer cap miracle en públich. Donada I' una y las carrers obligat li que tesch á no entussiasme per véures' va dia que mestres de sentí passava ell, "per de Montcada encara un du '1 Vicensja (travessia hont nom casas del Sant) travallavan gran crit de: « en dalt Valgam Sant. Vicens!» Aquest ya va aplomat miracles hentli : se aixecà '1 cap y com una contentá vegè un home gue pedra. Llavors ab extendre no la que� podent fer ma tot di­ Tradicions 53 religiosas. -Atúrat. y tot desseguida 's dirigí cap al palau del Bisbe per demanarli permís d' travallador. aquell pobre Mes 10 Bisbe que ja á fi de estava tres personas que havian frare, en quant -Se á que permís, tota lo enterat corregut va veure vens poder salvar la vida del fet per al­ mes arribar li que lo sant va dir; y fora inútil que 't vegada que '1 miracle neguès lo ja está obrat. Ves. Fra Vicens torná al indret hont havia vocar lo seunom vallador, dat y feu devallar al que obehint enlayre esperant Valencia. son sentit in­ desgraciat trava­ manament s' havia que­ lo retorn del gloriòs fill de 'I'radicions religiosas. 55 ._----------------------------------�------- r MALCUS. ,- Malcús es á Nostre Seny-or. Com lo crim aque-ll j,uheu es," Deu (I) que doná no á una bofetada te nomç @ an condemnarlo gros qu' pena plar, de la.que fa "mil vuytcens y tants anys está lo va juhéu e"speran4fla _ Malcús FOll (I) una exem­ fi. ,�oBdelniHtt á viure en.lo fous de- uri se:ch�'>}:!uny <il� 'la vída y de la claror> alJí dona Il' �¡¡-tá aquest mátei:iârgumeníconeixem'una tradició italiana, publicada en là coleccíó «BERNONI-Venecia." voltas y voltas véu sense parar may y á cada tom obligat á bofetejar llou, exhalant un la freda y humida ay de dolor pel se paret del mal que 'n l'eh {¡ la ma, que li sagna. Si sos sent algun viador passa per alli aprop, y sentint planys guayta dins del pou; lo primer que es sa veu cavernosa y aspra que seguidament rondina: -Quan s' acabará'? Si Malcus coneix ó guit li <},ue algú l' veu escolta tot- se- pregunta: -Encara deslliuran las clonas? y si '1 viador llavors li respont : -SL Un • . dolorós y Tiorríble del pou, que.ternan á gemech ompHr som6u la l'amor sos, los cops de Tas bofetadas y los crits d' del condempnat, e so dit', d'iaquest no nas n.o hajan y deslliurar. pas­ angunia e 'no' ñ' buyt dels ; Perqué havéu .de saber que ja 'us lo là seu martiri, côni terminará fins que "1 mon acabi arribará l"acabament coui Ias do= estat per endavant, set anys sense Tradicions religiosas. 57 . , LA. MA.GESTA.1' DE CA.LDA.S. ta Magestat de Caldas �s Está clavat en un Sant upa creu negre y porcions majors que las naturals níca de colors virolats: . sortits y molt poch � es vesteix de pro­ una, tú­ y du una gran co­ inirársel' .donch�, á la_:¡ agradablas, esparverats plana, es moreno Fins fa mitja feredat lo rona. faccions Crist bizantí. (1) cal � . afegirhi que's destacan uns ulls :[ mes mes (1) Una altra tradició assegura baver siguC(eta_esta imatge Nieodemus: . per 8 .1 .I .' j . Agna sobre Io'fondo negre sa cara sos de de la serpents y las VàlÍdiura . volta aspra'cabellera qu_� y drachs que campejan en vestits. Lo poble 'n conta la seguent trádiciò. mon y vegada eran uns gitanos que seg-uían un lloch desert. Con­ en trobaren aquella imatge de reflexionar lo gregats tots los de la colla, després Una que 'n fa�ian, <;leterminaren endursel' á fi de que 'Is servís de 'Passera sempre y quan trobessen " riu en son algun camí. y ho feren aixís. Y quan arríbavaná deixavan-en dip6sit van, y '1 dia de la pera ferne '1 us un poble Ió iglesia mentres s' hi esta­ martxa lo recullían novament á la . á que '1' duyan destinat. de poble aquí que un dia, aquests gitanos ,â" en poble-anaren par:lll"'á�Caldas en -pobler de-pobíe de .Montbuy y tll-I com, venían, fent de, bon"prtncir Veuse .,.. J?i á Ia .íg lesia "dugueren la- . ímatge.. Mesrar.ribat .:._ ....., que, feren .los (o jorn d'",anarsçn.la"colla,.per·mes la mœfJe�tat no volguè raóures: gitan.os, hont l� havían s�eus esforsos, hont e�a, .posada,. si be- ab qu' allá, los fael� calderins es y, aqueüs-veyent del U0�h ill-útils los .... g.reu,cresolli-ue�en-deix&r-Ia allí mateix hont encara, ay�y tota dev�cill>. J l' adoran ab j 59 'Pradícions religiosas. S A. N T J-O RD 1'. ,. ¡ ;. MOLTAS eên-tutias enrera que per tôt-allá bont glay. Vólava, I bi haviaal anava duya tno� un.drach Ia mort y l' nadava y càmlnava : ço es, en es­ tots viure. podia Ma1aventurat del indret bont ell feya parada: los tres elements seûs" nlOrado1'fò ja "s. podian contar en greu perill, llars y las com no fùgissen amatents déixant las cullitas. "Te�i� cap com de brau, ab unas or�llas tiessas y 60 'Agna puntxagudas; la espinada dessota la escata serpent. çeradas ung'las y acabavan de donarlí si es que no uns un li donessen bruchs; que queya al jorn, mes una com aquí, espahordídor, alas de las aletejant bosch, en ra­ feya sech esmí­ dobles dels rústechs y si per ñor d' lluny veuse 1.0 rohents, brassas mes per punta de llargandaix ja dos inmensas ser en fey a camí, enlayravan de potas com conjunt colats deixavan Ios brots Un ulIs que á cada cop que anar, si s' esqueya-á coscolls y nuosa Bis ab tapínyada li estenia cantell fins á la llarga de se formant sa cua de Vallùaura. algun estany volant gran espessor de aigua. �. furienta pluja. que en unas � molt aspres ter­ I ras de glay fech xá Catalunya de la vejeren arribar volant, yab gent ,que s' ho contemplava, fent com un caure la Ù6 yIlansant en una va�l un .: es­ bu� - foch pels hont una nassos antiga se deí­ ciutat hi havia. De los d' rahits 'aq uellas terras, los uns pagessos e,sfa-' fugiren cap altres indrets, y los poruchs re­ dòs buscarën darrera los muradals de la ciutat vehina .. Mes com per la fam prompte hagueren de eixírne . Tradicions religiosas. :alguns, 61 aviat la gola de la fera tinguè ocasíò de mostrerseab tot lo sèu horror, y los camps sem­ brats d' ossos y amarats de sanch, vistos foren pahor pèls que á dins quedavan esperant lo re­ ab torn dels que sortit havian. Llavors molts braus cavallers.ben armats 'eíxíren resolts á occir la fera; de fermesa y _P.l'obas mes encara pit, ni que tots donaren sol poguè escapar á pitrada de tan ferèstech animal, que ,<l.e� d' aquelljorn amo restá del tot de aquells vol­ un la terrible tants . Ja . podéu pensar lo temor ,que aíxó causá als que devían lo' viure á la alsaria deIs dossavan. xir, encara plegats. los, no murs que 'ls re­ Tal fou que aquell, <lue determenaren no ei­ de ram haguessen de morirse tots Pero ni eixa determinaciò havia de salvar­ perque tantost la fera observá que 'ls ciutadans exían, llavors ab grants bramuls d' ala se y acostà á las -Esporog-uf t con cell verho y murallas, lo poble acudí ajuda, y allí tots ab tota calma á la fera una cóps fent accíò de volerlas.saltar. al palau del rey clamant congreg-atsaprès de ha­ deslliberat, resolgueren donar persona cada dia, sortejantla entre to- ,Agna de Valldauna, tas, las que la ciutat en trobavan inclohel1lthi fins se las de la familia del matei� rey. Aixís assosegar la ira d' los duya. sacrificavan seus sas era propias aquell que los homens en vidas per allargar: las dels consemblants! -Le �ey tenia pretés una fiMa beníca com jove y mullerarse, Son pare sl' EraI' ídol del q-ue á sí mateix. tuts, Lo consol dels sítats, Donchs caure en una qual mòlts cavallers y prrnceps mavera, ab la vian tan cortristats aquell açot que ¡BeH temps varen creuse afligits; n' be, á aymava donzella un pèl devorada esser ha­ Dies per sas vir­ lo conhort dels aquesta sort lo tenia- de poble prí­ neces­ dia li va terrible : drach, Lo desesper dè¡ rey, Ia greu dels cavallerss la tristor del poble no son 1Gs: per ditas. Molts foren lo que s' oferiren per ocupar solts' á jugar sa seu lloch , �altres ré­ novament � ('lixir probar' de donarlí mort, acceptà sas ofertas y resig­ � Deu, va esperado r vida per ella volian al eneontre de la fera pei' emperó la donzella nada y cenûant no ja no dia del saeríñcí que �A _ punta mes era l' que en endemá. dé d' auba eixí del palau tata vestidêta blanch y ab los cabells esteses, corn si fas un ánge�, I � . 'I'radícíoús Y prínceps '1 rey y y cavallers fin's al ciutat l' acompanyareu. Allí la beuediccíò de las poble que ab naren, y , ! � - r ja teya via per un, erm " , ¡. r passava casi f t I' f � trista, una com flor de pas­ sempre vall assedegat; ja d' un- ID3irj'al ufànosas eu­ fregant aulinas ó-ja dins del bosch l' ombrejavan vellas los perfums suáus "de y á: sos sentits duyan pláher ras; IffS freseas-vièletas que obran las fibras del cor á las mes dolsas y tendres ilusions. aquí que-mentres drets passava, l' ixqué per un al davant ycolcant un d' eixos bella -in­ un ayròs jove, ar­ lleugerpoltro blanch com una neu. Ladonzella quedá sorpresa de véuresel-tàà-aprop -, "sens haverlo sentit vindre: -Cavaller, rafíat r son als ulls tots ells Ji do­ las verdenôas- y mat de cap á peus f y. la rebé Ja·¡itl'ave·ssava un corriol1>oreja.t:d'herbáftorida; Véuse j agenollarse, comiat de prenguè pare, !lágrimas sola, soleta portal dé va sionera, s' allunyá 'caminant, caminant èndíns envers lo cau del drach. ¡ ct son 63 relígfosas. anéii bon c_a:va:Iler,-=li per eixos va camins, ¿ja dir-que ' tan-de sabéu que per aquí 64 Agna de.Valldaura. . n' hi há unaIera que's menja á tothom que íx á "pas? -Si, donzelta ; per aixó vínch jove son • y virtuosa responguè '1 cavaller-ho sè y - ajuda vostra, donchs sou -en :r:era massa morir entre las urpas de tan temible animal. En va morir ne la donzella no pregá al cavaller que la esposant per ella iuútilment poguè traure: lo cavaller deíxès vida; sa res li posá al costat ga­ yament y ab ayre resolt. Era jove, bell y ros: ñns, se pot dir que tenia la cara d' ángel, tal era la espressiò de sos se ulls blaus y la blancor de pell, que deixava transparentar sa fina lo teixit dà las bla­ vencas venas. La den zella se'l guaytava embadalida y' con- ñada. -Sou d' eixas terras?-li -Perque -Per tinch -Si un cop. / juntar vostre en mon me grat nom al dels pros catalana que recorto :_ Donchs no 'n -Ay, preguntar va voleu saberho? so,' douzella. doll-feu la verge-¿Y cóm vos díhéu? vos es saberho,.lo meu nom es Jordi. Tradicions -Jordi! "'"' Jordil-crepetí En-aquell punt á la filIa del un 65 religiosas. la donzella esbufech del pensativa. drach, rey, que tremolant, vegê al embestir á brida batuda á la fera que _ estemordí gal ant jove envers ell ca- minava ab las alas extesas. Lo cavaller no s' ment fou damunt del en aixó espantà 'per y' en escamat y nervut un cos mo­ de la uj ada fera. La lhryta fou terrible, desesperada, mes bramu­ lant, trayent foch pels nassos, escumejant de boca tínguè á la fi de donarse '1 drach, 'havent rebut una forta llansada en un de sos costats boy sota arran de la alaesquerra. Mentres havia durat la' estat pregant á Deu de lluyta genolls la donzella en havia terra. Allí aná á trobarIa lo cavaller: . -Princesa-va dirli-donáume tre cos Ia cinta que vos­ cenyeix. Ella li doná. Lo cavaller fermá al draehç.y fentlo pèl coll ab seguir aquell débil lligam fins á la vora de la donze­ Ha y donant á eixalo cap de la cinta, 'aíxís mateix li va parlai': 9 Agna de Valldaura. =-Prenéu-eix Iligamy tornâu als brassos de :tre pare; lo drach ,.'us seguirá _qua:n á .que, "açot, I la vila lliùres d' avuy y quiet. Y gent que hi viu quedan de tan cruel manso dir á Ia avant en per voluntat del :y. dit _ síáu, podréu • vos- Senyor.' a�x6 desapareguè lo gay jovencel, deixant en cempaayía là filla del rey sorpresa d' esglay y del horrible monstre. Emper6 obehínt la voluntat del místeríòs cavaller, seguir á la fera y ab eÜa enírá enIa ciutat, que al veure tal portent per ¡- estirant lo, cap de lo cinta feu . .' miracle lo prenguè alsant gran avalot per carrers y plassas: Lo rey al tíndren' nova, íxquè forá de sí, al encontre de qui _ havia estat sa fílla y per boca-d' -ei�á va saber y deyalo místeríòs cavaller, qU"e des d' aquell moment fou tingut per -Il) -verda­ fler Sant Jordi davallat del celá fi de obrar tan gœos míracley l'en per com se que tots los d' aquellas. terras prengue- pàtrò. Grants fest�s table gesta montanyas, varen celebrarse ab motiu de tan no­ que torná la pau y la y prou retaules y alegría- als camps y draps se pintaren en conmemoraciò de la hisanya pel' nô duptar d' ella, Tradicions Encara av:uy en religiosas. la Audjencia de Barcelona's treu y s' ensenya lo dia de Sant que ci�. représenta 67 lo fet Jordi uupreciòs tapis capdalt de la present tradí­ Tradicions 69 religiosas. LO NIU DE VESPAS. UN dia Jesus seguit de San Pere eixí d' á la de lo quallo�Étern Pare ;anava á destruir sos pecats. seguia Jesus caminava ab lo cap baix y reflexiu. , Jesus se D' -Pere-li adoná. diguè-que tens'? -Res-feu I' apóstol. -Tu estàs -Si, tranquil, capficat'? mestre. una en ciutat cástich Sant Pere .�_gÍ:ta de Valldaura. =-Perquet -Estava J:lensant eh lavila que deixem y en lo cástich que se li espera y· 'm deya á ml-mateix: «Deu es misericordiòsy just: heíx las essent aixis ¿perque destru­ que no poden haver pecatî» tam�é no responguè y abdòs anaren caminant, ca­ casas Jesus minant fins que al passar per via unas atzeváras, Jesus un marge hont hi ha­ ab la má á Sant signà Pere un niu de vespas, díhentlí al mateix temps: -Pere, agafa eix vesper y ficatel' á la pitrera. Sant Pere quedá com qui veu visions; mes com - , lo Mestre li deya obehí. No hàvian donat pescador sense encara atendre fibladas de las vespas, lo rebat .â � res mes com un tombà Y digué á -¿Quina culpa hanpicat? dolor de las agafa Io v�sper, tot l' esmicola. . Y la paraula clara, llavors deixeple: serena son quan lo Sant que al foll terra Y á cops de peu Jesus ab la front se quatre passos, hi te'l niu, Pere, si las vespas te '. Lo.apostol no respong uè paraula; mes en aquells mots vegè clarament la resposta á la, seva pregun­ ta. t I ,. Tradicions religiosas. u�' SANT_ GRIST 10 dia '1 d' Octubre de 1571, 'tI DE LEPANT. tíng-uè lloch' en lo ggIf de Lepant aquell famòs combat qu' hav-ia de deixar per sempre mes senyora y �reu senyaLdë redempció. triomfant de la lluna á la D' aqueix combat en lo qual tants catalans feren il-lustres los noms seus, donchs en ell á .mes de D. Lluis de Requesens, s�gon c�pdill na, y de 'n Pere I -I ') - " que encativá los dos fills del de l' armada xefe Roig turch; que acabá de de 'n gardo­ subjectar á la 72 . capitana Agna de Valldaura. diuhen las moresca, segons figurar també un tal historias-hl "a, sa Camisò, qui per propia má de Ia es,­ donar m'Ort al famos Ali, generalíssim de la creu. quadra enemiga dos­ combat, hont anaren á la barreja D' va aqueix. centas setanta 6 mes moras, cristianas ab ultras tantas una naus pren peu una tradici6 catalana, la tra­ dici6 del Sant C1'ist de Lépant. Diu aquesta En Joan d' qual al que la Austria, duya á imatge en un la prova tenia molta devoció lo Al comensal' lo la galera.capitana ne lo, d- Austria que maná tráurela y que la posesses Hoell segur. Llavors baixaren á la Sant Crist un príncep espanyol. combat, tement patís, que montava bodega y uns quants mariners la all i arrambada á costat un la varen deixar. CornensâIa lluyta que no sagnanta (donchs ta galeras y quinze pit d' I ella Emperó va mes finit 10 combat un de la ab -lo estré. imatge. mariner que devociò, correguè don;rli gracias per setan­ perdè yningú " cap á la , , lo Sant en - .,�.' Crist tenia molta pera mil homes) recordarse poch fou gens curta ni solament 10 turch hi • bodega have'rlo ÍUurát de.peri1l: nó sorpréS va quedarse' J'loch cíò que avaas al lo veure mig ajagut cap á Crist tot estirat y may l' havia ,se estranyà als demès. Don Joan nau, si aiga no temps als l' quants home's agafaren la pef fer dupte: creu trobaren a116 era tapar , anar ull sigut foradat una forat, va salvar a la hague­ eran un á fons la Al mateix bala de canò, miracle, Lo casco del per una bala Crist ajeyentse fins y á tant que ab lo lo se imatge -per tantost l' haguessen tapatdesseguida. baixell havia nova tothom lo- Iloch. hont que hauria bastat peus de la No hi havia que tarnbè portaren la que tornessen Io Sant Crist á la invadí ren desarrambada, raig -seu bodega: cumplir aquell manament; pera d' cantò, posi­ uu la veritat. En aix6 que.aquells deyan disposá uns proa y moltíssim y abdòs Tothom davallá á la convencè de del Sant cos tinguda. Correguèácon­ tarho á un-altre mariner company n' 'i3 religiosas. Tradicions lo Sant -y seu cos capitana, de un lográ segur ,�aufragi. - Sí devoció hi havia avaris per la imatge, mes ne _ hi haguè desprès, fian Crist que 's y encara g�arda avuy dura. Es lo mateix darrera lo Catedral de Barcelona.junt presbiteri de la ab altres recalts de aq uell '- 10 Agna gtonosíeetm combat. I.. "en de altres temples Montserrat, de Valldaura. Com tambè y monastirsy, hont fins al guardavau capitana turca, ti ha dedicat un de sos populars; aquell ')1 aquests'èn Io present sig'le hi haguè la famosa llántia ó fanal de la quallo poble se entre mes que diu: la bonichs cants - , Fins setanta y quatre Ililnlias creman totas davant del altar s0Tl. de menos una n' es plata fi�a que n' hi lla" la Ilántla del REY MORO que may I' han visia cremar. .. Tradicions religiosas 'i5 .. �. 'LO RAIG DEL SOL, 'EYA La un sol! era Verge un s' estava d' e1la l'infant dia de en sa Jesus, en , prima vera. cambra cusint y companyiade vehinat, jugava á cavallets. yeuse áqui que, ¡cosas de criaturas!, apropet altres noyets dë'l' volgueren donar á Jesus vil' de cavall y má á la seva la cadireta que tot kist y mig aqueix guaytant mare, los altres feyan ploròs de rehull als no ser­ s' arrí­ seus com- '76 Agua de Valldaura. panyons que seguían divertintse sense cuidarse de amor y fe y per ell. La Ve,rge se 'n adonà y plena d' consolarlo: -Vina, fill mes meu;-li boních que.te -n va dir.-ja donare jo; quin un de mancará cava­ veurás no ,t llet. Y, tot dihent aíxó, l' agafa alsa y '1 posa á cavall de un per sota las raig de aíxellas, 10 sol+que per la finestra entrava. Jesus va sostindres' sobre '1 Los altres noys deixantse cantats de lo que veyan. 'raig. de jugar, quedaren en­ 'I'radicions - religiosas. . LAS ESTRELLAS DE LA VERGE. :.l· ·.t J . I .< < .' I.E Tortosa al ooll-de pujada fatigosa en sa l' Alba hi ha duas horas de majar part, pero tambè de de­ hi arriba, pu-ig des de la litò§, esbarjo el?- quan un paisatge se descobreix coll bellísim� Las hartas se que sa s' s' estenen pels costats del amplada descapdellant esllavíssan fiJis á riu. en tota crístallinas que Ebro, sas onas Ámpostaper la confondres' ab las aiguasdel mar; vilas, pobles, vessanas, camps, afraus Â montanyas, � tot aíxó 's . veu clarament sota 'ls peus f 78 de Valldaura, Agna enlayrat indret del que des de tant s' ho contem­ pla. A mitjant s' hi troba . Ia camí del coll é'sía á una apariament diumenges ajudar, honf'hí herrnita, conservacíò y Los l' hermitá una viu hora de una Tortosa familia per del sant Iloch. hi acostuma á dir missa que sol s' (tal es lo nom que lo poble dona al cap d' aquella familia) y quan alguna colla de ro­ meus hi en la hermita troba aculliment y bon acut, servey La en tot imatge quant necessita. que s' hi venera fou trobada allí ma­ teix per unas donas. La traùiciò ho conta aixis: Unas donas que tot plegat á la al coll de l' anavan vora del camí dreta tal caïn si fas de pedra. Espantadas ferla pagesas li tiraren reelis pera no la sapiguessen tocar y xent, se los seus posaren á Alba.vegeren serpent una COlore en fugir, Los pobres mes com ellas la por anès creí-, cap á Tortosa ahont trobant marits los hi contaren lo que passarloshí. inmóu y las homes llavors acabava de prenent estacas y _ bastons de sas ell busca del reptil mullers que los hi hávian vist á la serp, la eixiren acompanyats 'ensenyaren I' indret hont que, ab gran'sorpresa ¡iè 79 Tradicions l'eligios:1s. sncar tots, Mes com los homes tura, las com romania allí mateix y donas, se no son deixarla .garrotadas lograren se septe la mateixa pos­ espantadissos bestia Y á tiraren damunt de la \ Ja en tant morta. á la ciut.at quan de n' anavan altre cop dret 'cosa que I' encu­ d' .alls adonantse de una un t.ots deturaren los seus pas­ riosí cridá als demès Y ab lo qui 'ls havia detingut. sos reculant y reunintse lo hade aquell, havia estat Lo motiu dé la sorpresa ,i' pochs passos una esboçinada los trossos Y los du­ Reenlliren imatge de.la Verge. ver deseu bert allí 3 guardaren ep depósit en acabada una capelleta que fins y á tant que fou la devo­ la serp aparegüè lo mateix indret hont imatva edificar pera la sagrada dels tortosins, guC}'en á la Catedral, hont se , ciò .ge. Mes veuse aq ui que en dia la nit de aq uell mateix las estre­ imatge, reculliren que 'ls tortosins 'ls homes havian tre­ de que llas del cel s' adonaren Ia en pîtjat lo 110ch hont hi havia tristor aixó "ls prenentse en del causà, t'ant cel, 'espessa pluja la Verge y tauta 'n condoliren que, des­ l1ágrimas de plata caigueren indret hont las aquell mateix com en se hagut 80 Agna de Valldaura. pagesas havian víst.la serpent. Mes al caure, 'totas... pedríñcadas quedaren allí en espes,sa muníò, de manera que avuy.encara, y aixó qu' han transcor­ regut alguuascentúrias des de llavors ensá, se n" hi treban en molts dels abundó. Las que's tortosina, ja veuhen sia per tiu de casament guardan obligats anarsen 6ja-per á altres com 'á reliquias-­ á deixar la terra. América, ja cassos per mo::-' deIavída. _ _, Tradicions religiosas; 81 LOS DOS AUCELLS. QUAN Nostre Señor era pom de flors, Maria la sort que li tan era hermòs.com mares havia escaygut cia é envejavan á al tenir un fill creixent de inteligencia que, dels limits, á que cos y al ensemps ab tot y sos sentía y 's feu eu en gra-­ curts anys, pas­ sol reduhírlos la naturalesa humana. Aix6 augmentá la estima que hom -un sobiranament bell. Jesus anava sava petitet tant que totas las tot lo vers ell tot­ poble general lo crit 11 j Agna d:e Valldaura, 82 de admiracíò que '1 tendre s' anava guanyant. ne tingttè €)sment Lo diable aquest rënom, guè valentse de volguè y justicia tirar á terra malas arts qu' ell sas Jugantlas de bon éxit ab tanta uoyet contra cre­ infante de un pochs anys y desprevingut. Aixis fou sol, porta, pero com un dia' solet lo bon Jesus esperant jugava s' hi va atansar baix la en que lo Ilíndar de- la figura y casi negre y molt moreno moment un en de un lleíg altre noy y aixis li , parlá: -M' han dit que tu sabs.molt y que tot ho mesjo que 'u no dupto fas tu ymes te dírè no'u un aucell tan bonich faré Jo'? Perquejo Jesus se l·"igl:1è.y mig fer va au crech;. com cells y tot sr y un pots; sino ¡,á que 'n vull'? respondre: -Farè-un auçell. y agafant un lo banch del seu blanca maneta. va encenall prim pare, se'l y ensatínat de-seta posé. en Apres; acostanthi lo sos palmell dé sa Ilabís de rosa; bufar suaum-ent tot murmurant: -Vola. - y sorti de sa má piulant y batent sas alas punt- Tradicions religiosas. '83 xegudasla pintada y Il ustrosa oreneta. Lo diable vès ab no 's desconcertá al véureho, ans al re­ erg-ull y presumpciò: -Be-va dir-ara 'm toca á mí, y despres de mil esforsos y tarse á Jesus y asquerosa li provatures; mostrá tot satisfet de ratapinyada sa va acos­ obra que ni tant sols volar la pogué donchs la llum del dia li ceg-ava la vista. Jesus havia creat lo símbol de la vida ab l' aucell de la primavera. Lo diable nit. Iosígne de la mort ab l' aucell de la Tradicions 80 religiosas. , , DOS TRADICIONS DE SANTA EULARIA. 1. L' ÁNGEL. SANTA EUlaria, filia de las Corts de Sarriá, (1) rí verge y martre de la fe cristiana. Las seuas das als bons (1) ria despu'llas desitjos <!uedaren con�ta molts anys dels faels gue li La tradició la dóna per filla de las que ho era de Barcelona, Corts, mo­ - duyan perdu­ vocacíò si be per la Histo­ 86 Agna fins que lo bisbe amagadas' gut de Y3illdaura. sabent .que havian si­ Frondoino, á Santa Maria del Mar, feu que las busquessen y buscà ell mateix per tots Ios recons del Pera tot fou travaIl temple. any 8jR Llavors de Barcelona y disposà voltants sos anès á San ta Maria á fer perque 'ls i luminès y hont lo sant cos nat, complert pel darrer dia se y acabada aquesta, feu una de sa ajudás y tres pregar al era l' tothom jorns y Senyor á descobre la indret com va ser ma­ poble barceloní. En lo professò per dins del temple devot lo bisbe vestit de trucant ab la crossa sagrat clos. resos dejunès estava soterrat. Tal fou aixó perdut: lo sant bisbe que una per Una al últim va una aná pontifical tatas las llosas del trobarne que fe'ya soroll buyt y havent manat.que la alsessen, ab sorpre­ coritentament de tothom, al dessota una urna y de marbre hi pullas Poeh contenia" las des­ temps despresse resolguè trasladarlas.á Seu y ab eix rêys, descobriren, urna 'lue de la martre cristiana. la objecte noblesa, triai del poble. g�da may mes los se congregaren cavallers, Professó cap. mes lOS en professò artesans y lo la los mes' lluhida ha n' hi ha ha­ Aquesta ixquè de .la iglesia y Tradicions religiosas. feu camí, passan-t 'per la Argentaria, cap á la Cate­ dral. Mes al atravessar per la plassa del bla-t, quea�uy se diu del c1e que ángel duya l' seguir avant ni y sabreu lo perquè, lo taberna­ ja urna 's pará podentlo fer sech no tots los esforsos dels que '1 enrera y altres mes que portavan en 'ls-ajudaren. bisbe Lo y pregant á Deu y feren oracíò, agenollaren IQs manífestás la causa d' aquetFmiracle. Llavors un ángel devallá del cel y ab lo dit signá un canon­ demès s' ge que ab.Ias llágrimas als ulls va tirarse als peus de Frondoino y li demaná perdó, acusantse d' ha­ ver tret de la dit de la urna un per ell sols per la gran tia . la Santa envers nès lo dit y havent sò seguí plassa, de Deu, ángel .fóuli assenyalat manat y pel que sen:­ bisbe que tor= altre estorbo En miracle s' alsá allá mateix hont s' aparaguè la profés­ conmemora­ en lo lo mig -de missatger qual cim hi fou coJocat un pedra daurada, ángel que mes tart al trá u­ u·na de veneracíò acte cornés amor complert lo manament, son curs sens oíò de tant la . martre, columna res) la columna presò vella, va ser en posat en la cantonada de la­ y que en nostres días al tirar á terra Ia presò, ha pera ferhí la desaparegut casa nova que 88 avuy fa del cara A?l(Jel. á la baixada de la Tal nom prenguè la preso y á la Plassa plassa despres de la celestial apariciò. II. LA CEGUERA. Cantan tambè de la mateixa Santa que, una-vega­ da una reyna llurs restos per mes que lo bisbe li no's volguè veure feu present que ensenyar, tota vegada que per podían signes ni devian certs y ante­ á riors se tenia.certesa de que teixa Santa tal La reyna be, sa urna. y quan la rey na guaytar dins, quedá privada l'ant y la ma­ delbís­ volguè contemplar autoridat : Mes tantost fou alsada la llosa anava per las tenebras ajupir lo cap á fi de ompliren sos ulls y de la vista. Desconhortada de atreviment a bservacio_n riure de eixas y valentse de á plahent prçfanaciò. se va lo interior de l' no era quedá agenollada son distich y la reyna; mes á penedida de son Ilágrtma vívaplo." als peus de l' urna, feu promesa Tradicions á la ab mateixa sa propia Santa 'de que; si la tornava á la vista pel' ella brodaria cap-reyna ni emperadora poguès igualar ni en ne bellesa ni en se li válua. complí 'sa promesa. brillants, diamants, esmeraldas, perlas, safirs, topacios, turquesas, violadas hi may se llum, banda que una tindri:a cap que Torná á véurehi la reyna y Los '89 religiosas. ningú ha vist cO,nserva yes dira d' tálem or una cosa mes eran l'ica, en abundà, avuy encara que_va pesada sabre la ca­ coloca lo Santíssim y' que sota la banda hont s' hi passeja pels carrers de Barcelona lo dia de dit que la banda era la mateixa, es Havem Corpus. cert; se pero avuy las los francesas las joyas varen mes ricas hi faltan perque robar l' any 1808. 12 · . .I I· Tradicions religiosas. Hl ·1 L' APRENENT. MESTRE-deya una vetllada feyna.-Mestl'e,. ja es un en hora de aprenent manyá á que s' havia fet á la son botiga anéu á reposar; estareu dormir; lo que falta fel' ell amo, molta fadigat, jo m' ho en carrego. -y ho sabrás fer, noy'?-preguntá l' amo al apre­ nent. -¿perque no'? No sar los donas. passadors es pas cosa de ferro á de l' altre mon, po­ una reixa de barras 1'0- 92 Agna de Valldaura. ,t ab -Be, be; ja que puntxò y lo martell, veus allí pit. flameja Te lo tens lo aquí fornal, arrègIat, perque certament estich rebentat y mon cos de­ me mana descans. =-Anéu mestre,-feu l' aprenent-ja acabarè jo la feyna. y I camo agafar mir y se 'n aná al llit. De lo son; aixis tant fadigat neguitòs, botiga: no no podia podent dor­ comensá á ex­ escoltant ab atenció. -Aquell diantre seua que sentint soroll á la no tranyarho, -diguè sento la es de xicot tambè s' j. hauré. entre si mateíx.s--No 'I sento mantxa edat la .... son es dormit " picar ..... ¿Que deu fer'? Potser.dorm! , no A la tan dolsa. y tornava á fer ·orellas. Mes res; la q uietu regna­ va en la botiga. Ar últim tetas se 'n se va determina, salta del llit y boy de pun­ cap allí hont havia deixat al apre­ nent. Aquest tés travallava. Lo sobre la enclusa, los forats ab lo ferró caldejat, y l' puntxò passadór de ferro estava aprenent en compte de y á cops- de martell en atiava fentlos enio ferro fret es­ fer lo sen zílla- ¡ Tradicions religiosas. ment y nn darrera l' altre ab la Lo mestre manyá quedá 93 del-dit. punta ab la boca oberta, mor­ molant. -Aquest noy.está es un . en gracia de Deu! Aquest nay sant! No s' perque enganyava al pensarsho aquell aprenent era lo bon Sant Eloy. menestral, " T.radicions u poble de molt netas y semblan un no blancas, nisme hi vivia un Aixó los Jove havia abrassat la oyen gayres pero aixó si aturat en primers temps als lluny mig de un del crísüa­ de la fe paga­ renegant lley de Crist. que nova enujá tantíssim prédicas casas, tant que al véurelas de vol de colomas prat fresch y ufanòs. En aquest poble en na 95 SANT FELIU DE ALELLA. _ . Br ha religiosas. gentils que, motivant son per ells tildadas de malévolas" un dia Agna de 'Valldaura. amotinantse li sant varen lligar una al altre extrem de la corda cordà al coll y, po-­ una grossa y feixu­ al riu perque 's neguès. Pero­ ga mola, lo llansaren com Deu vetlla pèls que anarsèn á fons lo donzell munt de l' guintlo la aigua y, se encarà confian, va en lloch de sostindre dret da­ ab la corda al coll y se­ mola que rodava pel' sobre la corrent del lo riu, vegèl' tot amunt, ell en poble ab sorpresa caminar riu aquell moment tenintlo des d' per sant. Tots corregueren' á tírárselí al peus y á demanarlí perdó. Après de - que '1 sa poble mort, la iglesia li havia concedit conñrmá la santedat en vida. Des de llavors­ - Sant Feliu da se es �o celebra lo .. patrò de la vila de primer dia .del.mes A.lelJ.a, qual d ',A.gost. di�- Tradiclons religiosas. 9/ -. i príncípís del present sigle hi havinren2al'aá Bar celona lo yreciòs convent de Santa Catarina destru­ hit per la any 1835. revoluciò, may prou condempnada, del Aquella terrible fetxa es y será sempre de dolorós recort per las arts, la rélig'íò y _la honra de la terra. Mes no, 'ns vull parlar d' aq uella uit�d' horrors, ni del conventconsíderat baix sari. tístíeh.. res. punt de vístasar d' aixó. Sols vull fervos esment cl (una. 13 Agna llegendeta rent á que de Valldaura. contavan los mateixos confessionari que hi havia al darrera del altar major. capella un Una tarda en que gristia, va entrarhi un frares, refe­ en una frare s' estava sol un home alt, en la sech, groch xica sa­ y tot vestit de negre, y li demaná si volía confessarlo. Lo frare l' hi va respondre que podia comensar It pas'sar á la capella de darrera l' altar major, que ell des­ seguida hi aniria. En , efecte, encara no havia tingut temps negut d' agenollarse, que ja lo frare seya confessionari disposat á escoltar al Comensa la èonfessiò. " dins del I penident. , Lo bo sava ab at�nciò. anava.díhent, dihent, .de tant tot delfrare.ohía quí.v'svconfes­ díhent y si be '1 contès tant en per ço Lo no feya' alguna mostra de sorpresa ab deixav� d' escoltar; De prompte lo pe! .. - nldent para sa relaciò y diualgunas paraules ,á,. la orella del. confès. Mes tot j.�st 'havia dit 'quan ja aquest ·s' alsa horrorísat del que .acaba de sentir, exclamant: -Jesus, Maria y Joseph. y al mateix moment un I lo desco­ tro inmens que trontolla • I ! 99 Tradicions religiosas. lo convent, fre fa en sí, om pIa l' espay y una forta al frare. lo hi era; pero penident ja la fator de la sofra avans, havia posat Y.' palmell y dels seus dits tot cremat guès sigut .ab un ferro robent. t I .1 I I ,·r ". encara se allí hont aq uell , sentia moments la má s' hi veya la marcadel Aquell fals penident era so­ Quan aquest torná perdre 'ls sentits no pudor 'de lo diable. com seu si ho ha­ Tradicions PELEGR( 10 ·A '�UA1'£ en 10 mon vol dir melts y lichs - fént la hi havia mes fe qu' ara, 10 qual moltsanys enrera, �soliall los mes.devots Galicia, 101 relig+osas. anar en romiatge pelegrinaciò á cató­ á SantJaume de peu y ab greus mor­ tificacions tan del cos, Entre 'Is milers de �na vegada, muller ab son segons com del esperit. aqueixos que al Sant se conta, ho feren fin, garbòs jove-de Ia esperansa de sospares per son vísítaren, Ull vint anys marit y qu' era: bon cor, y la ale-' 102 Agna de gría Ias de Val ldaura. donzellas per sa hermosura sens pa� rella. D' hostal á hostal sant á la camí, resant, mâ, Mes, se 'ls ab lo sarronet al coll y 'I com no en sas hi ha fusta sense esdevinguès lo dolorós cas qu' despres d' haver sopat ja á dormir los pares, tinguè sa grop, ni dol, volguè de la casa y aquesta á oracions. tal volta Dèu per Una ni.t 'gay ate protegeix baix I: amparo de peu que l' invocan quants eixa devota familia lo seu feya alegría sen­ probar aneu en un á sa llegir. hostal, lo fill rahons rabiosa y fé, que sent a,? la mos­ despitada jurá ven­ jarse del donzell. Aquest, que prompte oblidá la quimera, se ficá al quedant bey adormit al moment, y al endemà llit Ja no's ya recordar Posârense lo sarronet á sosa de novament res. en coll, deixant camí los tres lo poble y pelegrins ab seguint la pol­ carretera. tot d' un de vista al poble, quan plegat senten críts y avalot, se detu­ No havian encara perdut raren, y ab gran sorpresa y conduhits altra vegérense voltats ypzesoa vegada cap al poble. Traáitiitlri-s religiosas. Ua cbplalH, los aquest 'ls dur al davant del varen -Pe�'egrihs'; se. 'us acusa plata delliostal hont =-Ní jo, ni ma respongué ni '1 dona, 'I; d' haver rODat una heu dormit, meu fill havem furtat" pare. -Ment, niént.--cndâ la minyona registréulos be y trobarèu la tassa. Los jutge, y diguè: tassa de res- i03 escorcollaren, del. hostal,­ y dintre lo sach dél baren lo que 'IS hostalers jove tro­ deyan haverlos sigut ro­ bat. -Ja veyéu llavors lo que havéü falsament-e-esclamâ negat jlitge. -Ah, senyor!-feu lo donzell-qui m'.acusa be prou-deu qui ficada, corn prou tambè déu ben saber que jo.so ignocent. saber li ha - Pochs días á la forca y , desprès, lo jove era penjat fora '1 poble, condempnat eh lo camí ral. . Refets del dolor y plens de vergonya marít y .\,' . _', cor al seu á déíxaeIo per seguir quina no fou poble sa . . muller, creyent de fill, 'sa: no trigaren gayre pelegrínacíò. Mes pena quan, al ser fora del poble, ve- 1M Tradicions religiosas. Haventse descobert tal era fou qual la que havia penjada en en la companyia ge fi Sant Jaume despres posat sos mossa del hos­ la tassa dintre del mateixa de que la 105 forca del pares acabà de Galicia. sach, donzell, lo son romiat­ Tradicions . LO SANT CRIST DE BALAGUER, t}ONTAN que un dia los moros Crist Y'per befa lo tiraren á la ge, en p1atja entrá: 107 l:eligiosas. 110cb de mar. un surant, surant, bressat sempre La santa imat­ costa catalana. Un pich mar pels endins trontolls se n' del mar venint á parar á la aquí, costejant, costejant, amarch elementcreuhá la arríbâ un-dia á la boca del Ebro Yi contra '1 de Ia corrent, riu Sant llansada altre cop á la mateixa ser per las onas, aixis -trobaren amunt, riu amunt se u' aná curs eu- íOS Ag na de Valldaura. filant fins á trobar las lo riu gros lo pèl portaren Un llavors y las aíg uas de la ciutat de la no avall. La _vit Segre: deixar, va al davant cop" allí, ja creu gent agafarla-; d' del aiguas xich mes va adonarsen y mes 'fugia vorer, llavors volguè la creu, si com Balaguer. tirar amunt ni probá algun quan algú volgirès no atre­ hi era .ser to­ rada. La nova del miracle s' aná escampant fins á ar­ monjas que hi havia prop de ciutat, monjas tingudas en gran ccnsideraciò ríbar á la convent de un persas virtuts. La mare après, las . com abadessa 's feu contar si la :veu col' li monjas que's dispossesen cap al riu. Aixis bo al del cim del Ilùny ab qual sos feren, per eixir en professò aixis devallaren del turò lo convent hábits la-maravella, y diguès, ordenà á tetas negrejava; vistas de blancbs, angels del cel panel­ xian. Aixls arribaren al llocb bont la genollspregava á la imatge no gent deixés flectats los aquella seua - terra. , L' abadessa.llavors s' atansá al marge y ¡cas pro- Tradicions lo videnci�}! fins quasi á llavors ge . Sant Crist hi sagrada, tocar los peus d corregué desseguida, ' aquella. La religiosa, plena de santa fé, ajupintse abraçà Ia imat­ enlayrantla, seg-uida de las monjas, y, cap al monastir novament feu ni '1 balans causessen en camí, ella cap dencia lo ab gran tropell. Allí s' adora que's tallats, los posar fatiga. en evi­ poble que hi vorreguè á ab gran . encara conta que ung'las avuy día yes d' li creixen y cabells y gue tornan á cossos de punt hi hag-ueren arribat oferírentlo lá adoracíò de tot lo unglas; era que '1 pes poder míraculòs de la santa penyora. Tan bell Crist sens mena Prova certa de que 'I-voler de Deu fe, 109 religiosas. que creixer, de personas vivents. l,os un com aqueix Sant cabells y las cop al any li sol succehir son en Tradicions III religiosas. LQ JURAMENT. DE LAS PUELLAS DE ST"PERE . IRA ; de trista aquell temps en cristians (temps en que la mestresa de la lberia), se . jurament de las recordansa pels lluna mitja quan tinguè puellas de Sant Pere va fer­ lloch lo de Bar­ celona. Corria l' ren any 986, la ciutat de any en que 'ls alarbs Barcelona, closas mostraren la fe n-o gayre comú en COI' mes de destruhí­ quan las nobles' re­ viva y dón�a. un ardiment 112 Ag'ua Sabent lo avéns fent los' dé Valldallra._ mores, en sas cosquestas anavan ja corrían vencedors pel pla que que de Barcelona y coneixent que la ciutat resistir al pitol esposá y tá lo que '1 motivava. Manifes­ causa víctimas esser q uestadors, la podria aquell, la abadesa reuní '1 ca­ que corrian perill lona, d' ct' poder va y no si , era ven suda �e la furia del Barce­ heretges con­ demanar concell. Viva fou la sensaciò nobles damas . que produhiren en las ·las paraulas de la abadesa; pero, ab d' haverhi tot, després pensat, passar per la humillació ellas que de segur los donarían los van jurar per la «presentarse als infaels tetas naren, das y ho no volent dels mal invasors, ca_p d' tractes determe­ sanch dê Jësucrist, sense nas, cregu­ de salvar llur puresa ab l' horror que na­ turalment devia produhín tan crudel mutilació.» en la lliviana soldadesca (1) cás de tindre de cumplir Arribá tristament lolo promés, y ab resolucíó totas ellas ho execu­ taren. (1) La Mare de Deu de do Ja Bona Sort. per D. 39. ¡·ós.-Gay �û�)cr� número Domingo H(;ven­ Tradicions religiosas. Pero 'ls adonarsen fil d' encara alarbs, , entra t' passaren espasa. pel' al No mes á lu en 113 lo convent y. al major part Ü· ellas á tres Tie deixaren obtindre d' ellas mes gros en vida y rescat, com aixís suscehí. 15 t I I 115 'I'radicions religiosas. LO PORQUET DE SANT ANTONI. I i � SAN'f Antóni abat, ac�bava de ge per mar, y conegut del patrò maltas com coneguè va y mes que que com vegadas matava mar varen 'traren , lo génit resoldre fos en que las y son en ciutat, y llarch viat­ conversa horas. al Aixís ab ell va ser defectes del home de interior convertirlo per tossut y grants llurs dessembarcar, á' la un estada á bordo s', havia fet sa en fel' errors. Lo dia tots dos enrahonant ser' al ell- portal (avuy por- HG tal Agna de Sant fort una La truja. deixà Antoni) y q;18stià,. -hl. de de Valldaura. quan se'ls truja duya vegè uua estavan eli lo mes vínguè entre un ganivet á camas Ia boca :Y 'I als pous del sant. caure Aquest s' ajup], sorprès y ' que no's del cas, mira '1 podia aguantar porcell dret perqué tenia pota trencada. Llavors, - Veyeu tot y Hey y aixó lo cap, tan vos. , bestia, ser que hi ha tata alsant - á ve un poder al diguè incrèdul, mí, y patrò : aquesta truja, perqué l' instint Iid iu sobrenatural del quin pot l'ebre de benifets. dihent, agafá ajudautlo '1 parquet y '1 feu posár dret ell á sostíndres. Desprès, pegantli, Cada: -Ves,-li Lo garrí Lo patró, va v� 's una patacada á la eama- t.ren­ dir-camina. posarse á .queda desde Ilavoras abrí ab corre-com unIlamp. un son Cal' [pam de boca oberta :: á la fe. � pintan á Sant Antoní al) IQ porch al costat y que '1 poble sol anomenarlc .Snut Es per aixà que Antoni del parquet. nos i Tradicions 117 religiosas. LAS MOSCAS DE SANT. NARCÍS. rey 'vinguè \ t QUAN lo guerra á part bre Catalunya de la terra Gh'oná, paro del los seu ments. No filis, lli y, despres Ampurdanesà gIronins varen patró La ciutat fou seus Felip de França en de de rebassaf gran va, deíxarse caure so­ posarse 'baix lo am­ Sant Narcís. assetjada y tastá tota lley de eran só prou � sufrí­ salvarla los esforsos '1 del-brau rey d' �>\ragó en dels Pere' que Agua HS vetllava la ratlla de da del excércit de Valldaura, �rança vingut á fi de privar la recula­ de mes enllá del Pirineu. Cada dia minvavan los defenedors y creixia lo pe­ rill de esser esperansa prou per no era poder salvaciò, resistir la forsa de tanta gent d' -armas de caiguda Ia restava no dels .homes lo si '1 la tenían voltada com cle, assaltada y presa. Ja casi era cel no feya un mira­ inevitable. Lo miracle del cel no's feu esperar, Los gironins havian invocat Narcís, y Sant Narcís los lo Diu Ia tradiciò que cos 9' aqueix sant escletxa quals moscas eran badarse J' per la moscas negras y remolins, traspasaren las caure en lo camp dels assetja:" en sas picadas cada una repentina. Y aquestas nombrosas, qu' en pochs dias los la mort causava tan mig unas la mort au van sem brarhí de las va á eixir murallas y, deixantse protecciò de Sant la deslliurar del enemich. 'sepulcre que guardava '1 llavors comensaren verínosas que, alsantse dors, va voltants de Girona van veures sembrats de cada­ vres. Lo exercit cuyta alsá lo Françès setge, s' esferehi Ilavoras y á deíxant Ilínreá la ciutat y corre sem- t , Tradicions brant los camins de agonetjants mil soldats y dos mil víctimas d' naly '1 aquell mes .119 religiosas. y morts. quatrecents acapdillat exèrcit poderòs Quaranta cavalls foren las rey d' aquellas per un carde­ centurias. ., Tradicions religiosas. 121 HE-RODIAS, .- · BESPRES de la mort de Sant Joan Bapti;ta 'y de Nostre Senyor, Deu condempná y-a-sa filIa Herodías á rodar pèl' la terra, sens de ningú, sens Iley, sens casa y sens redós. una part llavors temps pera amor De la­ á l' altra aixis han anat fent via des de ençà no estantse parats aquells Ilochs en que en mes de Ia al rey Herodes puniment sino curt espay de Deu ho ba disposat de llurs crims. - Donchs be, una d' aquestas paradas la varen Hl fer" Agna de Valldaura. 12"2 <te la ciutat de Lleyda.. Allí de nits l'cmd¡tvan pels camps y cie chas en-­ pare y filla, cauhats Mes en en una veuse rodías, riu: lo donchs Mes ay! aquí que al no fugian de Ia en una llum de sol. d' eixas sortidas, He­ sorpresa per la llum del matí y va corre Segre, que era Herodías ·temps, voltants bauma vegè se esfarahintse un los cap al cau; mes.le 'n separava ab la gran fredor de la nit. hivern, s' vacilá gelat de part á part. moment, á fi de guanyar havia un de la crosta de gel. y 's llansá al damunt de l' aigua, lo gel cruix, cedeix al ser al mig avans juheva y esta _s' enfonza; pero la del flor aigua tot de que fos del englutida y quan llavors rejunta'ntse estiguè á la mida del seu coll, al pes de la l'apidament altr� vegada lo cap en rodò, sentint mateixa horrible lo gel, aquest li feu saltar la filIa del rey de .Judea la agonía de aquell Joan havia fet sofrir mort consemblanta. al quí ella Tradicions 123 religiosas. LA NAU DE SANT RAMON. Sant Ramon de Penyafort fill de Vilafranca, confessor de reys de reys y de papas . 1' es . veritat lo que diu la cansò donchs de nostre gran rey En Jaume d' . mava era confès Aragó, qui l' esti­ seu per amích, tant que sempre '1 volia aprop gúia y conceller. Eixa especie de gelosia del "rey de Valldaura; Agua envers son confès, es lo que que del dit Sant conta '1 Lo rey sor volia era aixó, procurà negues - gran que saber que va á Barcelona: ferle mudar de no n' -la tradíciò poble catalá. á Mallorca y anarsen fonamenta desagradat pensament, llavors eixiria, son y ¿quina confes­ lo rey dé com co­ 'n fa 'I monarca'? Dona ordre á tots 10s nauixers, de á que cap d' ab greus ellsembarque Sant'Ramon, amenassant penas al quí gosás á desobéhír son ma­ nament. Lo bon religiós.que no sa�a res dé la ordre del rey, quan li va pareixer he, cap á la platja feu via y�entrá en tractes ab u�s mariners pera empendre son viatge. Aquests rebujaren sas ofertas, fe�tli á saber al mateix temps las ordres que tenian rebu­ dàs. -Bè-contestá lo sant varò .resignat.-Deu �' ajudará .. y acostantse á la Jl�untft mar, agàfa y l' exten damunt de l' aqueixa punta aleim de son son mantell ll-!gua; llig:a:A!;lsprés. gayato Îomanteü, que ·�u;ava planer . buf der-vent que nO_,;tríga y pujant- si. fos de com � esperalo per- una . gayre sobre fú;rtà, á' víndrev- Tradicious relígíosas. S'infla lo mantell esg'laydo mal' endins llisca Eix miracle Ulla com si fos una tots los que des de la se com una veya 125 vela y '1 Sant ab platja se gavina··quan esculpit en un 'lguaytan neda. capitell columna del convent de Santa Catarina . _ . d� Tradicions - 127 religiosas. LO, BE DE SANT �1\ANCISCO. lONA gent, 'vol�riau guardarme aquest bé, que tornarè mes tart á recullírlo? Ara com ara, per allí hont tres de vaig casas me qu' fleca, San Frímcisco á ," ajudar á be morir Loamestres com dient. per tots: de «¿Qué deya á fa nosa:-aix6 esmorsavan de Paula un en un la dia en mes­ uns porta de que ja anal' una anava agonetjant. casas se fem?» Lo miraren mes vell uns va ab altres respondre 128 Agna -Bè, deixáulo de Val ldaura. y 'us lo guardarem. Sant Francisco deixà '1 sempre seguia' al bé; bestiola seu amo tal mansa y que com si fos un gos. just aqueix havia girat la esquena, un dels mestres de casas mes entraversat que 'ls altres, Tot comensa á amanyegar Y 10 bé á palparlo ab gran cuidado. -Sabeu companys-diu .ell -al últim-que. peno. sava? -Que?-feren los altres, -Que aquest bé, que de . ser menjat. es molt grassò, está á punt . -Qne vols dir? -'Que podriam _-y quan, se :-Que será tastarlo. torni, n' ha que li anat, ¿Menjem? díretn, y -no alseu amo!.: ment�rem perquè no aquí. -In esta dit,-respongueren totsIos demès> degollada la' bestia y -répartída entre paletas J;y ma��br�s qu'. Al moment fou �olla. La . van se_?, Quan pel� y los;,. o�sos,. tirarlos al va forn tornar lo sant cuyta y eran un-a 'is descobrís­ quedava rastre del perq,;e no de la fleca. ja no "" --- --- --- --_ - � - �-� --�--- - . - , 'I'radicions religlosas, bé Y tots ells díns, eran qui traginant aygua. tots fer van com no si qui qui fent morter, veure n' li havia dit. «Be 'deîxéulo guardarém.» � home---H. díguè=rne "l'bé que ciri guardéu? -Bé! bé! Nósaltrea.g-uardavam unté? Ñe -Bon voldríau fer Ió favor detomarme - tu, Quico?-va cridar lo-vell deixant res sabs la feynay di-ri­ gintse á unmárîobrà, " -No '1 vist pas!-va respondre aquest. homeç--repeteíx lo sant,-vos Île recordarén so � , <-Si, si feu memoria. Era qiían esmorsavau. gat tant, potsermolt be quevos Era un bé -Ah! blanch; si" ja 'm vist mes de nana fina y recorda; distret. Potser deu ne ser desde llavoras per Cóm'he tri­ hag,u€u oblídat, llarga." pero travallant- aquí, encara me 'n so que nO,I' he . . Lo sant,gua�ta al un cantò y á l' altre: mes al úl­ alegre-vosaltres estéu tim cansat de buscar: =-Bon a gent-va dir ab to - í29 entrar, més haguessen adonat. ñcantse endíris fins á' ser 'al se 'Sant F�ancisëo aná davant ciel mes vell que - y 'us lo picant, Tots lo varén --- 1'1 - I ,I Agna 180 de broma Y' jo de Valldaura. v.aig depressa.isí diguéumho. me l' haveu amagat. , -Be estem prou per aœagar béns. -Vaja, g.á-u no que tir si es qu-e si que que y en no '1 me l' haveu prova j-a veuréù amagat. N,o'm dicom jo tingáu fermat. -eridéu,. crídéu á veure si sortínâ; -Petit! petítl marruech! maeruecht=comensâ á dir lofeare aoostantse á Ia bocadel fo.rn.-Petit! I!e­ ti¡tL ....• Sentiu ja 'm respont, En efecte dins del forn responia un bel carínyòs y seguit � á la. ... eu,. d-el sant, ·T,ots.los travalladona.deíaand la feyna .corregueren allí.hont era-Baat FraneiscQ y, tantost hi �l.lan admíracíò-vaa aixerit de 'Veure y fe�tò.s-lo· bé, menjm.', I '1 farè sor­ fo'¡:e_n. �aÈ, salt8lr per la boca delfom lo mateix bé que s" acabavau I � I Tradicions 131 religiosas. L' INFA.NT DE LA. PETXINA.. iN dia sant veure un petxina Agustí passej.antse noyet anava que; sentat tirant aigua vora per la platja, de la mar, ab va una dins de un clotet que ha­ via fet á'la sorra, La constancía y formalitat ab que '1 -noy aquell cridaren-la atenciò dèl sant fins á tal ëx­ travaHava, trem que, encuriosintse de veras, deturà los passos, _ .quedantse atentament sens seus dret al costat del noy y rairantlo pérdreli ni una accíò .. 1"32 Agna Lo. infant á anava seguint lo. petxínadas feya lo. diga, ni trasbals aburríment. Sant Agusti fou de Valldaura. fet. A seu sens petxinadas demostrar ui fa­ _ qui va perdre primer la pacien­ cia. -No.y-li dir al va últim-¿me voldrías dir lo. que estás fent'? -Ja 'u so. aigua -y veyéu,-respo.nguè de mar qué ¿pretens -Si angelet de Deu-po.­ ab aíxó omplir lo. clot? que omplir lo. clot aquest, rora=-èeclamé lo. no.y, mig rient.-No., no, no. aviat ho l' dintre d' aq uest clotet. volguès mes lo. que vull Al sent-ir es ferhí cabre tota l' aquestas paraulas front tot. bellugant lo. cap, ígnocencíat» S. com aigua de la Agustí va arnugá dir: volg-ués mar. '1 <�Sallta , -Ah donchst =feu lo. fill de santa Mônica-si vols realisar lo. que dius,. ne , tens per temps . es mes �N� mes veus. cr!atura, que vols fer . fáci-l traure qu' una es�ás perdent impossible -Impo.ssible! mes fácil ru' es encara: pro.u . montanya la de Iloch. estona. Lü. . es á ini fer cabre la mar - ---- Tradicions dintre de -estavas un clot, que no 133 religiosas. pas á tu compendre lo que pensant quan m' has vist. y dit això '1 noy Lo noy aquell va era En lo que estava desapareixe. Jesus. pensant sant misteri de la Santíssima Trinitat. Agustí era en lo - 'I'radicíona religiosas, S·ANT S·EVER. = \ l,una hora ùe Sant Culgat.poble del Vallés,.hi ha Sant u� hermíta que: de. boscos: J!lOlt b,Qni�h"rich.de,v£g¡eta�iò 'JI voltat !n,d-iunen MedLEs.. un indret Ias vio:letas-hiAlo�eixen,.en,ab.undò. barrejadeaab las y·eur.as! que s' enñtau- cargolantae pels tronchs.y:£.bran�as dels v,ells o�g... Y" las aondíaayres mareselsas al-bast li,q��u�!lI�b.àllesa.� �s..o�ol's l' espay, que s- omplen. 4AAa�� �dl�,i.a�elUl�Gh !In,atr,�cti u ,tal qJl6: 136 Agna de Valldaura. convidan á oblidar tot lo de treveure En Ia una hermíta dí y cada Mars, lo vida d' anyal jovent amor y dolsa s' hi venera la dels collas, i::ien imatge la seva de Sant Me­ es lo dia 3 de acut. Cada po­ musica. Reunidas de fila los banderados y entran á la tots ventura. diada, que pobles del vol hi serne ble du la seva bandera y la tetas las aquest mon, deixant en­ aquests -los demès de la colla junts hermita; gent curiosa se quedan fora al camp y des de àm ohieixen la missa.' Aquesta es missa cantada aquell y dia y al aixecar á Nostre al plegat sonau la marxa Senyor, totas las musicas reyal. Ningú pot esmaginarse la bellor ohint lo ressó dels instruments pen y del espectacle aquells torrents cl,o!aradas. - , Acabada la missa, comensan las ballas que 's:fan á la mateixa plassa hont es Ía .hermíta. �èntres los joves dansan, las vellas fan Ia minestra, encenentfoch entre quat�e pedrasque aixafau'las' tofas deÍs'víò=­ lers boscans; violers que' á la tarde las' nayas - . sas"flors' -pera posaràen' un ramet al que lÍo fa, segouesè: diu, no� lia de del cap any un espós agraciat. :' de - donchs á la mancarlí al _I . despuúán pit, ' Tradicions temps del emperador Diocleciá, lo indret En lo mateix, pero Sant Culgat segons Sever era fou cantan, lo qui perseguir ab nou era. poble ab lo de; lloch Castro-Octaviana; agafat llavors bisbe de Barcelona. L' Romá resolt á seu hi havia la hermíta y Ib no se nomenava hont, del religiosas. nom de. emperador ardor .als cristians) imperi, enviá á tots-los punts del seus domi­ nis, dominis, encarregats de complir 10 seu propósito Daciá, 10 destinat á. Catalunya, era home dur de 001' y resolut. Avisat 10' Bisbe Sever del' que passava, de ment cedí al má isquè enuig yen de Barcelona sabent que l' anavan á quant y 's dirigí ans lo.prefecte ro-. á Sant Culgat pendre. Pèl camí se-repensà y prenent esperit martírt que passar mo­ arribà per no obstant> determená sofrir lo la vergonya dels po"";_; ruchs. ·;ra era á termenaciò; comens. deya se va Un mig passava pagés Medí y acostar y li -Bon de mes home, pèl va pendre tal de­ indret que 'us so descrít al.: estava sembrant favas: eix era va camí quan conegut del Bisbe. Aquest pagés s' hi dir: me persegueixen perque predico 18 la 138 Agua-de Valldaura. Hey de-Crístr Si. 'ti .pneguntaa, los que-veuen darre­ ra, si. m'lias .vistç.dígas que 'l'es' hf'fa ' si') prengaar, resobt-estích á morir pera Dell .. que=rn major g-lòrla-dè t. lio.pagés, que's deya Emetri, y que ara tothom Medí, li respenguè: -Anáu, farè '1 que 'm díhéu, Y�seguí semeraœt favas. Lo blsbeanâ.fent via .kl .poch rato ar�ibaD!;tres soldats y emprenen' al pagés: -Pagés,',bon pagésr Iïavéu viat passar' un: biome aixis y-arxís.: -Si.;;,�l sOlvist�-respon:t,-q,uanJ sembrava a:Gtueixas, · coneix :ab lo nom de Sant · . · fávasa Los soldats giraren los ulls geren- 'làs favas altas y rondinant se lo 'camp;'y ve!:. grana:das. Desagradats y � envers 'n tornaren á Barcelona. Sán.t·Medi-va. quedarse sorprés acabava'di obrar á: 'sa vista;:: del miracle' que s' Tradioions relígíosas. I- , I ,S!ANT Antoni de Padua esgûesia tot de -dia 's trobava de-sa ciutat nadiuha fent 10 plegat vívía.á'Lisboá, estava un vida, Com ben no un ,001' fi.llqU" tenínt'jasossech, 'n3Jutlos que -'I li va-dir que '1 .en greu dirigi ,es�eressen un �e perdre. la 'n condolguè y, á se sos xích, oyents dema­ donchs eU en moment tenia de deixarlos per aquell Ixquè, donchs, quan pare, que perill era, molt se seu una en sermò, un precísiò. de Padua y. feu via cap á Lisboa, á 140 Agna de Valldaura. casa del tost fou bar seu en son carni feu pas per era pare Don Francisco de Bullon. los carrers de la víla en una portuguesa, va tan­ tro­ grail gentada: s' hi atansá, entremig lo que esta Mes, de guaytava la munió per veure y ab gran sorpresa se qu' vegè á son pare que '1 duyan á matar. Don Francisco acu­ satda homey, estava condempnat á mort pels jut­ ges despres manava y d' haverse fet las provas que la lley haventse tingut aquestas per certas é ire­ cusables. Lo bon frare en quan lo vegè, hi va corre, y, detu­ rant als que acompanyavan al sopost,homeyer, -Aquest home may he mentit vos es ignocent-va cridar.-Jo que ho di.ch. Aturéuvos. Tothom se'l guaytá ab sorpresa, y, com tot lo po­ ble '1 coneixia y ja feya temps, ena tingut en opiniò de sant, la professó va deturar son cami. Llavors lo jutge s' acostá es que dupte de Ademès, tantas provàs, =--No ¿Quina prova paraulast al frare y li vos; pero v� vos sou dir. lo tants testimonis l' filly acusan . . podéu donar vôs que justifique vostras Tradicions -Veniu mort y nos "s ,-responguè ho dirá: dirigí Tothom lo 141 religiosas. Antoni sant ,-lo mateix seguíume. cap al cementiri. seguir. Quan hi foren, diguè lo sant, déturantse davant va -de la fossa del home que havia sigut mort. -Álsat. y al La terra comensá á remoures, ebrintse donguè pas al mort que's va poch rato quedar sen­ dirigit la tat miran tse de fit á fit al que li havia paraula. -Me respondrásî=-va preguntarli '1 franciscá. -Si-feu lo mort. -¿QuÍ llon, t' ha mort ha sigut Don Francisco de Bu:' para meu'? -No. -Si nd ha estat ell, digas ¿qui ha estat'? Lo mort contesta. vuelvo á 'ini tengo licencia (1) me tura. y novament s' ajaguè en la fossa de terra tal estava. =De Dios gat no com La sorpresa dels horns de la no (1) '8 lley sepul­ quedant y de tot lo col­ poble pot esplicar. Estas paraulas que conta la tradlcio las diuhen en castellá. ]42 _ Agua de Valldaura. Loj_utge va yeyent enalló avís .del un donar per ignocent !,tI prés Sant Antoni, desp:r:�s á Padua y á la església mó ab calma y casi ni se pq�al'ltlou�n V�ver"tat. �et aíxóse 'n-torná predícavay flní lo-ser­ d' haver hont tranquilitat trobessen llarga laseya al jnstant ce,l, sens que '�ls çyents ausencia de Ja qual molts n' adonaren. j L • ¡ - ,'VT""" . _ .... _ _- • Tradicions SANT' religiosas. CRISTOFOL. j j S�NT �rist6fol da la passant de una fi-l d', or, que; Cristofol Qua.n gent que's guanyava la vi­ part de riu á l' altra. home aquí queun.día se li presenté unnoyet ros portan ·una bola.â la ma, Sant Veuse com un era un l' havia vist venir de ja es aprop.del riu Io nay Iluny, -Podriau, del riu? passarme bon � ¡ I sant que se'l guayta ab bona detura se y.,diu al -( cara: home, á l' altra banda 144 Ag na de Valldaura, -Si puch?-respongué mortificat has de saber que aquestas donar va una petacada dut que pesavan mòlt mes be á Cristófol.-Noy espatllas,.--y sa espatlla mes ab la dreta-sn-, que tú. 's m� ha Qui passa ho­ podrá passar criaturas. -Voléu probarho? -Si vols passar, te passaré-rondina '1 sant. y sens dir mes al pren infantò y se'l carrega á las espatllas. paraulas, Pero camas un havia dat. dos passos, sentí que las­ casi, li deyan prou y tingué d' afiansarse ab encara no arbre per no caure. L' infantò ab no una carona feya sino mirarsel' mig Cristófol prou esfors, Al va d' ya sentirse mortificat; pero, deixa:r'Ío noy un á terra: un:infan:'t com corn pot ser-va dir':" tú arribi á pesar tant. Casi 'creú-" que las forsas me 'fan 'minvada. '-Nd"t mínvan, éfistOfol, no::'_li'va ré noy fent passar lo riu. -Certament, no m' esplíco que angel qu' enaI?orava rient. sò jo amorosament,-no, ••• f· !:,: v respondre '1 'I que pesa, es aquesta" , 145 Tradicions religiosas. al passarme á bola que duch á la má, Crístófol, d' un mòn. acabas de trag-inar tot 10 pes mí, li parlava Cristófol coneguè Ilavoras que qui lo mateix Jesus y flectá 'ls genolls era per adorarlo. D 'I'radicions religiosas. DOS TRADICIONS DE SANT MARTÍ. J. 1. LO MANTELL. BN te�:ps dels romans, hi ha;ia _" per sas bonas obras eraIa, j�ve-soldat que enveja d' alguns li manaren que, y I ab 31- junt D.n fia bras, anés á "dar una ordre al prefec­ amic)! de mòlts. 'tres del séu un te de la ciutat de Amiens. HS Ag'M'de VaUdáUl'ir, Los arbres despullats vols que cobrian lo la pols de full as, la negror dels mí­ cel, Ull com una .espessa gelava, feyau de la fort vent que aixecava boyra y la fredor lo dia ,naturalesa que' 'I mes cor trist de aquell rigoròs hivern, Pero encara que '1 temps Martí ysos companys y feyan bromejant Colcantne gats ab sos tant sens cru braus y corcers del que eu, res .. trist, perçé plens dvalegría dret á la ciutats' mantells, fixarse era lo camí per y beu abri­ anavan acos­ aprop d' ells passava. Al entrat' ell lo portal los íxquè al encontre pobre vell tot espellifat y mig mort de fret, y demanarlos caritat pel' amor un va á Dèu. Un dels companys de Martí li va respondre ab bou mala banda veniu, los soldats nó tenim -En quartos. .Y al dir .. aíxó, apá'rtá lo - mal al seu� cavalLque hauría fit pobre velle� Martí -Bon se 'n condolg-uè, h9ÍIle-! veritat y li vàdír es que no : duhem d_in�l'� .. Tradicions rel ig'iosas. pero encara 'ns 149 que 'us fará queda quelcom ser­ vèy .. y, trayentse partí ab Ia lo mantell de .seva espasa. ell, l' -q uedar per altra La sas una meytat espatllas, lo mig meytat la va se la va dar al po­ bre. Las brornetas que li feren sos companys al véu­ mig abrích, no foren escassas, pero Martí bo pendre á la bona, no penedintse per ço de lo que rel' ab va acabava de fer. Àquell mateix dia á la tarda, Martí, tot solet, .so­ retorná novament al lloch d' hont havia vin­ Jet, D'ut. Capficat anava fent de la Illig tcig del quietut camí carretera. amunt en que trencava solzament lo po­ cavall, quan de sopte aclarintse lo cel, raig de. sol que pegava de ple en un marge que tenia al seu davant, Jo distraguè del seu capfica­ seu un ment y li obligá á alsar los ulls que duya fixos al cap de la sëva colcadura. Llavors re -de á eñ mig d' aquell raig de sol, Jesus, sas al mateix espafllas la Jesus, .que portava meytat del mantell va veu­ damunt que ba- - , Agna -via donat al - pobre Martí saltá de ' de Valldaura. lo en portal de la ciutat., corçer pera tirarse al peus' del 1m'dé Deu que amorosament se 'T guay tava; 1'lles; ja era tart, son Jesus ja havia desaparegut. II. LO Quan va Tots los als que me, no passar afanys perduts aixó Sant Martí haguès contratemps. ja del virtuòs prelat la anavan entre reparant' que s' ARBRE. en res era bisbe. eran boyra convertir­ del gentilis­ obtíndreho, per d' exposar á tota sort de per mes' perills y Vense aquí que prop de la ciutat de Tours hi havia una gran alzina consagrada -deus inferrïnls. Sant Marti, terme hont s' aíxecavaIa 'ab pels gentils ciutat, no podia transígír­ semblant escarni á la lley de' Crist sermons y conversas de fer -pero tot fou -travall perdut. y-tractâ desapareíxe Ja als, á bisbe quera del com ab l' arbré -desespesava de lo-, 151 propósit, son grar dia quants gentils UllS -¿Voléu sagrada á digueren: desaparesca l' alzina que li se que tenimcon­ de nostres Deus? Donchs Ull presentaren y li vos teniu de ferho. Lo prelat los va respondre: -Ab tal que lo fet qu' haja profit del honra y en de fel' per Dèu á lograrho, siga qui serveixo, ho farè. -Ho tra podreu fer y será pel' major gloria de la vos­ si per cas. religiò -':Parléu. -L' per alzina-digueren los gentils-sera tallada nosaltres; mes vos deuréu ser posat enIo ma­ teix indret hont ella haja yéu de l' altre que llO es cosa de caure per forsa. Ja mon. ¿Vos hi ve­ ave­ uiu? -¿Res mes?-pl'egunta Sant -Res Martí. -Donchs demá rè en •• mes. talléu l' alzina, que lo indret que 'm havéu escullit. jo falta.:.� no . Los estava -ICtU}�o , ntils se 'n de que 'I allaren b�' J'o.ooo"r fJ?I. u, $0 OdO e . ?loo .... contents, donehs !k.-Para.a�CU.JIlPlir�·a � à.L>�<!-O 1:� segu$ .. _ ';;_' /;;� f? f".z...� � de. /' b7 /.� e -2:-r �, J.¿/ ..2-0:"o"�7� '-/� -/� -1iooL �-/-y�r�- /00.000 .44 . de Vall.laura. Agria 152 desapareixeria que, al cumplirla, de sos dèus. mes ferms enemich La nova correguè tráureli del cap -¿Voléu en dels trobarlo per á Sant, que anaren semblant determenaciò. . en va. Sant Martí 'ls morir un entristint als faeJs del yals amichs Mes fou per la ciutat, del mòn va respondre: deixe que 'm honra del qui perdre tan bella ocasiò de ñnâ clavatá IfL per nosaltres creu? No 'u farè pas. Á l' lo bosch endemá una gran gentada amplenava cap­ la alzina. Sota mateix de hont hi havia la vella caure devia hont en la direcciò salada del arbre y aquesta, una terra estaca clavada á assenyalava 110ch destinat al bisbe. ab la fe al Aquest va arribar d' cara, acompanyat sa cor y I' alegría en arníchs y faels observadors Jo In cle lo indret que devia doctrina, Li assenyalaren hi fou,comensaren los ocupar. Quan -1' alzina á cops de destral. En 10 rostre d' del que va á aquests lograr un s' hi gentils llegia desig esperat ti ísta lo dels cristians la resignaciò la á tallar satisfaccjil de temps: del que ell ya ú r I Tradicions presenciar 153 religiosas. Ia mort inevitable de una persona benvol­ guda. Tot quietut, era sats cops dels lluny, la soca mes no ressonavan destralers. ála cruxía; Las ñ, áforsa de l' arbre comensá á donar ab de perdre hont son plom natural, son forta una L' arbre mes lo rebre lo Los ¡cas aná á oposada empenta bambolejá, guè; yent, y travall, abalantsantse cap allí Sant Martí. era va suor balandreig senyal Llavors pararen las destraladas y doná los acompas­ estell as rebotian la ja arbre cambiantde ab gran terratrémol á la que per lley llavors gentils consentit. estrépit cay­ senyal de la creu ab que vírtuòs prelat, l' Sant y demanantli dels un cruixí y ab gran estrany! á caure gerítíls al tronch se natural seguir agenollaren perdò seguiren la en devia. als peus del lley de Deu. I I ,. I J . , , ja­ díreccíò 20 Tradicions religiosas. \ 15â. - tA Verge anava de camí acompanyada seph-Io qui, escoltant la veu del plia 'l-eervell de-sospitàs que '1 no 'I deíxavan e_n sossech ni La verge., duhent .neyt,: se fad!gava zepés. {Il Esta tradició la Sicilia. y en sas sovint, llublicaElD5a: un mal de Sant Jo>­ esperit, s' om­ mal humoravan y sol moment. entranyes lo fruyt òe­ sovint havi�- de pendre- . colecciò italiana, G. Pilrè de- Agua de Valldaura. Ib6 Prou coneixia lo que del la fe qui allunyantse fer? ¿q ue hi podia rava en que Dèu la pau y la fe trigaria Joseph, conciencia, espe­ en sa enviar á son en . poch á poch; pero anava Tranquila no pena á Sant causava espós perdudas. ' aqui que, al passar Verge no poguè tirar mes Veuse la peu de una palmera (1) pera Feya una calor! La -Joseph, cullme Lo saut fuster no calitjosa vall, una amunt y 's va seure al reposar. Verge tenia una set! dátil! un li per va respondre paraula, ni li va -donar lo La fruyt: Verge's posá á plorar, Pobreta! buig. li perlejavan Mes Quan cara Verge Sant planyers' ab las re­ llágrimas que llaveras yajupintse, ajupintse posá son mes xamós joseph Havoras y ocasió .de del avall! benehí la bondat de ,(I) seus era ¡oh miracle! La palmera vinclarse tos bella ram comensâ pel' en mans de la de dátils. caíguè de genolls en terra y donchs li concedia lloch, Deu, poderse penedir desos malévols é injus­ pensaments. Altres tradicions diuhen que l' arbre era una pomera- � Tradicions religiosas. D' aquest volum de gut premi son nteJl.-Las tres porck.-La 157 tradicions, las que han obtin­ seguents: La Ma1'e de Deu del re­ illas,-Lo pas» Saloaâor=-La pota de las bota de Sant Fan'iol.-Santa _Maria del Socors.s-Los dine1's.- Lo caialter.c-Los tres fra1'es.­ La cinta Saata=-Lo mai cassador.-Sant Vicens Fer­ rM·.-Malcus.-La =Lo niu de 1J1agestat de sol.-Las estrellas de ta Lo de Caldas.-Sant Jordi. vespas.-Lo Sant C1'ist de Lepant.-Lo 1'aig Verge.-Los dos aucells.­ ángel.-La ceçuera=-L' ap1'enent.-Lo conjessiona­ pelegrí.-Lo Sant Orist de Balaguer.-He1·o­ 'i'i,-Lo âias=-La nau de Sant Ramon. Las demès hi han -afegídas ultímament -coleccíò. á fi de donar mes sigut varietat á là TAULA. PLA. 9 'CI.-La l'I1ate de DeU del remey. 15 2.-I.:as "très mas ... : 3:-Lo pare Salvador. '. . 17 , . 'l.-La pota de porch. '.' "5.-La bota de Sant Farriol. ii.-Santa Mária del Socors. 21 . o 25 . . -31 -. Tres tradicions del Beato Oriol . 9.-Ill. Los tre« . 35 7.-1. Los diners. S.-Il. Lo cavaller. 37 . . ss 41 [rare«: ·lO.-La cinta Santa .. 49 51 ll.-Lo mal cassador. l2.-Sant Vicens Ferrer. o �3.-Malcús... . . . 55 :. . 57 59 69 14:'-"La Magestat de.Caldas. l5.-Sant Jordi. . . . . niu de vespas. l7.-Sant Crist de tepant. 16.-Lo . IS.-Lo raig de sol. 19.-Las estrellas . . la c!e . 'il 75 , 77 Verge. 81 20.-Los dos aucells. Dos tradicions de Santa Eularia. - ;.' 21.-l. Lo ángel. 2'Z.-Il. La èeguera.. 23.-L' aprenent. , 247-San t Felí ud' Alella. . 85 . '88 91 . . . . , , 9;). '. 25.-Lo confessionari. 26.-Lo pelegrí. . '. . . . . Wi 101 . . . . 107 27.-Lo Sant Crist de Balaguer 28.-Lo jurament de las puellas de Sant Pere. .. m' parquet de Sant Antoni. 30.�Las moscas de Sant Narcís. 115 29.-Lo 31.-Herodlas. . . . . 1¡7 " 121 .' . '. 123 33.-Lo bé Ele Sant Francisco. 127 34.-L' infant de la 131 3'2.-La nau de Sant Ramon. petxina. 135 35.-Sant Sever. 36:-La veu del cor. ', . 37.-Sant Cristòfol." . 1:39 . : . .. . �1--j Dostradicions de SantMartï. 147 38.-1. Lo mántell. 39.-1I. Lo ai·bre. 40.-La . , . . " .. � -,. .. ,ERRADAS, DEU HONT DIU. Requesens, qu' encativà los d'os ,fills der sègont" cap dill del' ar-" mada'xeïe turch' raig .del ganivet. Lo sol . cantan DIR: ': PLA. :la mitja lluna "Reqûessens segon capdill de la arma­ da, que 'e.ncativá 71 3., . "losdos fills -del , xe­ 71 8' 15 1 garriIiet' 116 3 cantan 137 4 fe turch Lo . 15Q 155. palmera.' -Ja lluna , raig de sol , dominis, dominis' dominis. 137 7 Y S. haveu aviat havéu vist 138 11 ORFEÓ CAT ALA BIBLIOTECA BARCELONA Reg ...... S iq. .. . JI:;I__� VaJ .. }J..9lQ �! .. ,," ttl ,J.J) .. .. ;.f.<i..� v.llL:::..{jJcJ ..